ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2016 р.Справа № 922/2290/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши справу

за позовом Державної екологічної інспекції у Х/о, м. Харків
до ТОВ Рибоконсервний завод "Екватор", м. Харків
про стягнення коштів у сумі 368 755,86 грн.
за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за дов. №5196/01-25/09-14 від 01.10.2014 року;

від відповідача: ОСОБА_1 за дов. №1-юр від 01.02.16 року.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 екологічна інспекція у Харківській області, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибоконсервний завод "Екватор" про стягнення шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, в розмірі 368 755,86 грн.

Також позивачем заявлено до стягнення судові витрати в розмірі 5531,35 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.07.2016 року за позовною заявою було порушено провадження по справі №922/2290/16 та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 27 липня 2016 року.

27.07.2016р. у судовому засіданні було оголошено перерву до 01.09.2016р. о 10:00 год.

Представник позивача в судовому засіданні 01.09.2016р. підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача погодився з заявленими вимогами позивача,проте через канцелярію суду 01.09.2016р. надав клопотання про визнання позовних вимог та розстрочення виконання рішення суду на три роки з 01.09.2016 по 01.09.2019р. з оплатою заборгованості рівними частинами у сумі 10 243,22 грн. кожного місяця.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення учасників судового процесу, судом встановлено наступне.

В період з 26.05.2014 по 12.06.2014 року ОСОБА_3 екологічною інспекцією у Харківській області (надалі Держекоінспекція) на підставі ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 4,5,7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та наказу Держекоінспекції від 16.05.2014 № 685/01-04 було здійснено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства у діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибоконсервний завод «Екватор» (далі TOB «РЗ «Екватор»), яке здійснює діяльність за адресою: Харківська область, м. Богодухів, вул. вул. Залізнична, 14.

За результатами даної перевірки, Держекоінспекцією складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами № 685/01-04/08-09 від 12.06.2014 року, який надісланий на адресу відповідача листом з повідомленням від 12.06.2016 № 3546/01-25/08-09 (повідомлення №857).

Так, основним видом діяльності TOB «РЗ «Екватор» за КВЕД є перероблення та консервування риби, ракоподібних і молюсків.

Відповідно до вказаного акту та наданих під час перевірки документів дозвільного характеру вбачається, що на балансі підприємства знаходяться дві артезіанські свердловини. Підземна вода із вказаних джерел використовується на:

- розморожування (дефростація):

- мийка, видалення луски;

- оброблення, патрання, видалення голів;

- мийка закатних банок;

- стерилізація;

- виробництво пару.

Таке використання підземних вод підтверджується даними визначених у дозволі на спеціальне водокористування від 18.11.2014 Укр.№5519 А/Хар., а саме пунктом 5: водопостачання передбачено на виробничі та госппобутові потреби підприємства.

У період з 08.08.2011 року по 12.06.2014 рік Товариство з обмеженою відповідальністю "Рибоконсервний завод "Екватор" здійснювало самовільне користування надрами (підземні води) без відповідного на це спеціального дозволу.

18 червня 2014 року з метою усунення порушень природоохоронного законодавства виявлених під час здійснення планового заходу - перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства Держекоінспекцією винесено на адресу відповідача припис № 105/08-09, яким зобов'язано директора TOB «РЗ «Екватор» отримати спеціальний дозвіл на користування надрами (підземні води) - пункт 10 припису.

Крім того, TOB «РЗ «Екватор» довідкою від 16.06.2016 року за № 11 надало інформацію про обсяг забраної води у період з 08.08.2011 по 12.06.2014, який склав 137930 м3. Зазначений у довідці обсяг самовільно забраних підземних вод також підтверджується даними Журналу первинного обліку, державної статистичної звітності за формою №2-ТП (водгосп), податкової декларації збору за спеціальне використання поверхневих та підземних вод.

В зв'язку з виявленими порушеннями, Держекоінспекцією з урахуванням норм передбачених «Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 року № 389, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 14.08.2009р. №767/16783 (із змінами згідно наказу Мінприроди України № 367 від 13.10.2015, надалі - Методика), розраховано шкоду заподіяну державі внаслідок самовільного користування надрами (підземні води) в розмірі 368755,86 грн., яку було направлено на адресу TOB «РЗ «Екватор» разом із претензією № 70 від 17.06.2016 року щодо добровільного відшкодування шкоди.

Після отримання вказаної претензії із розрахунком розміру шкоди, про свідчить відмітка на претензії № 70, вимоги даної претензії не були добровільно виконані відповідачем.

Відповідно до ст. 56 Кодексу України про надра, основними вимогами в галузі охорони надр є: забезпечення повного і комплексного геологічного вивчення надр; додержання встановленого законодавством порядку надання надр у користування і недопущення самовільного користування надрами.

Відповідно до ст. 19 Кодексу України про надра, надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Відповідно до ст. 21 даного Кодексу, надра у користування для видобування прісних підземних вод і розробки родовищ торфу надаються без надання гірничого відводу на підставі спеціальних дозволів, що видаються після попереднього погодження з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів.

Законодавством України громадянам гарантується право загального використання природних ресурсів для задоволення життєво необхідних потреб (естетичних, оздоровчих, рекреаційних, матеріальних тощо) безоплатно, без закріплення цих ресурсів за окремими особами і надання відповідних дозволів, за винятком обмежень, передбачених законодавством України.

В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Згідно ст.1 Водного Кодексу України, водокористування - це використання води (водних об'єктів) для задоволення потреб населення, промисловості, сільського господарства. транспорту та інших галузей господарства, включаючи право на забір води, скидання стічних вод та інші види використання вод (водних об'єктів).

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Водного Кодексу України, спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними вода із застосуванням каналів.

Відповідно до ст. 44 Водного Кодексу України, водокористувачі зобов'язані: дотримуватись встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та лімітів скидання забруднюючих речовин та санітарних вимог; здійснювати заходи щодо запобігання забрудненню водних об'єктів стічними водами; здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Згідно ст.49 Водного Кодексу України, спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу. Дозвіл на спеціальне водокористування видається:

- Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об'єктів загальнодержавного значення;

- органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за погодженням із Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними. Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об'єктів місцевого значення.

Відповідно до ст.110 Водного Кодексу України, порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи , винні у: забрудненні та засміченні вод, недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування.

Згідно п. 4.5.2. Роз'яснення Вищого господарського суду України від 27 червня 2001 року №02-5/744 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища" (із змінами і доповненнями, внесеними роз'ясненням президії Вищого господарського суду України від 31 травня 2002 року № 04-5/609 рекомендаціями президії Вищого господарського суду України від 18 листопада 2003 року № 04-5/1429, від 25 березня 2009 року №04-06/44) вказано, що використання природних ресурсів без відповідного дозволу є самовільним.

За змістом статей 68, 69 Закону "Про охорону навколишнього природного середовища" заподіяні державі внаслідок такого використання збитки підлягають відшкодуванню незалежно від сплати збору за спеціальне використання природних ресурсів. Розмір цих збитків обчислюється на підставі затверджених у встановленому порядку такс і методик.

На підставі викладеного вбачається, що внаслідок дій відповідача, в частині самовільного водокористування підземною водою державі заподіяно шкоду в розмірі 368 755,86 грн., яка підтверджується матеріалами перевірки Державної екологічної інспекції у Харківській області.

Виходячи з положень ст.1166 Цивільного Кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Згідно п. 1.6 Роз'яснень Вищого Господарського суду України від 27 червня 2001 ркоу №02-5/744 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища", вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарському суду слід виходити з презумпції вини правопорушника. Отже, позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, навпаки, відповідач повинен довести, що у діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ГПК України, обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Враховуючи вказані обставини та визнання відповідачем наявності та правомірності нарахованої шкоди, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача про стягнення шкоди в сумі 368 755,86 грн. правомірна та обґрунтована, а тому підлягає задоволенню.

Поміж тим, дослідивши докази та підстави, на які посилається відповідач в обґрунтування свого клопотання про розстрочення виконання рішення, суд дійшов висновку про його обґрунтованість та визнав за можливе його задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до п. 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

При цьому, Господарський процесуальний кодекс не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК, та за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його виконання , господарський суд має право: відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови; розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови; змінити спосіб виконання рішення, ухвали, постанови; змінити порядок виконання рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до п. 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 17.10.2012р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги фінансове скрутне становище відповідча ,суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення клопотання відповідача та розстрочення виконання рішення господарського суду на три роки з 01.09.2016 р. по 01.09.2019р. з оплатою заборгованості рівними частинами по 10 243,22 грн. в місяць.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати зі сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 6, 22, 1166 Цивільного кодексу України, ст.68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст. ст. 1, 2, 12, 15, 22, 33, 34, 43, 49, п.6 ст.83, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Задовольнити клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибоконсервний завод «Екватор», (зареєстровано за адресою: 61052, м. Харків, вул. Енгельса, 29-А, кім. 901, ) на користь держави на р/р 0082, УК м. Богодухів Харківської області, , МФО 851011, символ звітності 331 для зарахування по коду бюджетної кваліфікації 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності», в установі банку - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, шкоду заподіяну державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 368755,86 гривень (триста шістдесят вісім тисяч сімсот п'ятдесят п'ять гривень, вісімдесят шість копійок).

Видати наказ, виконання якого розстрочити на три роки з 01.09.2016р. по 01.09.2019р. з оплатою його рівними частинами 10 243,22 грн. в місяць.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибоконсервний завод «Екватор», (зареєстровано за адресою: 61052, м. Харків, вул. Енгельса, 29-А, кім. 901, ) на користь Державної екологічної інспекції у Харківській області на р/р 1164, УК ДКСУ у м. Києві, , МФО 820172, судовий збір в розмірі 5531,35 гривень (п'ять тисяч п'ятсот тридцять одна гривня, тридцять п'ять копійок).

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02.09.2016 р.

Суддя ОСОБА_4