ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.09.2016 Справа № 905/2020/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Сажневої М.В., розглянувши матеріали справи

за позовомКомунального підприємства «Покровськтепломережа»
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
простягнення 41 536,23 грн

за участю представників:

від позивачане з'явились
відповідачОСОБА_1
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Комунального підприємства «Красноарміськтепломережа» до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення основної заборгованості за теплову енергію у розмірі 32084,52 грн, 3% річних у розмірі 1431,02 грн та інфляційних втрат у розмірі 11995,28 грн.

Під час розгляду справи позивачем подано заяву про зміну назви позивача з Комунального підприємства «Красноарміськтепломережа» на Комунальне підприємство «Покровськтепломережа».

На підтвердження вищезазначених обставин, позивачем надано рішення Покровської міської ради №7/13-36 від 22.06.2016 «Про перейменування комунального підприємства «Красноармійськтепломережа» та затвердження Статут в новій редакції», статут Комунального підприємства «Покровськтепломережа» (нова редакція), витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань станом на 18.07.2016 стосовно Комунального підприємства «Покровськтепломережа».

З наданих позивачем документів вбачається, що станом на час розгляду справи Комунальне підприємство «Красноармійськтепломережа» (код 32213475) перейменовано на Комунальне підприємство «Покровськтепломережа» (код 32213475).

В судовому засіданні 27.07.2016 судом задоволено клопотання позивача про заміну найменування останнього на Комунальне підприємство «Покровськтепломережа».

Отже, станом на час розгляду справи найменування позивача - Комунальне підприємство «Покровськтепломережа», що враховано судом при розгляді справи.

06.09.2016 на електронну адресу суду від позивача надійшли пояснення по справі, в яких позивач на виконання вимог ухвали суду від 15.08.2016 надав детальний розрахунок 3% річних, розмір яких становить 1802,51 грн та інфляційних втрат, сума яких становить 7649,20грн, що призвело до зменшення позовних вимог і позивач з урахуванням здійсненого перерахунку просить стягнути з відповідача основний борг у розмірі 32084,52грн, інфляційні втрати у розмірі 7649,20 грн та 3% річних у розмірі 1802,51 грн.

Згідно ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умов дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитися від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Положеннями Господарського процесуального кодексу України, зокрема статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, не передбачено права позивача на подання пояснень по справі, якими позивач збільшує або зменшує позовні вимоги.

Як зазначено в п. 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011, в разі надходження до господарського суду заяви про уточнення або доповнення позовних вимог останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Зі змісту поданих пояснень та позовної заяви вбачається, що вказані пояснення є заявою про зменшення позовних вимог, а тому суд розцінює дані пояснення, як заяву про зменшення позовних вимог.

В судовому засіданні 06.09.2016 відповідач не заперечив проти заяви позивача про зменшення позовних вимог.

В судовому засіданні 06.09.2016 судом прийнято до розгляду вказану заяву позивача про зменшення позовних вимог, у зв'язку з чим позовні вимоги розглядаються судом в редакції заяви про зменшення позовних вимог, поданої 06.09.2016.

06.09.2016 на електронну адресу суду від позивача також надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника та документи для долучення до матеріалів справи.

Вказане клопотання судом задоволено.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договорів купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №265 від 15.04.2011 та від 01.10.2014, у зв'язку з чим у відповідача утворилась заборгованість за період з 15.10.2012 по 01.04.2016.

В судовому засіданні 15.08.2016 відповідач надав усні пояснення по справі, проти існування заборгованості відповідач не заперечив, однак послався на скрутне матеріальне становище.

В судовому засіданні 06.09.2016 відповідач подав заяву, в якій просить суд розстрочити виконання рішення суду на 36 місяців з виплатою у кожному місці 1264,19 грн, у зв'язку з скрутним матеріальним становищем і нестатком коштів.

Відповідач письмового відзиву на позов не подав, своїм процесуальним правом не скористався, в судових засіданнях проти існування заборгованості не заперечив.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається судом за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, господарський суд Донецької області

В С Т А Н О В И В :

15.04.2011 між Комунальним підприємством «Красноарміськтепломережа», яке змінило своє найменування та на даний час є Комунальним підприємством «Покровськтепломережа», (теплопостачальна організація, позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (споживач, відповідач) підписано договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №265 (далі - Договір-1).

За умовами вказаного Договору теплопостачальна організація зобов'язується надати споживачу вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення в гарячій воді в необхідних йому обсягах додатку №2 до договору, а споживач зобов'язується своєчасно сплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строк і на умовах, передбачених договором.

Згідно з п. 2.1 Договору-1 теплова енергія, що поставляється згідно договору використовується споживачем виключно для опалювального сезону. Початок та закінчення опалювального сезону встановлюється органами місцевого самоврядування. Відключення споживача від мереж централізованого опалення в опалювальний період заборонено.

Згідно з п. 5.1.1 Договору-1 при відсутності приладу обліку - кількість теплової енергії, що відпущена споживачу визначається теплопостачальною організацією з розрахунку за 1 м2 опалювальної площі.

Додатковими угодами від 30.09.2011, від 31.12.2013, від 01.04.2014 та від 01.06.2014 сторонами погоджено внесення змін до п. 6.3 Договору-1 в частині зміни тарифу на послуги теплопостачання.

Відповідно до п. 10.1 Договору-1 цей Договір набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та скріплення печатками сторін, поширює дію на відносини, що склались між сторонами з 15.04.2011 і діє у частині постачання теплової енергії до 15 квітня 2014 року включно, а у частині розрахунків за теплову енергію - до їх повного здійснення.

Додатковою угодою від 01.06.2014 сторони погодили продовжити строк дії Договору-1 з 15.04.2014 по 30.09.2014.

У зв'язку із закінченням строку дії Договору №265 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 15.04.2011, 01.10.2014 між Комунальним підприємством «Красноарміськтепломережа», яке змінило своє найменування та на даний час є Комунальним підприємством «Покровськтепломережа», (енергопостачальна організація, позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (споживач, відповідач) підписано договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №265 (далі - Договір-2).

За умовами вказаного Договору-2 теплопостачальна організація зобов'язується надати споживачу вчасно та відповідної якості теплову енергію в необхідних обсягах додатку №2 до договору, а споживач зобов'язується своєчасно сплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строк і на умовах, передбачених договором (п.1.1 Договору-2).

Згідно з п. 2.1 Договору-2 теплова енергія, що поставляється згідно договору використовується споживачем виключно для опалювального сезону. Початок та закінчення опалювального сезону встановлюється органами місцевого самоврядування. Відключення або підключення споживача до мереж централізованого опалення в межах опалювального періоду заборонено.

Відповідно до п. 10.1 Договору-2 цей Договір набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та скріплення печатками сторін, поширює дію на відносини, що склались між сторонами з 01.10.2014 і діє у частині постачання теплової енергії до 01.10.2017 включно, а в частині розрахунків за теплову енергію до їх повного здійснення.

У відповідності з п. 5.1.1 Договору-2 у споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, облік фактично спожитої теплової енергії розраховуються відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі (Додаток 2), з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря, кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді 9згідно «Правил користування тепловою енергією» затверджених постановою КМУ від

03.10.2007 №1198).

Додатковими угодами від 01.12.2014, від 09.03.2015, від 15.04.2015, від 05.05.2015, від 01.12.2015 та від 24.02.2016 сторонами погоджено внесення змін до п. 6.4 Договору-2 в частині зміни тарифу на послуги теплопостачання.

Згідно з п. 4.2.1 Договорів-1,2 теплопостачальна організація зобов'язується забезпечувати протягом опалювального періоду безперервне постачання теплової енергії (за винятком нормативно встановлених перерв).

Статтею 25 Закону України «Про теплопостачання» на теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації покладено обов'язок забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів.

На виконання умов Договору позивачем в опалювальні періоди з жовтня 2012 року по квітень 2016 року подано теплову енергію до об'єкта відповідача, що підтверджується відповідними актами на підключення об'єкта до системи центрального опалення, підписаними представниками позивача та відповідачем , копії яких містяться в матеріалах справи.

В матеріалах справи відсутні докази незгоди відповідача щодо виконання позивачем прийнятих на себе зобов'язань за Договором.

З урахуванням викладеного, господарський суд приходить до висновку, що свої зобов'язання з подачі об'єкту споживача теплової енергії позивач виконав належним чином.

Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що основними обов'язками споживача є, у тому числі, додержання вимог договору та нормативно-правових актів.

Відповідно до п. 6.5 Договору-1 та п. 6.6 Договору-2 попередня оплата розрахунків за теплову енергію, що споживається, проводиться виключно грошовими коштами відповідно до встановлених тарифів (цін) до 10 числа поточного місяця.

Остаточний розрахунок за фактично спожиту енергію здійснюється на підставі остаточного рахунку з рахуванням корегування раніше наданого рахунку до 7 числа наступного за місяцем поставки теплової енергії.

Згідно з п. 6.6 Договору-1 та п. 6.7 Договору-2 споживач повинен сплатити рахунки за надані послуги з теплопостачання протягом 3-х банківських днів з моменту їх надання.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 6.2 Договорів-1,2).

Згідно з п. 3.2.5 Договорів-1,2 споживач зобов'язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору.

На виконання умов Договорів-1,2 позивачем було подано відповідачу теплову енергію, про що сторонами складено акти приймання-передачі виконаних робіт за жовтень 2012 року на суму 396,95 грн, за листопад 2012 року на суму 1190,83 грн, за грудень 2012 року на суму 1597,13 грн, за січень 2013 року на суму 1765,24 грн, за лютий 2013 року на суму 1625,15 грн, за березень 2013 року на суму 1363,63 грн, за квітень 2013 року на суму 350,24 грн, за жовтень 2013 року на суму 1159,36 грн, за листопад 2013 року на суму 1382,30 грн, за грудень 2013 року на суму 1382,30 грн, за січень 2014 року на суму 1248,04 грн, за лютий 2014 року на суму 1248,04 грн, за березень 2014 року на суму 1248,04 грн, за квітень 2014 року на суму 122,29 грн, за листопад 2014 року на суму 1324,67 грн, за грудень 2014 року на суму 2947,22 грн, за січень 2015 року на суму 1610,34грн, за лютий 2015 року на суму 577,30 грн, за березень 2015 року на суму 2396,00грн, за жовтень 2015 року на суму 1142,52 грн, за листопад 2015 року на суму 1928,09 грн, за грудень 2015 року на суму 2582,27 грн, за січень 2016 року на суму 3339,72грн, за лютий 2016 року на суму 2104,87 грн та за березень 2016 року на суму 2022,00 грн, а всього на суму 38054,54 грн.

Вказані акти підписані представниками позивача та відповідачем без зауважень і скріплені печатками сторін.

Для оплати наданих послуг з постачання теплової енергії, відповідачу виставлені наступні рахунки №265 за жовтень 2012 року на суму 396,93 грн, №265 за листопад 2012 року на суму 1190,83 грн, №265 за грудень 2012 року на суму 1597,13 грн, №265 за січень 2013 року на суму 1765,24 грн, №265 за лютий 2013 року на суму 1625,15 грн, №265 за березень 2013 року на суму 1363,63 грн, №265 за квітень 2013 на суму 350,24 грн, №265 за жовтень 2013 року на суму 1159,36 грн, №265 за листопад 2013 року на суму 1382,30 грн, №265 за грудень 2013 року на суму 1382,30 грн, №265 за січень 2014 року на суму 1248,04грн, №265 за лютий 2014 року на суму 1248,04 грн, №265 за березень 2014 року на суму 1248,04 грн, №265 за квітень 2014 року на суму 122,29 грн, №265 за листопад 2014 року на суму 1324,67 грн, №265 за грудень 2014 року на суму 2947,22 грн, №265 за січень 2015 року на суму 1610,34 грн, №265 за лютий 2015 року на суму 577,30 грн, №265 за березень 2015 року на суму 2396,00 грн, №265 за жовтень 2015 року на суму 1142,52 грн, №265 за листопад 2015 року на суму 1928,09 грн, №265 за грудень 2015 року на суму 2582,27 грн, №265 за січень 2016 року на суму 3339,72 грн, №265 за лютий 2016 року на суму 2104,87 грн та №265 за березень 2016 року на суму 2022,00 грн.

Вказані рахунки отримані відповідачем, про що свідчать підписи відповідача про отримання на рахунках.

Таким чином, згідно актів приймання-передачі виконаних робіт та рахунків, позивачем за період з жовтня 2012 року по березень 2016 року поставлено відповідачу теплову енергію на загальну суму 38054,52 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Нормами ч. 2 ст. 714 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до норм ч. 6 та ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, як свідчать матеріали справи, відповідач свої зобов'язання за Договорами-1,2 виконав не належним чином, за поставлену теплову енергію за період з жовтня 2012 року по березень 2016 року в повному обсязі не розрахувався, сплативши лише кошти в загальній сумі 5970,00 грн, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість в розмірі 32084,52 грн.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач обставин, викладених позивачем, належними засобами доказування не спростував, доказів на спростування факту порушення ним договірних зобов'язань щодо повної і своєчасної оплати теплової енергії, отриманої за Договорами №265 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 15.04.2011 та від 01.10.2014, суду не надав.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 32084,52 грн за поставлену теплову енергію за Договорами №265 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 15.04.2011 та від 01.10.2014 у розмірі 32084,52 грн визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 1802,51 грн та інфляційні втрати у сумі 7649,20 грн (згідно заяви про зменшення позовних вимог і доданого до неї розрахунку, що надійшла до суду 06.09.2016).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання встановлений судом та по суті відповідачем не спростований, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат є правомірними.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, здійснений позивачем (доданий до заяви про зменшення позовних вимог), суд визнає його невірним, оскільки позивачем допущені арифметичні помилки.

За здійсненим судом перерахунком інфляційних втрат, в межах періоду нарахування визначеного позивачем, розмір інфляційних втрат становить 7591,53 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних, здійснений позивачем (доданий до заяви про зменшення позовних вимог), суд визнає його невірним, оскільки позивачем допущені арифметичні помилки, а також здійснено нарахування 3% річних на заборгованість, яка була сплачена відповідачем.

За здійсненим судом перерахунком 3% річних їх розмір становить 1323,30 грн.

В іншій частині вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних задоволенню не підлягають, у зв'язку їх з безпідставністю.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідачем подано заяву, в якій він просить суд розстрочити виконання рішення суду на 36 місяців з виплатою у кожному місці 1264,19 грн, у зв'язку з скрутним матеріальним становищем і нестатком коштів.

Відповідно до п. 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено право господарського суду, приймаючи рішення, відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Виходячи із змісту п.п. 7.1.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Відповідно до п. 7.2 зазначеної постанови підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

На підтвердження обставин, якими мотивована заява про розстрочення виконання рішення суду, відповідачем надано довідку №РМ6С-ІТ8L-FКLO-6LNG від 02.09.2016 Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про наявність заборгованості за кредитними договорами та податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи підприємця - ОСОБА_1 подану до Красноармійської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області за 2015 рік.

Враховуючи викладені обставини, доводи заяви відповідача, загальновідомі події, які відбуваються на території Донецької області, що потягли за собою певні складності у здійсненні господарської діяльності, суд вважає за можливе задовольнити частково заяву відповідача про розстрочку виконання рішення суду у справі №905/2020/16 та розстрочити виконання рішення суду на 3 місяці рівними платежами.

У зв'язку з частковим задоволенням позову, судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір у зв'язку зі зменшенням позовних вимог позивачу не повертається, оскільки позивачем сплачено мінімальний розмір судового збору за подання майнового позову.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства «Покровськтепломережа» (85300, Донецька обл., м. Покровськ, вул. Захисників України, 4-А , ідентифікаційний код 32213475) основний борг у розмірі 32084 (тридцять дві тисячі вісімдесят чотири) грн 52 коп., 3% річних у розмірі 1323 (одна тисяча триста двадцять три) грн 30 коп., інфляційні втрати у розмірі 7591 (сім тисяч п'ятсот дев'яносто одна) грн 53 коп. та 1360 (одна тисяча триста шістдесят) грн 22 коп. судового збору, розстрочивши виконання рішення на три місяці шляхом сплати суми заборгованості та судового збору наступним чином:

- до 06 жовтня 2016 року підлягає сплаті 14119,86 грн.;

- до 06 листопада 2016 року підлягає сплаті 14119,86 грн.;

- до 06 грудня 2016 року підлягає сплаті 14119,85 грн.

Зобов'язання, визначені даним пунктом рішення, не обмежують Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 сплатити на користь Комунального підприємства «Покровськтепломережа» всі присуджені до стягнення за даним рішенням суми раніше погоджених строків.

3. В іншій частині позову відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 12.09.2016

Суддя М.В. Сажнева