КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2016 р. Справа№ 910/8210/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Дикунської С.Я.

при секретарі судового засідання Білак В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Державного підприємства «Національний центр Олександра Довженка»

на рішення Господарського суду м. Києва

від 31.05.2016

у справі № 910/8210/16 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Державного підприємства «Національний центр Олександра Довженка»,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко і К»,

про стягнення 65 187,74 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Шевель І.П. - представник (дов. № б/н від 22.03.16);

від відповідача: Олексюк Н.Ю. - представник (дов. № б/н від 23.05.16),

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Національний центр Олександра Довженка» (надалі - ДП «Національний центр Олександра Довженка», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко і К» (надалі - ТОВ «Ніко і К», відповідач) про стягнення 65 187,74 грн заборгованості, зумовленої неналежним виконанням відповідачем зобов'язань з оплати орендних платежів за договором від 01.08.2008 №131/1.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.05.2016 у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду, Державне підприємство «Національний центр Олександра Довженка» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2016 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення судом першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним і неповним дослідженням доказів, порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2016 апеляційна скарга прийнята до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Мальченко А.О., судді Жук Г.А. Дикунська С.Я., розгляд справи призначено на 13.07.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.07.2016 було продовжено строк розгляду апеляційної скарги на п'ятнадцять днів та оголошено перерву в судовому засіданні до 07.09.2016.

В судовому засіданні 07.09.2016 представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх безпідставними, а судове рішення законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду без змін.

07.09.2015 в судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови апеляційного господарського суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування господарським судом норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Як стверджує позивач, 01.08.2008 між Державним підприємством «Національний центр Олександра Довженка» (надалі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ніко і К» (надалі - орендар) був укладений договір оренди №131/1 (надалі - договір), відповідно до пункту 1.1. якого орендодавець зобов'язується надати в строкове платне користування, а орендар прийняти, оплатити використання та своєчасно повернути обладнання (надалі - майно) у відповідності з додатком № 1, що додається до даного договору і є його невід'ємною частиною та містить перелік обладнання, що орендується, його вартість та розрахунок орендної плати.

Згідно з додатком №1 до договору в орендне користування має бути передане наступне майно: паровий котел, насос КО-50, резервуар зберігання сили, трансформатор зварювальний, холодильник «Норд», насос К-90/85, лічильник газу, діраторний бак, фільтри ХВО, прилад обліку газу, газорозподільний пункт, тепло лічильник, станок точильно-свердлильний 2М-112, станок точильно-шліфувальний ЗБ-632, станок точильно-шліфувальний 332Б, насос К 90/85, насос консольний КО 50/56.

За правовою природою укладений сторонами договір є договором найму (оренди), за яким, відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України, наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частиною 1 статті 761 Цивільного кодексу України право передання майна у найм має власник речі, або особа, якій належать майнові права.

Частиною 1 статті 795 Цивільного кодексу України встановлено, що передання наймачеві будівлі оформлюється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з пунктом 3.1. договору майно, що орендується, повинно бути передано орендодавцем та прийнято орендарем протягом 5 робочих днів з моменту набрання чинності цим договором.

Передача та повернення майна здійснюється на підставі акту прийому-передачі, який свідчить про фактичну передачу майна в оренду орендарю та фактичне його повернення орендодавцю, зазначений акт підписується уповноваженими представниками сторін (пункт 3.2 договору).

Матеріали справи свідчать, що позивачем не надано належних доказів того, що спірне обладнання у відповідності до умов договору оренди було передано відповідачеві.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що наданий позивачем акт від 01.08.2008 за своїм змістом, розміщенням на папері та у зв'язку з відсутністю на ньому підписів та печаток підприємств розцінюється як затверджений сторонами проект акту приймання-передачі обладнання, який мав бути підписаний представниками сторін, а отже не підтверджує фактичну передачу обладнання в оренду відповідачу.

Відповідно до частин 1, 5 статті 762 Цивільного кодексу України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з пунктом 4.1. договору розмір орендної плати зазначається в додатку № 1 та сплачується орендарем в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендодавця.

З додатку №1 вбачається, що орендна плата становить 1 000,00 грн на місяць.

Відповідно до пункту 2.2. додатку № 1 перерахування здійснюється орендарем самостійно до 10 числа місяця, наступного за звітним, з урахуванням щомісячного індексу інфляції.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, з моменту укладення договору оренди та до 2013 року (період нарахування орендної плати визначений позивачем з квітня 2013 року) відповідачем сплата орендної плати за користування обладнання не здійснювалась, будь-які претензії щодо невиконання зобов'язань за договором оренди позивачем не виставлялись, що також підтверджує той факт, що майно, зазначене в договорі оренди, в орендне користування не передавалось.

Разом з тим, місцевим судом встановлено, що 28.12.2007 між Державним підприємством «Національний центр Олександра Довженка» (в тексі договору продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ніко і К» (в тексті договору - покупець) був укладений договір купівлі-продажу об'єкта державної власності з відкритих торгів (аукціону), відповідно до умов якого продавець передає у власність, а покупець приймає у власність нерухоме майно: будівля котельної (літ. Д) загальною площею 466,40 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, буд. 1 (пункт 1.1. договору).

Пунктом 1.5. договору передбачено, що право власності на нерухоме майно виникає у покупця з моменту повної оплати вартості нерухомого майна, згідно пункту 3. цього договору.

Згідно з пунктом 3.3. договору факт повного розрахунку за цим договором підтверджується заявою продавця про повний розрахунок, справжність підпису на якій засвідчується в нотаріальному порядку.

За договором купівлі-продажу, відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець, відповідно до статті 691 Цивільного кодексу України, зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

У відповідності до статей 626, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо усіх умов договору та є обов'язковим до виконання.

За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як вбачаться з матеріалів справи, позивач на виконання умов договору згідно актів приймання-передачі від 14.01.2008 та від 15.11.2008 передав відповідачеві наступне майно:

- нерухоме майно - будівля котельної (літ. Д) загальною площею 466,40 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, буд. 1;

- обладнання: насос КО-50 (1 шт.), резервуар мокрого зберігання сілі (1 шт.), трансформатор зварювальний (1 шт.), насос К 90/85 (1 шт.), лічильник газу (1 шт.), насос консольний КО-50/56 (1 шт.), газороздільчий пункт (1 шт.), котел паровий (1 шт.), котел паровий (1 шт.), теплолічильник (1 шт.), деаєраторний бак (1 шт.);

- водопровідні мережі - труба д 200 (17 м.), засувка д 200 (1 шт.), труба д 100 (4 м.) засувка д 100 (1 шт.);

- каналізаційні мережі - труба д 100 (26 м.).

Відповідач вказане майно оплатив у повному обсязі, що підтверджується нотаріально посвідченими заявами Генерального директора ДП «Національний центр Олександра Довженка» Мандрики В.А., в яких зазначено про відсутність у позивача будь-яких матеріальних та інших претензій, які б стосувалися розрахунку з ТОВ «НІКО І К».

Стаття 328 Цивільного кодексу України визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з частиною 1 статті 334 вказаного Кодексу право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки ТОВ «НІКО І К» оплатило спірне майно у повному обсязі, колегія суддів дійшла висновку, що останнє належить відповідачеві на праві власності, а відтак, він не має сплачувати орендну плату за користування ним.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 Цивільного кодексу України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позивачем не доведено факту передачі обладнання в орендне користування відповідачеві, а також порушення його прав щодо користування відповідачем частиною обладнання, яке належить останньому на праві власності.

Твердження скаржника про те, що обладнання котельні не відчужувалося разом із будівлею котельні колегія суддів оцінює критично, оскільки належних та допустимих доказів перебування вказаного майна на балансі останнього не було представлено ані суду першої, ані суду апеляційної інстанцій.

Водночас, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що зміст наявного в матеріалах справи листа заступника міністра Міністерства культури і туризму України за вих. № 1303/18/13-08 від 13.11.2008 вказує на те, що наведені у листі позивача від 11.11.2008 вих.№ 633 об'єкти матеріальних цінностей є невід'ємними частинами будівель-об'єктів нерухомості, які були відчужені позивачем на підставі договору купівлі-продажу ТОВ «Ніко і К» і за його умовами повинні належати покупцеві та передані на підставі загального акту.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Державного підприємства «Національний центр Олександра Довженка» про стягнення заборгованості за договором оренди.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд у відповідності до статті 43 Господарського процесуального кодексу України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2016 у справі №910/8210/16 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга Державного підприємства «Національний центр Олександра Довженка» має бути залишена без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись статтями 4-3, 32, 33, 43, 49, 96, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Національний центр Олександра Довженка» на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2016 у справі №910/8210/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2016 у справі №910/8210/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/8210/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Г.А. Жук

С.Я. Дикунська