ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2016 р. Справа № 910/545/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

Головуючого судді Давид Л.Л.

суддів Гриців В.М.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Оштук Н.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ЛЕДШОУ, б/н від 06.05.2016 р. (вх. № апеляційного суду 01-05/2289/16 від 12.05.16 р.)

на рішення господарського суду Львівської області від 25.04.2016 р.

у справі №910/545/16 (суддя Сухович Ю.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЛЕДШОУ, м. Київ

до Приватного підприємств Мірт, м. Львів

про визнання недійсними договору про надання послуг від 04.05.2012 р. та акту наданих послуг від 05.05.2012 р.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність б/н від 29.02.16 р.);

від відповідача: ОСОБА_3 представник (довіреність б/н від 06.05.16 р.);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 25.04.2016 р. у справі №910/545/16 відмовлено в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю ЛЕДШОУ, м. Київ (надалі Позивач) до Приватного підприємств Мірт, м. Львів (надалі Відповідач) про визнання недійсними договору про надання послуг від 04.05.2012 р. та акту наданих послуг від 05.05.2012 р.

Дане рішення мотивоване тим, що Позивач не довів , а суд не встановив наявність тих обставин, з якими закон пов»язує визнання правочинів недійсними. З огляду на те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з мотивів їх необґрунтованості та безпідставності, суд не застосував заявлену Відповідачем позовну давність.

Позивач ТОВ «ЛЕДШОУ», не погодившись з винесеним рішенням, подав апеляційну скаргу б/н від 06.05.2016 р. (вх. № апеляційного суду 01-05/2289/16 від 12.05.16 р.), в якій посилається на те, що останнє прийнято з порушенням норм чинного законодавства та з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи. Звертає увагу на те, що Товариству стало відомо про спірні правочини лише після того, як в 2015 році ПП Мірт звернулось в господарський суд м. Києва з позовною заявою про стягнення 62507,32 грн. В ході розгляду справи господарським судом м. Києва було призначено судову почеркознавчу експертизу на предмет відповідності підпису директора ТзОВ Ледшоу ОСОБА_4 тим підписам, що здійснені на спірних договорі та акті. Судовою експертизою встановлено, що підписи виконані не директором ТзОВ Ледшоу ОСОБА_4, а іншою особою з наслідуванням його підпису. Апелянт вважає, що висновок суду першої інстанції про схвалення позивачем спірних правочинів є помилковим, оскільки подання податкової звітності є обовязком Підприємства як платника податку перед державою, що не може вважатись вчиненням дій з визнання боргу. Просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 22.03.2016р. у справі № 910/31948/15, прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Відповідач ПП «Мірт», у відзиві б/н від 27.05.2016 р. (вх. № апеляційного суду 01-04/3879/16 від 30.05.16 р.) заперечує доводи апеляційної скарги, вказуючи на те, що Позивач дізнався про спірні правочини в день їх складання та скріплення печатками, тобто в травні 2012 р. Вказує про безпідставність покликань Позивача щодо відсутності вільного волевиявлення сторін при укладенні спірних правочинів, оскільки відбиток печатки проставляється для того, щоб підтвердити волю на укладення договору. Відповідно до цього, рішення місцевого господарського суду просить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, як безпідставну і необґрунтовану.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.05.2016 р. прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ЛЕДШОУ б/н від 06.05.2016 р. (вх. № апеляційного суду 01-05/2289/16 від 12.05.16 р.) на рішення господарського суду Львівської області від 25.04.2016 р. у справі №910/545/16 та призначено до розгляду в судове засідання на 30.05.2016 р. в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Гриців В.М. та Юрченка Я.О. (Т.1, а.с.186).

За клопотанням представників розгляд справи №910/545/16 здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Оберіг».

Заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні 30.05.2016 р., судова колегія в складі: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Гриців В.М. та Юрченка Я.О. відклала розгляд справи в судове засідання на 05.07.2016 р. з метою повного та всестороннього дослідження всіх матеріалів справи. Зобов»язано сторін надати для огляду в судове засідання оригінали договору про надання послуг від 04.05.2012 р. та акту наданих послуг від 05.05.2012 р. (Т-1, а.с.215-216).

05.07.2016 р. представником Позивача долучено до матеріалів справи копію договору від 04.05.2012 р. та копію акту наданих послуг від 05.05.2011 р. (Т-1, а.с.223-227).

Також, згідно клопотання Позивача 05.07.2016 р. долучено до матеріалів справи копію постанови Львівського апеляційного господарського суду від 22.06.2016 р. у справі №910/31948/15 (Т-1, а.с.228-233). Даною постановою скасовано рішення господарського суду Львівської області від 22.03.2016 р. у справі №910/31948/15 та прийнято нове, яким визнано недійсним договір про надання послуг від 04.05.2012 р. та акт наданих послуг від 05.05.2012 р. між ТОВ «ЛЕДШОУ» та ПП «Мірт».

За клопотанням Відповідача 05.07.2016 р. розгляд справи №910/454/16 відкладено в судове засідання на 12.07.2016 р. в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Гриців В.М. та Юрченка Я.О. (Т-1, а.с.238-239).

У зв»язку із відпусткою судді Юрченка Я.О. та з урахуванням положень пп.2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України №25 від 02.04.2015 р. розгляд справи, призначеної на 12.07.2016 р. не відбувся.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 14.07.2016 р. №354, в зв»язку з перебуванням судді члена колегії Юрченка Я.О. у відпустці проведено автоматизовану заміну складу колегії суддів у справі №910/454/16 (Т-1, а.с.245).

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 14.07.2015 р. склад колегії суддів у справі №910/545/16 визначено: головуючий суддя Давид Л.Л., судді Гриців В.М. та Кордюк Г.Т. (Т-1, а.с.246).

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 18.07.2016 р. призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ЛЕДШОУ б/н від 06.05.2016 р. (вх. № апеляційного суду 01-05/2289/16 від 12.05.16 р.) на рішення господарського суду Львівської області від 25.04.2016 р. у справі №910/545/16 в складі колегії суддів: Давид Л.Л. (головуючий суддя), ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в судове засідання на 05.09.2016 р. (Т-1, а.с.247-248).

05.09.2016 р. представником Відповідача заявою б/н від 05.09.2016 р. долучено до матеріалів справи №910/545/16 копію постанови Вищого господарського суду України від 02.08.2016 р. у справі №910/26108/14 (яка як вважає Відповідач стосується ідентичного спору між тими ж самими сторонами) супровідний лист Київського апеляційного господарського суду від 02.07.2016 р. із копіями договору від 04.05.2012 р. та акту від 05.05.2012 р. (оскаржувані правочини) (Т-2, а.с.10-21).

В судове засідання 05.09.2016 р. з»явились представники сторін, які підтримали свої доводи і заперечення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, поданими додатковими доказами, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення господарського суду Львівської області нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи виходячи з наступного.

04.05.2012 р. ТзОВ "ЛЕДШОУ" (Замовник) та ПП "Мірт" (Виконавець) укладено договір про надання послуг (Т-1, а.с.51-52, 224-225; Т-2, а.с.20-21), згідно п.1.1. якого Замовник замовляє, а Виконавець надає послуги по забезпеченню роботи обладнання та демонтажу обладнання (додаток 1), що є власністю замовника, під час проведення фестивалю з ОСОБА_6 за підтримки фонду ОСОБА_7 "Світ талантів світ нації" в м. Києві Майдан Незалежності.

Згідно п.2.1.1. Договору Виконавець зобов"язаний якісно та в строки, обумовлені сторонами, надавати Замовнику послуги, передбачені цим договором.

Відповідно до п.2.2.1 Замовник зобов"язаний в порядку та на умовах, визначених договором, сплатити на користь виконавця вартість наданих послуг.

Пунктом 3.3. Договору визначено, що вартість послуг по цьому договору становить 48000,00 грн., в т.ч. ПДВ (20%) - 8000,00 грн.

Відповідно до п.3.4. Договору розрахунок між сторонами проводиться шляхом перерахування на розрахунковий рахунок виконавця 100% загальної суми цього договору зазначеної в п.3.3.

Факт надання послуг Замовником, передбачених цим договором, підтверджується актом наданих послуг, який підписується умовноваженими представниками кожної із сторін не пізніше п"яти днів після надання послуг (п.3.5. договору).

Згідно п. 3.6. Договору Замовник зобов"язаний перерахувати на розрахунковий рахунок виконавця 100% загальної суми цього договору, зазначеної у п.3.3. після підписання сторонами акту наданих послуг, але не пізніше останнього банківського дня місяця, в якому була надана послуга.

Позивач, як в суді першої, так і апеляційної інстанцій вказує, що внаслідок порушення господарським судом м. Києва провадження у справі №910/26137/14 за позовною заявою ПП "Мірт" до ТзОВ "ЛЕДШОУ" про стягнення 57 477,99 грн. за договором про надання послуг від 04.05.2012 р. на виконання якого підписано акт наданих послуг від 05.05.2012 р., йому стало відомо про існування вказаного договору та акту наданих послуг.

Позивач також заперечує факт підписання ним договору про надання послуг від 04.05.2012 р. та акту наданих послуг від 05.05.2012 р., посилаючись на те, що вказані документи є сфальсифіковані, що і було встановлено в рамках судового розгляду справи №910/26137/14. Відповідно до висновків експертів №6833/15-32/6834/15-33 від 13.08.2015р., що надійшли з Київського НДІСЕ до справи №910/26137/14 за позовом ПП Мірт до ТзОВ ЛЕДШОУ про стягнення 57 477,99 грн. за договором про надання послуг від 04.05.2012р. та актом наданих послуг від 05.05.2012р., за результатами проведення судового почеркознавчого дослідження встановлено, що підписи від імені ОСОБА_4 у рядку директор графи ОРЕНДАР на другому аркуші договору про надання послуг б/н від 04.05.2012р.; у рядку директор графи ОРЕНДАР у додатку №1 до договору про надання послуг б/н від 04.05.2012р. специфікація та вартість наданих послуг; у рядку директор графи ОРЕНДАР в акті наданих послуг від 05.05.2012р. згідно з договором б/н від 04.05.2012р. виконані не ОСОБА_4, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_4

Дійсність договору про надання послуг від 04.05.2012р. та акту наданих послуг від 05.05.2012р. п.Якусевич Г.І. заперечує. У письмових поясненнях до позову п.Якусевич І.Г. зазначає, що взагалі ніколи власноручно не підписував оспорюваний ним договір та акт з відповідачем та не надавав довіренстей для їх підписання. Про неправомірні дії відповідача позивач повідомив органи Міністерства внутрішніх справ України, куди звернувся з заявою про вчинення злочину за ознаками статті 358 КК України в результаті чого 27.01.2015р. слідчим Кравченко С.В. відкрито кримінальне провадження №000950 за ч.1 ст. 358 КК України по підробці договорів та актів наданих послуг представниками ПП Мірт (Т-1, а.с.67-72).

Відтак, Позивач, посилаючись на положення ст. ст. 203, 207, 208, 215 Цивільного кодексу України, просить визнати недійсними договір про надання послуг від 04.05.2012 р. та акт наданих послуг від 05.05.2012 р. В задоволенні позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку судова колегія Львівського апеляційного господарського суду керувалась наступним.

У відповідності до вимог п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов»язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір є обов»язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Статтею 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків.

Згідно ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Зміст договору як підстави виникнення цивільно-правового зобов»язання визначається тими правами та обов»язками, які взяли на себе учасники договору відповідно до умов договору і які у ньому закріплені.

В силу положень ч. ч. 1,3 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Як вірно зазначено місцевим господарським судом, абзацом 2 частини 2 ст. 207 Цивільного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до проведеної судової експертизи, що була призначена та проведена господарським судом м. Києва в межах справи №910/26137/14 за позовом ПП Мірт до ТОВ ЛЕДШОУ про стягнення заборгованості по спірному договору, судовими експертами Київського НДІСЕ №6833/15-32/6834/15-33 від 13.08.2015 р. (Т-1, а.с.39-50), внаслідок проведеного почеркознавчого дослідження встановлено, що підписи від імені ОСОБА_4 у рядку директор графи ОРЕНДАР на другому аркуші договору про надання послуг б/н від 04.05.2012р.; у рядку директор графи ОРЕНДАР у додатку №1 до договору про надання послуг б/н від 04.05.2012р. специфікація та вартість наданих послуг; у рядку директор графи ОРЕНДАР в акті наданих послуг від 05.05.2012 р. згідно з договором б/н від 04.05.2012р. виконані не ОСОБА_4, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_4 Як вбачається із вищевказаного висновку експертизи в оспорюваному Позивачем договорі та акті наданих послуг спочатку був виготовлений друкований текст, а відтиски печатки ТОВ "ЛЕДШОУ" нанесені поверх друкованого тексту.

У відповідності до ч. 4 ст. 61 Господарського кодексу України (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин ) підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом.

Згідно ч.1 ст.181 Господарського кодексу України (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Відповідно до ч.2 ст.207 Цивільного кодексу України (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Позивач як в суді першої так і апеляційної інстанцій не заперечує проти автентичності відтиску печатки, проставленого на договорі та акті наданих послуг, ним заперечується підпис керівника на вказаних документах.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 33 ГПК України).

Позивачем не подано належних та допустимих доказів в розумні ст.34 Господарського процесуального кодексу України, які б свідчили про втрату зазначеної печатки, її підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч волі ТОВ «ЛЕДШОУ».

Частиною 1 ст. 79 Господарського кодексу України господарськими товариствами визнаються підприємства або інші суб»єкти господарювання, створені юридичними особами та/або громадянами шляхом об»єднання їх майна і участі в підприємницькій діяльності товариства з метою одержання прибутку. У випадках, передбачених цим Кодексом, господарське товариство може діяти в складі одного учасника.

Статтею 62 Господарського кодексу України підприємство - самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органами місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом.

Таким чином, відтиск печатки товариства, наявний зокрема на первинних документах, є свідченням його участі, як юридичної особи, у здійсненні певної господарської операції (у даному випадку укладенні договору та, як наслідок, підписання акту надання послуг).

У відповідності до вимог ст. 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

У п. п. 3.4 п.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 р. Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними (із змінами і доповненнями) зазначено, що наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, 14 телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

З матеріалів та обставин справи вбачається, що Відповідач щодо спірної господарської операції склав на ім»я Позивача податкову накладну №54 від 05.05.2012 р., яка відображена під п.4 розділу «видаткові податкові накладні» в Реєстрі виданих та отриманих податкових накладних за травень 2012 р.

Крім цього, дана операція відображена в податковому обліку, що підтверджується надісланими до суду Державною податковою інспекцією у Деснятинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві інформацією (ІС «Податковий Блок») (Т-1, а.с.133-139)) щодо відображення податкової накладної №54 від 05.05.2012 р. на загальну суму 48 880, 00 грн.

Відповідно до цього, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про схвалення ТОВ «ЛЕДШОУ» оспорюваного правочину.

Також встановлено, що керівником та головним бухгалтером ТОВ «ЛЕДШОУ» у податковйі декларації з ПДВ зазначено ОСОБА_4, що спростовує твердження Позивача про те, що п. Якусевич І.Г., як керівник підприємства не знав про укладення спірного договору, а податкова декларація подана до податкового органу без його відома.

У відповідності до п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку , що відносяться до податкового кредиту.

На суму нарахованого податку на додану вартість Відповідач надав Позивачу податкову накладну (№54 від 05.05.2012 р. на суму 48 000,00 грн. (Т-1, а.с.138)), відповідно до чого у Позивача виникло право на формування податкового кредиту, а у Відповідача зобов»язання по податку на додану вартість.

Позивачем включено до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість за спірною операцією на підставі вказаної податкової накладної.

Враховуючи наведене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що з вищевказаних з дій сторін щодо відображення у податковій звітності даних про спірну господарську операцію, вбачається як підтвердження Позивачем надання Відповідачем спірних послуг так і схвалення прийняття їх відповідною особою, яка підписала акт наданих послуг від імені Позивача.

Також місцевим господарським судом вірно зазначено, що складений Позивачем в січні 2015 р. розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1), яким, зокрема, виключено податковий кредит за спірною господарською операцією, не може свідчити про невизнання ним оспорюваного правочину , оскільки таке коригування здійснено через тривалий проміжок часу та після звернення Відповідача з позовом до господарського суду м. Києва про стягнення заборгованості на підставі оспорюваного договору та акту.

Крім цього, рішенням господарського суду м. Києва від 07.10.2015 р. у справі №910/26137/14 задоволено позовні вимоги ПП «Мірт» та стягнуто з ТОВ «ЛЕДШОУ» на користь ПП «Мірт» 48 000,00 грн. основного боргу, 3 341,59 грн. 3% річних, 6 136,40 грн. інфляційних втрат та 1 827,00 грн. судового збору по спірному договору. В даному рішенні надано оцінку договору та акту виконаних робіт.

Представником Відповідача в суді апеляційної інстанції долучено до матеріалів справи постанову Вищого господарського суду України від 02.08.2016 р. у справі №910/26108/14 , яка стосується ідентичного спору між тими ж самими сторонами (Т-2, а.с.11-17).

З аналізу даної постанови встановлено, що рішенням господарського суду м. Києва від 07.10.2015 р. задоволено позовні вимоги ПП «Мірт» до ТОВ «ЛЕДШОУ» про стягнення 52 200,00 грн. основного боргу, 3633,98 грн. 3% річних, 6673,34 грн. інфляційних втрат за договором від 04.05.2012 р. щодо оплати наданих послуг. В подальшому постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.05.2016 р. рішення господарського суду м. Києва від 07.10.2015 р. скасовано та прийнято нове про відмову у позові.

При скасуванні постанови апеляційної інстанції та залишення рішення господарського суду м. Києва у даній справі без змін, Вищий господарський суд України вказав, що ТОВ «ЛЕДШОУ» несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах та відсутність доказів втрати печатки. Крім цього вказує, що місцевим господарським судом встановлено, що підтвердженням надання Позивачем та, відповідно, прийняття Відповідачем послуг за вищезазначеним договором, свідчать дії товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕДШОУ" щодо включення до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість за спірною операцією на підставі податкової накладної від 05.05.2012 № 53, а здійснення у січні 2015 (через майже 3 роки) коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість не може свідчити про неприйняття відповідачем відповідних послуг, враховуючи, що таке коригування було вчинено після ініціювання Позивачем судового процесу зі стягнення заборгованості.

Поряд з визнанням недійсним договору про надання послуг від 04.05.2012 р. Позивачем ТОВ «ЛЕДШОУ» заявлено також вимогу про визнання недійсним акту наданих послуг від 05.05.2012 р.

Щодо даної вимоги, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що акт наданих послуг за своєю правовою природою не є правочином, а первинним бухгалтерським документом, який підтверджує факт здійснення господарської операції, а чинне законодавство не передбачає можливості визнання такого акту недійсним. Відповідно до цього, правомірно відмовлено в позові і в цій частині.

Крім цього, Відповідачем в суді першої інстанції було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, однак, враховуючи відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог та відсутність порушення прав та законних інтересів Позивача, в зв»язку з чим в позові обґрунтовано відмовлено, то і правомірно місцевим господарським судом не застосовано строку позовної давності.

У відповідності до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об"єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції не спростовано, обставини, які відповідно до статті 104 ГПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції, в порядку статтей 33, 34 ГПК України, апелянтом не доведено, а оскаржуване судове рішення прийняте у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, фактичними обставинами та матеріалами справи, апеляційний господарський суд підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду не вбачає.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України відносяться на Скаржника.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України,

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ЛЕДШОУ б/н від 06.05.2016 р. залишити без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 25.04.2016 р. у справі №910/545/16 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 09.09.2016 р.

Головуючий суддя Давид Л.Л.

Судді Гриців В.М.

ОСОБА_1