ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2016 року Справа № 904/8028/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів:Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б.,

при секретарі судового засідання: Однорог О.В.

За участю представників сторін:

від скаржника: Діхтяренко О.М. представник;

від боржника: Ольшанська О.С. представник;

від боржника: Маханьков Д.Ю. представник;

від кредитора ТОВ "Транс Енерджи": Юрченко О.М. представник;

від кредитора ТОВ " Стандарт чистоти": Юрченко О.М. представник;

від кредитора ТОВ "Софія Інвест": Юрченко О.М. представник;

від кредитора ТОВ "Група Інтер Кар Груп": Юрченко О.М. представник;

від кредитора ТОВ "Укркомплект плюс": Юрченко О.М. представник;

від кредитора ТОВ "Арма Пром": Юрченко О.М. представник;

інші учасники судового процесу у судове засідання не з'явились, про час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем'єр Лізинг" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2016 року у справі № 904/8028/14

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем'єр Лізинг", м. Київ

до боржника Публічного акціонерного товариства "Дизельний завод", 50106, м. Кривий Ріг, Жовтневий район, вул. Електрозаводська, буд. 34,

про визнання грошових вимог на суму 16 403 613,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю "Прем'єр Лізинг" у грудні 2014 року звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з грошовими вимогами до боржника. Їх він обґрунтовував тим, що у ході правовідносин між ним і боржником існувала взаємна заборгованість.

Так, постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.08.2014 року у справі №910/25724/13 було стягнуто з нього на користь боржника суму основної заборгованості за договором поставки №15/02/003-2013 від 15.02.2013 року 55 623 560,00 грн., пені 1 598 824,49 грн., 3 % річних 1 125 915,25 грн. З урахуванням фактичної оплати залишок заборгованості склав 54 023 560,00 грн. Наказ у цій справі визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області 11.09.2014 року у справі 904/6319/14 стягнуто з боржника на користь публічного акціонерного товариства СКТБ "КОМПЛЕКС" 41 902 448, 84 грн. основної заборгованості, 5 028 293, 87 грн. інфляційних втрат та 1 532 596, 42 грн. 3% річних. Ця заборгованість була відступлена на користь заявника.

10.10.2014 року внаслідок зарахування зустрічних вимог залишок заборгованості став складати 8 434 226, 28 грн. (з урахуванням арифметичної помилки).

Надалі заявник зазначив, що ним за договором поставки №15/02/003 від 15.02.2013 року було сплачено попередню оплату 89 548 800,00 грн., за поставку 320 вагонів, але фактично було поставлено 244 вагони. Різниця вартості недоставлених вагонів складає 21 267 840,00 грн.

31.10.2014 року кредитор направив заяву про зарахування зустрічних вимог, внаслідок чого залишок заборгованості боржника перед кредитором склав 12 833 613 грн. 72 коп.

Також стягнуто штрафні санкції з боржника на користь кредитора 3570 000, 00 грн., а з урахуванням цього його кредиторські вимоги складають 16 403 613 грн. 72 коп., просив визнати 12 833 613, 00 грн. повернення попередньої оплати у складі четвертої черги і штрафні санкції 3 570 000, 00 грн. у складі шостої черги.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2016 року у справі (суддя Примак С.А.) відмовлено ТОВ "Прем'єр Лізинг" у визнанні грошових вимог до ПАТ "Дизельний завод" в загальному розмірі 16 403 613,00 грн.

Ухвала суду мотивована тим, що 15.02.13 р. між Публічним акціонерним товариством "Дизельний завод" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Прем'єр Лізинг" (покупець) було укладено договір поставки №15/02/003-2013, за умовами п.1.1 якого постачальник зобов'язується поставити, а покупець оплатити та прийняти придатні для експлуатації на залізничних дорогах колії 1520 мм та такі, що мають можливість виходу на колії 1435 мм, вантажні напіввагони моделі 12-9790, виготовлені згідно з ТУ У У 35.2-2:2008, які відповідають технічним вимогам, вказаним в додатку № 2 до цього договору (далі - "вагони").

Кредитор у жовтні 2014 року звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ПАТ "Дизельний завод" про стягнення попередньої оплати у розмірі 89 548 800,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПАТ "Дизельний завод" порушило вимоги п. 4.6. договору поставки №15/02/003-2013 від 15.02.13 р., відповідно до якого у випадку непоставки постачальником партії вагонів більше 10-ти календарних днів після строку згідно з специфікацією до даного договору, він за письмовою вимогою покупця повинен повернути отриманий аванс, у зв'язку з чим кредитор вважає, що ПАТ "Дизельний завод" повинен повернути аванс у розмірі 89 548 800,00 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.14 р. даний позов по справі №904/7917/14 було задоволено частково і стягнуто з ПАТ "Дизельний завод" на користь кредитора попередню оплату у розмірі 21267840,00 грн.

Постановою ДАГС від 11.02.15 р. дане рішення було скасовано. Суд надав повний аналіз діям ПАТ "Дизельний завод" щодо виконання п. 4.6. договору поставки № 15/02/003-2013 від 15.02.13 р., зазначивши, що п. 4.6. договору поставки передбачає, що у випадку непоставки постачальником партії вагонів більше 10-ти календарних днів після строку, встановленого специфікацією до даного договору, він за письмовою вимогою покупця повинен повернути отриманий аванс.

Партія - це 320 вантажних напіввагонів, із яких відповідач поставив 244 напіввагони на суму 192 067 840,00 грн. і позивач не відмовився від вказаної поставки, частково оплативши її.

Даний пункт кореспондується із ч. 2 ст. 693 ЦК України, яка передбачає, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Вказаним законом також передбачено повернення передоплати тільки у випадку непоставки оплаченого товару.

У даному випадку відповідач поставив товар на суму 192 067 840,00 грн., в той час як сума передоплати складає тільки 89 548 800,00 грн.

Більш того, в постанові Київського апеляційного господарського суду від 19.06.14р. у справі № 910/25724/13 при розрахунку боргу ТОВ "Прем'єр Лізинг" за поставлені йому 244 напіввагони передоплату у сумі 89 548 800,00 грн. суд врахував в рахунок оплати за поставлений товар, тому повернення вказаної суми покупцю буде суперечити вищевказаній постанові.

Постановою від 19.06.14 р. Київського апеляційного господарського суду у справі №910/25724/13 стягнуто з ТОВ "Прем`єр Лізинг" на користь Публічного акціонерного товариства "Дизельний завод" борг у сумі 55623560 грн., пеню у сумі 1598824,49 грн., 3% річних у сумі 1125915,25 грн.

З урахуванням вимог наведеного законодавства та з огляду на встановлені обставини, за яких ПАТ "Дизельний завод" поставив товар на суму 192 067 840 грн., тоді як сума передоплати складає лише 89548800 грн., суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для повернення попередньої оплати.

Вказаний висновок міститься в постанові ВГСУ від 26.03.15 р. по справі №904/7917/14, у відповідності до якої постанова ДАГС від 11.02.15 р. у справі №904/7917/14 про відмову в задоволенні позову ТОВ "Прем'єр Лізинг" до ПАТ "Дизельний завод" про стягнення попередньої оплати за договором поставки №15/02/003-2013 від 15.02.13 р. залишена без змін.

Суд вважав ці рішення преюдиційними.

Стосовно грошових вимог у розмірі 3 570 000,00 грн., суд першої інстанції зазначає наступне.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.14 р. у справі № 904/7844/14, на яке посилається ТОВ "Прем'єр Лізинг", скасовано постановою ДАГС від 17.02.15 р., яка залишена в силі постановою ВГСУ від 29.04.15 р.

Враховуючи факт скасування судових рішень, на яких ґрунтуються грошові вимоги ТОВ "Прем'єр Лізинг" та наявність рішень суду, які фактично спростовують факт існування заборгованості перед ТОВ "Прем'єр Лізинг", укладення заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 10.10.14 р. №10/10-01 та від 31.10.14 р. № 31/10-02 суперечить вимогам ст. 601 ЦК України.

Акт звірки взаємних розрахунків за період з 15.02.13 р. по 12.05.15 р. суд першої інстанції не прийняв у якості доказу наявності грошових вимог, оскільки він не підписаний з боку боржника.

Не погодившись з ухвалою суду, до апеляційної інстанції звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Прем'єр Лізинг" із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким визнати його грошові вимоги.

Так, 15.02.2013 року між ТОВ «Прем'єр Лізинг» та ПАТ «Дизельний завод» укладено договір поставки №15/02/003-2013.

Відповідно до постанови Київського апеляційного господарського суду від 19.06.14 р., яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 02.09.14 р. у справі №910/25724/13 за позовною заявою ПАТ «Дизельний завод» до ТОВ «Прем'єр Лізинг» про стягнення заборгованості за договором поставки №15/02/003-2013 від 15.02.13 р., стягнуто з ТОВ «Прем'єр Лізинг» на користь ПАТ «Дизельний завод» суму основної заборгованості за договором поставки №15/02/003-2013 від 15.02.13 р. у розмірі 55 623 560 грн., пені - 1 598 824,49 грн., 3% річних - 1 125915,25 грн., про що господарським судом міста Києва видано наказ від 04.07.14 р.

Оскільки постачальником ПАТ «Дизельний завод» поставлено 244 вагони із заявлених 320, відповідач ТОВ «Прем'єр Лізинг» здійснив часткову оплату отриманих вагонів, хоча передоплата при цьому була здійснена за усі 320 вагонів.

Таким чином, на користь ПАТ «Дизельний завод» за фактично поставлені 244 вагони ТОВ «Прем'єр Лізинг» повинно було сплатити грошову суму у розмірі 170 800 000,00 грн. (вартість одного вагона становить 700 000,00 грн.), а з урахуванням повної передоплати за 320 вагонів - 192 067 840,00 грн.

ТОВ «Прем'єр Лізинг» сплатило лише 136444280,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, наявними у матеріалах справи.

Таким чином, розмір безпідставно стягнутої судом попередньої оплати за 76 вагонів, поставка яких не відбулась, становить 21 267 840,00 грн.

Під час розгляду справи №910/25724/13 ТОВ «Прем'єр Лізинг» було здійснено на користь ПАТ «Дизельний завод» оплату у розмірі 1 600 000,00 грн.

Отже, сума основної заборгованості ТОВ «Прем'єр Лізинг» перед ПАТ «Дизельний завод» за договором поставки №15/02/003-2013 від 15.02.13 р. складала 54 023 560 грн. 00 коп.

Також, між ПАТ «Дизельний завод» та ПАТ СКТБ «Комплекс» укладено договір поставки №09р-08/13 від 15.02.13 р.

Відповідно до умов договору поставки №09р-08/13 від 15.02.13р. у ПАТ «Дизельний завод» виникла заборгованість перед ПАТ СКТБ «Комплекс», а саме: 41 902 448, 84 грн. - основної заборгованості, 5 028 293, 87 грн. - інфляційних витрат та 1 532 596, 42 грн. - 3 % річних.

Дана заборгованість ПАТ «Дизельний завод» перед ПАТ СКТБ «Комплекс» підтверджується рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.14 р. у справі №904/6319/14.

Надалі між ПАТ СКТБ «Комплекс» та ТОВ «Прем'єр Лізинг» 29.09.14 р. укладено договір відступлення права вимоги за договором поставки №09 р-08/13 від 15.02.13 р.

Згідно даного договору до ТОВ «Прем'єр Лізинг» (Нового кредитора) перейшли всі права ПАТ СКТБ «Комплекс» (Первісного кредитора) за договором поставки в повному обсязі та на умовах, які існували на момент відступлення права вимоги, включаючи (але не обмежуючись) право вимоги повернення несплачених коштів з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, інші платежі, передбачені умовами договору поставки.

Про відступлення права вимоги за договором поставки №09р-08/13 від 15.02.13р. ТОВ «Прем'єр Лізинг» було направлено на адресу ПАТ «Дизельний завод» повідомлення від 01.10.14 р. (копія наявна у матеріалах справи).

З вищевикладеного вбачається, що станом на 10 жовтня 2014 року між ТОВ «Прем'єр Лізинг» та ПАТ «Дизельний завод» існувала взаємна заборгованість, а саме сума заборгованості ТОВ «Прем'єр Лізинг» перед ПАТ «Дизельний завод» за договором поставки №15/02/003-2013 від 15.02.13 р. у розмірі 56 748 299 грн. 74 коп.; заборгованість ПАТ «Дизельний завод» перед ТОВ «Прем'єр Лізинг» за договором поставки №09р-08/13 від 15.02.13 р. у розмірі 48 463 339,13 грн.

ТОВ «Прем'єр лізинг» направив ПАТ «Дизельний завод» заяву про зарахування зустрічних вимог №10/10-01 від 10.10.14 р. та № 31/10-02 від 31.10.14 р., у зв'язку з чим зобов'язання ТОВ «Прем'єр Лізинг» перед ПАТ «Дизельний завод» за договором поставки №15/02/003-2013 від 15.02.13 р. припинились частково, шляхом зарахування зустрічних вимог у розмірі 48463339,13 грн., зобов'язання ПАТ «Дизельний завод» перед ТОВ «Прем'єр Лізинг» за договором поставки №09р-08/13 від 15.02.13 р. припинились повністю.

Крім того, у вказаній заяві зазначено, що оскільки зарахування зустрічних вимог між ТОВ «Прем'єр Лізинг» та ПАТ «Дизельний завод» за договором поставки №15/02/003-2013 від 15.02.13 р. відбулось частково, то у ТОВ «Прем'єр Лізинг» перед ПАТ «Дизельний завод» за договором поставки №15/02/003-2013 від 15.02.13 р. існує залишок заборгованості у розмірі 8284960 грн. 61 коп.

Додатковою угодою №1 до договору відступлення права вимоги від 29.09.14 р. за договором поставки №09 р-08/13 від 15.02.13 р. внесено зміни до договору відступлення права вимоги за договором поставки №09 р-08/13 від 15.02.13 р. та встановлено заборгованість за договором поставки №09р-08/13 від 15.02.13 р. у розмірі 48314073,46 грн.

Отже, з урахуванням виправлення арифметичної помилки у сумі заборгованості за договором поставки №09р-08/13 від 15.02.13 р. та часткового зарахування зустрічних вимог між ТОВ «Прем'єр Лізинг» та ПАТ «Дизельний завод» за договором поставки №15/02/003-2013 від 15.02.13 р., у ТОВ «Прем'єр Лізинг» перед ПАТ «Дизельний завод» за договором поставки №15/02/003-2013 від 15.02.13 р. існував залишок заборгованості у розмірі 8 434 226.28 грн.

Пунктом 4.6. договору поставки №15/02/003-2013 від 15.02.13 р. передбачено, що у випадку не поставки партії вагонів більш ніж 10 календарних днів строку, визначеному Специфікацією (до 20 квітня 2013 року), ПАТ «Дизельний завод» має повернути ТОВ «Прем'єр Лізинг» авансовий платіж та сплатити проценти за користування коштами із розрахунку 12% річних від отриманої суми авансу за час фактичного користування коштами. Постачальник повинен повернути аванс, оплатити проценти за користування коштами покупця, а також штрафні санкції, протягом 5 (п'яти) календарних днів з дати направлення вимоги покупця.

Таким чином, у ПАТ «Дизельний завод» існували невиконані зобов'язання перед ТОВ «Прем'єр Лізинг» щодо повернення попередньої оплати за різницю вартості поставлених і непоставлених вагонів у розмірі 21 267 840 грн. 00 коп.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.14 р. у справі №904/7917/14 стягнуто з ПАТ "Дизельний завод" на користь ТОВ "Прем'єр Лізинг" 21 267 840,00 грн. попередньої оплати за договором поставки №15/02/003-2013 від 15.02.13 р.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.02.15 р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.14 р. у справі № 904/7917/14 скасовано, у задоволенні позову відмовлено. Судами вищих інстанцій, зокрема апеляційної, вказано, що у постанові Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2014 року у справі № 910/25724/13 при розрахунку боргу ТОВ "Прем'єр Лізинг" за поставлені йому 244 напіввагони передоплату у сумі 89 548 800 грн. суд врахував в рахунок оплати за поставлений товар, тому повернення вказаної суми покупцю буде суперечити вищевказаній постанові.

Скаржник вважає, що вказаний висновок судів апеляційної та касаційної інстанцій у справі №904/7917/14 не повинен братися судом при розгляді питання кредиторських вимог ТОВ «Прем'єр Лізинг» до ПАТ «Дизельний завод» до уваги, оскільки такий висновок виник вже після подання заяви про кредиторські вимоги (ухвала про порушення справи про банкрутство ПАТ «Дизельний завод» винесена 18.11.14 р., а постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду у справі №904/7917/14 - 11.02.15 р.), а тому не є преюдиціальним; відповідно до п.2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом; у постанові Вищого господарського суду України від 10.11.15 р. у справі №904/8028/14 вказано, що суд не надав належної оцінки фактичним правовідносинам між кредитором та боржником за договором поставки вагонів від 15.02.13 р. № 15/02/003-2013 та актам звірки взаємних розрахунків за період з 15.02.13 р. по 12.05.15 р.; судові рішення по справам №910/25724/13 та №904/7844/14, які покладені судом першої інстанції в основу оскаржуваної ухвали, не виключають необхідність повного та всебічного розгляду судом всіх обставин справи у відповідності до вимог закону при розгляді кредиторських вимог ТОВ "Прем'єр Лізинг". Таким чином, суд першої інстанції, досліджуючи обставини справи, мав врахувати всі докази в сукупності та прийти до власних правильних висновків.

Вважає, що сума у розмірі 21 267 840,00 грн., яка є передоплатою за вагони, поставка яких не відбулась, підлягає поверненню на підставі чинного законодавства, а саме частини 2 статті 693 ЦК України.

ТОВ «Прем'єр лізинг», направило на ім'я ПАТ «Дизельний завод» 01.10.14р. вимогу за №01/10-01 про повернення попередньої оплати, яка залишилась без відповіді, у зв'язку з чим було подано позов у справі № 904/7917/14.

Скаржник висновки суду апеляційної та касаційної інстанцій у справі №904/7844/14 про відмову у стягненні з ПАТ «Дизельний завод» на користь ТОВ «Прем'єр лізинг» 980 000,00 грн. штрафу та 2 590 000,00 грн. пені вважає хибними, а висновок суду першої інстанції у тій же справі правомірним. Так, суд першої інстанції у вказаній справі встановив, що сторони при укладанні договору поставки від 15.02.13 р. пунктом 1.3. передбачили, що предмет договору поставляється для подальшої передачі його у фінансовий лізинг Державному підприємству «Дарницький вагоноремонтний завод» та Державному підприємству «Укрспецвагон», тобто зобов'язання за цим договором пов'язані з виконання державного контракту (договору фінансового лізингу від 28.08.2012 року), отже відповідач був обізнаним, що лізингоодержувачем є державне підприємство. Тому суд правомірно стягнув з ПАТ «Дизельний завод» на користь ТОВ «Прем'єр Лізинг» штраф в розмірі 980000,00 грн. та пеню в розмірі 2 590 000,00 грн. за період з 06.08.2013 року по 06.02.2014 року, а загалом 3 570 000,00 грн.

11.08.2016 року до Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Прем'єр Лізинг» від представника ПАТ «Дизельний завод», в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.16 р. у справі №904/8028/14 залишити без змін.

11.08.2016 року до Дніпропетровського апеляційного господарського суду від представника скаржника надійшли письмові пояснення до апеляційної скарги, в яких він просить визнати грошові вимоги до боржника у розмірі 12 477 918, 59 грн.

16.08.2016 року до Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу ТОВ «Прем'єр Лізинг» від арбітражного керуючого Гусака О.М., в яких він просить апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.16 р. у справі №904/8028/14 скасувати.

17.08.2016 року до Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу ТОВ «Прем'єр Лізинг» від ТОВ " Стандарт чистоти", ТОВ "Група Інтер Кар Груп", ТОВ "АрмаПром»", ТОВ "Софія-Інвест»", ТОВ "Транс Енерджи»" та ТОВ "Укркомплект плюс" в яких вони, посилаючись на норми чинного законодавства, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.16 р. у справі №904/8028/14 залишити без змін.

30.08.2016 року до Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу ТОВ «Прем'єр Лізинг» від представника ПАТ «Дизельний завод», в яких він, посилаючись на розділ 5, п.2 Специфікації №1, яка є Додатком до Договору, вказує, що грошові вимоги скаржника є необґрунтованими.

05.09.2016 року до Дніпропетровського апеляційного господарського суду від представника скаржника надійшли письмові пояснення до апеляційної скарги, в яких він, посилаючись на судову практику, просить визнати грошові вимоги до боржника у розмірі 12 477 918, 59 грн.

08.09.2016 року до Дніпропетровського апеляційного господарського суду від представника скаржника надійшли письмові пояснення до апеляційної скарги з розрахунками своїх заявлених грошових вимог до боржника.

08.09.2016 року до Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшли уточнені письмові пояснення по суті заявлених грошових вимог ТОВ «Прем'єр Лізинг» від представника ПАТ «Дизельний завод», в яких він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.16 р. у справі №904/8028/14 залишити без змін.

13.09. 2016 року прийнято вступну та резолютивну частини постанови.

В судовому засіданні присутні представники учасників апеляційного провадження надали пояснення по справі та навели обґрунтування своїх вимог і заперечень з посиланням на норми законодавства.

Інші учасники апеляційного провадження в судове засідання не з'явилися. Суд вважає, що вжив усі заходи для їх повідомлення належним чином про розгляд господарської справи в апеляційній інстанції та реалізації ними права судового захисту своїх інтересів (п.3.9.2 Постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Вислухавши представників учасників апеляційного провадження, дослідивши докази у справі, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, грошові вимоги визнати частково з наступних підстав.

Предметом судового розгляду є кредиторські вимоги ТОВ «Прем'єр Лізинг» у справі про банкрутство боржника ПАТ «Дизельний завод».

Справа розглядається вдруге.

При першому судовому розгляді суд першої інстанції врахував як приюдиційні судові рішення по справі №910/25724/13 за позовом ПАТ «Дизельний завод» до ТОВ «Прем'єр Лізинг» про стягнення заборгованості за договором поставки №15/02/003-2013 від 15.02.2013 року та по справі 904/7844/14 за позовом ТОВ «Прем'єр Лізинг» до боржника про стягнення штрафних санкцій за вказаним договором поставки, в яких розглядалося питання щодо боргу боржника перед ТОВ «Прем'єр Лізинг» та повернення попередньої оплати кредитору за договором поставки, які вирішені не на користь ТОВ «Прем'єр Лізинг» і з урахуванням вимог ч.2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України (далі-ГПК України), прийшов до висновку про те, що підстав для задоволення заяви ТОВ «Прем'єр Лізинг» про визнання грошових вимог немає.

Проте касаційний суд у своїй постанові від 10.11.2015 року у цій справі прийшов до висновку про те, що суд належним чином не перевірив фактичні обставини справи щодо наявності чи відсутності заборгованості боржника перед ТОВ «Прем'єр Лізинг», зокрема, не надав оцінку первинній бухгалтерській документації, заявам про зарахування зустрічних однорідних вимог від 10.10.2014 року №10/10-01 та від 31.10.2014 року №31/10-02, не перевірив, чи оспорені боржником зазначені односторонні правочини щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, а також не надав належної оцінки фактичним правовідносинам між кредитором та боржником за договором поставки вагонів від 15.02.2013 року №15/02/003-2013 та актам звірки взаємних розрахунків за період 15.02.2013 року.

Крім того, суд зазначає, що судові рішення по справах №910/25724/13 та №904/7844/14, які покладені в основу оскаржуваної ухвали судом першої інстанції, не виключають необхідність повного та всебічного розгляду судом всіх обставин відповідно до вимог закону при розгляді кредиторських вимог ТОВ «Прем'єр Лізинг».

Таким чином, висновок касаційного суду зводиться до того, що поряд з існуванням фактів, які встановлені рішеннями судів, слід дослідити і надати оцінку первинний бухгалтерській документації та іншим доказам при новому розгляді справи, чого судом першої інстанції належним чином зроблено не було.

Також у постанові зазначено, що при новому розгляді справи слід врахувати вкладене і в залежності від встановленого та вимог закону постановити законне і обґрунтоване рішення.

Згідно зі ст.111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Наразі, виконуючи вказівки суду касаційної інстанції, колегія суддів встановила наступне.

У відповідності до змісту специфікації №1 до договору поставки від 15.02.2013 року №15/02/003-2013 (т.1 а.с.19) постачальник в особі боржника зобов'язався поставити кредитору ТОВ «Прем'єр Лізинг» протягом лютого-березня 2013 року 320 шт. вагонів на умовах передоплати: перший платіж в розмірі 53 729 280, 00 грн. не пізніше 27.02.2013 і другий платіж 35 819 520,00 грн. не пізніше 08.03.2013 року.

Фактично попередня оплата була здійснена в період з 22.02.2013 року по 30.04.2013 року, тобто з запізненням (т.1 а.с.113-121). Незважаючи на це, боржник здійснив поставку кредиторові вагонів у кількості 244 шт. в період з 15.03.2013 року по 05.08.2013 року.

За змістом ст. 538 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання.

При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту.

Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

Таким чином, між сторонами договору склалося зустрічне зобов'язання, правовідношення, у якому оплата кредитором передоплати у встановленому розмірі кореспондувалася з обов'язком поставки 320 шт. вагонів, як зазначено у специфікації.

Ч. 2 ст. 693 ЦК України встановлено правові наслідки непередачі продавцем, який отримав суму попередньої оплати, товару у встановлений строк. У такому разі покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суму попередньої оплати.

Кредитор у справі став вимагати оплати суми попередньої оплати, виходячи з вартості 279 840,00 грн. з ПДВ за один напіввагон (третій платіж по Специфікації №1), оскільки боржник не здійснив йому поставку всієї партії вагонів 320 шт.

Сторонами також узгоджено третій платіж за ціною 279 840,00 грн. з ПДВ за 1 напіввагон за кожну готову до відвантаження партію вагонів не пізніше 2-х банківських днів з дати підписання акта приймання-передачі партії вагонів. Остаточний розрахунок за домовленістю виходячи з вартості 140 320,00 грн. з ПДВ за один напіввагон за фактично відвантажену партію вагонів протягом 60 календарних днів з дати підписання акта приймання-передачі партії вагонів (т.1 а.с.19).

Часткова оплата кредитором проведена в період з 15.05.2013 року по 01.04.2014 року (т.1 а.с.122-145), проте вже у грудні 2013 року боржник звернувся до господарського суду м. Києва з позовом про стягнення заборгованості. І 13.02.2014 року господарський суд м. Києва відмовив йому у задоволенні позовних вимог. 19.06.2014 року Київський апеляційний господарський суд скасував це рішення і частково задовольнив позов, стягнувши з кредитора на користь боржника 55 623 560,00 грн. основної заборгованості, 1 598 824,49 грн. пені, 1 125 915,25 грн. 3 % річних, 66 965,51 грн. судових витрат (т.1 а.с.34).

Апеляційний суд прийшов до висновку про те, що на користь позивача мала бути сплачена грошова сума 192 067 840,00 грн., однак відповідач сплатив лише 136 444 280,00 грн., заборгованість складає 55 623 560,00 грн.

У подальшому 11.02.2015 року на підставі цього рішення до такого ж висновку дійшов Дніпропетровський апеляційний господарський суд у справі №904/7917/14, відмовляючи кредитору у стягненні суми передоплати 21 267 840,00 грн. (т.1 а.с.83). Постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 16.03.2015 року.

Між тим, 10.10.2014 року (№10/10-01) та 31.10.2014 року (№31/10-02) кредитор надіслав на адресу стягувача дві заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог шляхом зарахування взаємних зобов'язань, зі змісту яких вбачається, що за вказаним договором існує заборгованість у боржника перед кредитором в розмірі 21 267 840, 00 грн. (передоплата) проти заборгованості кредитора перед боржником за договором поставки №15/02/003-2013 від 15.02.2014 року 8 434 226,28 грн. (т.1 а.с.50, 52).

Ст. 601 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є одностороннім правочином. Дійсність правочину презумується (ст. 204 ЦК України).

У зв'язку з цим 20.11.2014 року господарський суд м. Києва задовольнив заяву кредитора про визнання таким, що не підлягає виконанню, наказу господарського суду міста Києва від 04.07.2014 року у справі №910/25724/13.

02.02.2015 року ухвала залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 року. Ці судові рішення судом першої інстанції не взяті до уваги і оцінка їм не надана.

Судами встановлено, що:

- 10.10.2014 року та 31.10.2014 року боржник надіслав на адресу стягувача заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог.

- на підставі договору поставки № 09р-08/13 від 15.02.2013 року з урахуванням договору про відступлення прав за вказаним договором існує заборгованість боржника перед кредитором (у контексті Грошових вимог) у сумі 41 415 305,48 грн., 3 % річних 1 514 778,98 грн., втрати від інфляції 5 028 293,87 грн., всього 47 958 378,33 грн.

- оскільки між ТОВ "Прем'єр Лізинг" та ПАТ "Дизельний завод" існувала взаємна заборгованість, а саме сума заборгованості ТОВ "Прем'єр Лізинг" перед ПАТ "Дизельний завод" за договором поставки №15/02/003-2013 від 15.02.2014 року в розмірі 58 348 299,74 грн. та заборгованість ПАТ "Дизельний завод" перед ТОВ "Прем'єр Лізинг" за договором поставки №09р-08/13 від 15.02.2013 року в розмірі 47 958 378,33 грн. та договором поставки №15/02/003-2013 від 15.02.2013 року в розмірі 21 267 840,00 грн. ТОВ "Прем'єр Лізинг" було направлено заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 10.10.2014 року та від 31.10.2014 року.

- апеляційний суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що ТОВ "Прем'єр Лізинг" вчинено односторонній правочин щодо зарахування зустрічних однорідних вимог належним чином та у належній формі, у зв'язку з чим зобов'язання ТОВ "Прем'єр Лізинг" перед ПАТ "Дизельний завод" за договором поставки №15/02/003-2013 від 15.02.2014 року припинені повністю шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог на підставі вище вказаних заяв (т.1 а.с.279).

Таким чином, судові рішення, про які йшлося вище, є суперечливими за своєю сутністю.

Так, одні з них заперечують право кредитора на отримання передоплати, інші-підтверджують, при цьому колегія суддів не вправі надавати перевагу одним з них перед іншими, оскільки всі зазначені рішення набрали законної сили і не скасовані у встановленому порядку, тому, при вирішенні спору суд бере до уваги висновки касаційного суду, який вже скасовував судові рішення про відмову у задоволенні кредиторських вимог, надає оцінку умовам договорів поставки та фактичним правовідносинам між сторонами.

Так, положення договору від 15.02.2013 року №15/02/003-2013 про передоплату стосуються всієї партії вагонів-320 шт. З урахуванням розміру фактичної поставки вагонів і суми сплаченої передоплати надлишок сплаченої передоплати складає 21 267 250,00 грн. (53 729 280,00 грн. (перша передоплата = 167 904,00 грн. за кожен вагон х 76 вагонів = 12 760 704 грн.) (35 819 520,00 грн. друга передоплата = 111 936,00 грн. за кожен вагон х 76 вагонів = 8 507 136,00 грн.)).

З урахуванням заяв про зарахування зустрічних вимог:

- від 10.10.2014 року - заборгованість кредитора 56 748 299,74 грн. проти заборгованості боржника 47 958 378,46 грн. = залишок 8 789 921,28 грн.

- від 30.10.2014 року - заборгованість боржника 21 267 840,00 грн. проти заборгованості кредитора 8 789 921, 28 грн. = залишок 12 477 918,72 грн.

Недопоставка вагонів з боку боржника складає саме 76 вагонів.

Це заперечується боржником і він вважає невизначену кількість 320 шт., як кількості, яка має бути поставлена.

Але, як видно зі змісту специфікації, саме така кількість вагонів зазначена у її пункті 1 і вказано, що поставка цієї кількості вагонів має бути здійснена протягом лютого-березня 2013 року, а з урахуванням пункту 2 Додаткової угоди від 03.04.2013 року (т.1 а.с.22) до 20.04.2013 року.

Щодо посилання боржника на наявні судові рішення, якими спростовано право кредитора на повернення передоплати, слід зазначити, що Вищий господарський суд України встановив, що судові рішення по справам №910/25724/13 та №904/7844/14, які були раніше і наразі покладені в основу оскаржуваної ухвали, не виключають необхідності повного та всебічного розгляду судом всіх обставин справи у відповідності до вимог закону, при розгляді кредиторських ТОВ "Прем'єр Лізинг".

Крім того, судове рішення, яким визнано за кредитором право на повернення передоплати, дійсно скасоване, але постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 року у справі №910/25724/13 визнана законність вчинення кредитором зарахування зустрічних однорідних вимог, як односторонніх правочинів, правомірність яких презумується і матеріалами справи не спростована, а також встановлено факт припинення зобов'язання кредитора перед боржником за договором поставки №15/02/003-2013 від 15.02.2014 року (т.1 а.с.279), що свідчить про правомірність вимог щодо стягнення попередньої оплати з боржника.

Суд першої інстанції не дав оцінки цій постанові і неправильно зазначив, що скасовані і існуючі судові рішення спростовують факт існування заборгованості перед кредитором, а укладені заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог суперечать вимогам ст. 601 ЦК України. Наразі такого висновку недостатньо для того, щоб спростувати дійсність заяв від 10.10.2014 року та від 31.10.2014 року як таких, що суперечать вимогам закону, оскільки зарахування зустрічних однорідних вимог є одностороннім оспорюваним правочином і потребує визнання недійсним на підставі судового рішення.

Таким чином, вимога кредитора про часткове повернення передоплати від 24.11.2014 року є обґрунтованою, оскільки поставка вагонів боржником здійснена не у повному обсязі, передбаченому договором. Це питання не було предметом дослідження судоми у справах №910/25724/13, №904/7917/14, 910/25724/13. Що стосується інших вимог, то вони не відображені у заявах про зарахування зустрічних однорідних вимог і матеріалами справи не підтверджені.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем'єр Лізинг" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2016 року у справі № 904/8028/14 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2016 року у справі № 904/8028/14 скасувати і прийняти нове рішення, яким частково визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем'єр Лізинг" (03150, м. Київ, вул. Горького, 33-В, оф. 1001, , р/р 2, МФО 300904) до Публічного акціонерного товариства "Дизельний завод" (50106, м. Кривий Ріг, Жовтневий район, вул. Електрозаводська, буд. 34, , р/р , МФО 300904) на суму 12 477 918,59 грн., які віднести до четвертої черги задоволення вимог кредиторів, судовий збір у сумі 2756,00 грн. до першої черги задоволення.

В інших вимогах відмовити.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст складений 19.09.2016 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков