ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"06" вересня 2016 р.Справа № 915/332/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Морщагіної Н.С.

суддів: Гладишевої Т.Я., Савицького Я.Ф.

при секретарі судового засідання: Селиверстовій М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - за дорученням,

від відповідача: ОСОБА_2 - за дорученням

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»

на рішення господарського суду Миколаївської області

від 09 червня 2016 року

у справі №915/332/16

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Микитівський гранітний кар'єр»

до відповідача: Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»

про: стягнення 902922,76 грн.

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року Приватне акціонерне товариство «Микитівський гранітний кар'єр» (далі позивач) звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі відповідач), про стягнення заборгованості за договором №184 від 24.07.2013 в сумі 902922,76грн.

Заявою за № 364/2 від 26.04.2016 позивач в порядку ст. 22 ГПК України зменшив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 872155,98 грн.

Відповідач позовні вимоги не визнавав та вважав їх безпідставними, посилаючись на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження замовлення відповідачем узгоджених партій поставок щебеневої продукції, заявок на перевезення щебеневої продукції із зазначенням пункту доставки, доказів узгодження ціни товару відповідно до п. 4.2 договору № 184 від 24.07.2013, належних доказів надання позивачем послуг з перевезення щебеневої продукції. Надані позивачем видаткові накладні не підтверджують факту надання послуг з перевезення вантажу, оскільки не містять необхідної інформації щодо змісту господарської операції з перевезення вантажу, зокрема шляхом прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення, відсутні докази уповноваження особи, що підписала видаткову накладну та прийняття послуг з перевезення. Крім того, місцем складання видаткових накладних є місце знаходження позивача (м. Вознесенськ), тобто фактично пункт відправлення, а тому під час складання видаткових накладних послуги перевезення ще не були надані.

Одночасно, відповідач звернувся до суду з клопотанням про призначення по справі № 915/332/16 економічної (судово-бухгалтерської) експертизи, посилаючись на необхідність зясування питання щодо правильності визначення суми боргу та правильності здійснення позивачем розрахунків.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 09.06.2016 (суддя Смородінова О.Г.) позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача борг у сумі 872155,98 грн. та 13082,32 грн. понесених судових витрат на сплату судового збору за подання позову.

В задоволенні клопотання відповідача про призначення по справі № 915/332/16 економічної (судово-бухгалтерської) експертизи місцевим судом відмовлено з огляду на те, що для встановлення даних, які входять до предмету доказування по даній справі не має потреби у спеціальних знаннях, а тому підстави для задоволення клопотання відсутні.

Не погодившись з прийнятим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Миколаївської області скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач після початку розгляду справи по суті частково змінив предмет та підставу позову, а місцевим судом в супереч ст. 22 ГПК України розглянуто дані позовні вимоги. Крім того, апелянт вважає, що строк оплати відпущеного товару не настав, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження виконання п.5.2 договору - узгоджених партій поставок щебеневої продукції, заявок на перевезення щебеневої продукції із зазначенням пункту доставки, узгодження ціни товару відповідно до п. 4.2 договору № 184 від 24.07.2013. За твердженням скаржника, надані позивачем видаткові накладні не підтверджують факту надання послуг з перевезення вантажу, оскільки не містять необхідної інформації щодо змісту господарської операції з перевезення вантажу, зокрема шляхом прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення, відсутні докази уповноваження особи, що підписала видаткову накладну та прийняття послуг з перевезення. Крім того, місцем складання видаткових накладних є місце знаходження позивача (м. Вознесенськ), тобто фактично пункт відправлення, а тому під час складання видаткових накладних послуги перевезення ще не були надані.

27.07.2016 за вх. №3922/16 на адресу апеляційного господарського суду надійшло клопотання відповідача про призначення у справі судової експертизи з метою всебічного та повного розгляду справи.

У своєму клопотанні відповідач просив доручити проведення експертизи Миколаївському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України та поставити перед експертом наступні питання:

1. Чи можливо на підставі наданих позивачем товарно-транспортних накладних та інших первинних бухгалтерських документів встановити фактичний обсяг перевезеного (поставленого) позивачем відповідачу вантажу (нетто) в тоннах із точністю до 0,01грн. по кожній накладній? Якщо можливо зазначити вагу перевезеного вантажу за кожною товарно-транспортною накладною та в цілому, а також його вартість?

2. Чи підтверджується документально належними первинними бухгалтерськими документами вказаний у позовній заяві та рішенні господарського суду Миколаївської області від 06.09.2016 розмір заборгованості ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» перед ПрАТ «Микитівський гранітний карєр» за поставлену щебеневу продукцію по договору поставки №184 від 24.07.2013? Якщо підтверджується але не в повному обсязі вказати в якому розмірі?

3. Чи підтверджується документально належними первинними бухгалтерськими документами вказаний у позовній заяві та рішенні господарського суду Миколаївської області від 06.09.2016 розмір заборгованості ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» перед ПрАТ «Микитівський гранітний карєр» за надання транспортних послуг по договору поставки № 184 від 24.07.2013? Якщо підтверджується але не в повному обсязі вказати в якому розмірі?

Витрати на експертизу відповідач просив покласти на себе.

Представник позивача у судове засідання з'явився, підтримав клопотання про призначення у справі судової експертизи, надав уточнення до нього.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, проти клопотання про призначення у справі судової експертизи заперечував, надав письмові пояснення з цього приводу з додатковими доказами.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Завданням суду згідно вимог ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст.41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

За приписами ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи.

Як зазначено в листі №01-8/2651 від 27.11.2006 Вищого господарського суду України «Про деякі питання призначення судових експертиз» судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Аналогічні за змістом положення містить ч.2 п.2 Пленуму №4 від 23.03.2012 Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи».

Відповідно до п.5 постанови №4 від 23.03.2012 Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. У вирішенні відповідного питання (до призначення судової експертизи) слід: визначитися з конкретною установою або конкретним експертом, якими проводитиметься експертиза. З цією метою господарський суд, зокрема, витребує у сторін пропозиції стосовно таких установ та/або судових експертів, у тому числі тих, які не є працівниками зазначених установ. Господарський суд не зв'язаний цими пропозиціями, але може враховувати їх у вирішенні питання про призначення і проведення судової експертизи; максимально конкретно визначити питання, які мають бути роз'ясненні судовим експертом, та сформулювати їх у логічній послідовності.

Частиною першої статті 4-7 ГПК України встановлено, що судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи. Частина перша статті 43 названого Кодексу містить вимоги щодо всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Отже, у будь-якому разі обставини щодо розміру грошового зобовязання відповідача перед позивачем за поставлені товарно-матеріальні цінності та надані послуги з їх перевезення входять до предмету доказування та підлягають безпосередній перевірці та оцінці судом у світлі їх обґрунтованості та доведеності.

Враховуючи те, що підставою заявленого позову є порушення відповідачем зобовязань за спірним договором поставки та те що, мають місце розбіжності у наданих позивачем бухгалтерських та розрахункових документах, обєктивне визначення та підрахунок позивачем обсягу та вартості поставлених товарно-матеріальних цінностей, а також наданих послуг з їх перевезення за періоди визначені в позовній заяві дослідження первинних документів і належності їх відображення в бухгалтерському обліку сторін потребує спеціальних знань. Наведене, в свою чергу, зумовлює неможливість прийняття законного та обґрунтованого рішення по даній справі без проведення експертного дослідження.

Згідно з п.п. 1.1 п.1 розділу ІІІ Інструкції №53/5 від 08.10.1998 «Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» визначення документальної обґрунтованості оформлення операцій з одержання, зберігання, виготовлення, реалізації товарно-матеріальних цінностей, у тому числі грошових, основних засобів, надання послуг є основними завданнями експертизи документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності.

Таким чином, приймаючи до уваги характер обставин, що мають бути з'ясовані за допомогою експертної установи, у світлі змісту Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, суд дійшов висновку про необхідність призначення економічної експертизи документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності та необхідності застосування для цього спеціальних знань у встановленому порядку.

Згідно п. 3. постанови №4 від 23.03.2012 Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» на підставі пункту 5 статті 65 та пункту 1 частини другої статті 79 ГПК судову експертизу може бути призначено судом як у порядку підготовки справи до розгляду, так і в процесі розгляду. Відповідно до частини другої статті 41 ГПК учасники судового процесу вправі пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені експертом. Ці питання можуть бути запропоновані у позовній заяві, у відзиві або в окремому письмовому клопотанні сторони. Проте остаточне коло питань судовому експерту визначається господарським судом.

Таким чином, приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів зауважує, що з урахуванням приписів постанови №4 від 23.03.2012 Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» остаточне коло питань, які мають бути з'ясовані за допомогою експертної установи, встановлюється виключно господарським судом.

Згідно з ч. 3 ст. 41 ГПК України проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про судову експертизу».

Пунктом 1.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень встановлено, що експертизи та дослідження проводяться експертними установами, як правило, за зонами регіонального обслуговування. За наявності обставин, що зумовлюють неможливість або недоцільність проведення експертизи в установі за зоною обслуговування, особа або орган, які призначають експертизу, зазначивши відповідні мотиви, можуть доручити її виконання експертам іншої установи.

Приймаючи до уваги встановлену зону регіонального обслуговування Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, та враховуючи клопотання відповідача, суд вважає за необхідне призначити судову експертизу саме вказаній експертній установі.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України, зокрема, у господарських справах відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Згідно з п.9 Постанови №4 від 23.03.2012 Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» про призначення судової експертизи виноситься ухвала, в якій, крім відомостей, передбачених частиною другою статті 86 Господарського процесуального кодексу України, зазначається, зокрема, сторона, на яку покладено оплату витрат з проведення судової експертизи.

За змістом п.23 вказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи.

За висновками колегії суддів, саме відповідач є заінтересованою особою, яка має нести витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи. Відповідно до поданого клопотання відповідач надав згоду на покладення відповідних витрат на нього.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, господарський суд вважає за необхідне для всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх обставин справи призначити судову експертизу, проведення якої доручити Миколаївському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України, а витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 41, 79, 86, 99 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

1.Призначити у справі № 915/332/16 економічну експертизу.

2.Поставити на вирішення експертній установі наступні питання:

2.1 Чи відповідає наданий позивачем, ПрАТ «Микитівський гранітний карєр» розрахунок заборгованості за надані транспортні послуги умовам укладеного між сторонами договору №184 від 24.07.2013 та наявним в матеріалах справи первинним бухгалтерським документам щодо фактичного обсягу перевезеного (поставленого) позивачем відповідачу вантажу (нетто) в тоннах по кожній накладній?

2.2 Чи підтверджується документально належними первинними бухгалтерськими документами вказаний у позовній заяві та рішенні господарського суду Миколаївської області від 06.09.2016 розмір заборгованості ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» перед ПрАТ «Микитівський гранітний карєр» за поставлену щебеневу продукцію по договору поставки №184 від 24.07.2013 та в якому розмірі?

2.3 Чи підтверджується документально належними первинними бухгалтерськими документами вказаний у позовній заяві та рішенні господарського суду Миколаївської області від 06.09.2016 розмір заборгованості ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» перед ПрАТ «Микитівський гранітний карєр» за надання транспортних послуг по договору поставки № 184 від 24.07.2013 та в якому розмірі?

3.Доручити проведення судової експертизи Миколаївському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України.

4.Попередити експерта (експертів), який (які) буде (будуть) проводити судову експертизу, про необхідність проведення експертизи у відповідності до Закону України «Про судову експертизу» та про кримінальну відповідальність у разі дачі неправдивих висновків, передбачену ст.ст.384, 385 Кримінального кодексу України.

5.Зобов'язати учасників судового процесу не перешкоджати при проведенні судової експертизи.

6.Витрати по сплаті вартості судової експертизи покласти на ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

7.Надіслати Миколаївському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України матеріали справи №916/332/16.

Головуючий суддя: Н.С.Морщагіна

Судді: Т.Я.Гладишева

ОСОБА_3