ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.08.2016 Справа № 905/2048/16

Господарський суд Донецької області у складі:

головуючий - суддя Харакоз К.С.,

за участю секретаря судового засідання Чорман О.О.,

розглянувши матеріали позовної заяви Костянтинівської місцевої прокуратури, м.Костянтинівка, Донецька область, в особі позивача Управління комунального господарства Костянтинівської міської ради м.Костянтинівка, Донецька область,

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Костянтинівка, Донецька область,

про стягнення заборгованості з внесення плати за тимчасове користування місцями для розміщення рекламних засобів, -

За участю:

представник прокуратури Харківської області Хряк О.О.;

представник позивача не з'явився;

відповідач не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Костянтинівська місцева прокуратура, м.Костянтинівка, Донецька область, звернулася до господарського суду Донецької області в інтересах держави в особі позивача Управлінні комунального господарства Костянтинівської міської ради м.Костянтинівка, Донецька область, до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Костянтинівка, Донецька область, про стягнення заборгованості з внесення плати за тимчасове користування місцями для розміщення рекламних засобів.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на договір №52 на тимчасове користування місцем розміщення зовнішньої реклами від 14.09.2012р., укладений між Управлінням комунального господарства Костянтинівської міської ради м.Костянтинівка та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, відповідно до якого відповідачу були надані в тимчасове користування місця розміщення рекламних засобів. У зв'язку з порушенням вимог п.3.2. Договору щодо оплати користування місцем розміщення зовнішньої реклами за відповідачем утворилася заборгованість в розмірі 40542,42грн., з яких: 38016,13грн. - основна заборгованість, 2526,29грн. - сума пені. Прокурор посилається на ст.ст. 610, 611, 612, 622, 626, 651, 653, 785, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 188, 193 Господарського кодексу України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

Ухвалою суду від 23.06.2016р. було порушено провадження у справі.

Ухвалою суді від 11.08.2016р. було продовжено строк розгляду спору на 15 днів до 06.09.2016 року.

Позивач - Управління комунального господарства Костянтинівської міської ради м.Костянтинівка, Донецька область в листі від 05.07.2016р. повідомив суд про наявність у відповідача непогашеної заборгованості з внесення плати за тимчасове розміщення зовнішньої реклами фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

06.07.2016р. відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на ст.ст. 1,6,7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Зазначає, що, оскільки фізична особа-підприємець ОСОБА_2 зареєстрований м.Костянтинівка, яке включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, орендна плата за користування комунальним майном має бути скасована.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора, суд -

ВСТАНОВИВ:

14.09.2012р. між позивачем Управлінням комунального господарства Костянтинівської міської ради, та відповідачем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, відповідно до п.п. 1.1., 1.2. якого Орендодавець (позивач) надає, а Орендар (відповідач) приймає в тимчасове користування місця розміщення рекламних засобів за адресою: пр.Ломоносова, б.22 шт., площа розміщення рекламного засобу - 54,88кв.м.; під місцем розміщення реклами в даному Договору мається на увазі рекламний засіб - «Лайт-бокс».

Розмір місячної орендної плати за користування місцем розміщення складає 1679,33грн. в місяць (в т.ч. 279,89 грн. ПДВ).

Розмір орендної плати змінюється у відповідності із індексом інфляції, що визначається Міністерством статистики України.

Розмір орендної плати за кожен послідуючій місяць визначається шляхом коректування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць (п.3.2. Договору).

Встановлену орендну плату Орендар перераховує щомісячно до 1-го числа наступного місяця, із зазначенням призначення платежу: орендна плата за місце розміщення рекламного засобу згідно цього Договору (п.3.3. Договору).

У випадку невнесення орендної плати в строки, вказані даним Договором, призначається пеня в розмірі звітної ставки Національного банку України на момент нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати (п.4.1.1. Договору).

Строк орендного договору встановлюється з 15.09.2012р. до 15.09.2017р. (п.7.1 Договору), з чого слідує, що на час розгляду справи строк дії цього договору не сплинув. Даний договір підписаний представниками сторін та скріплений печатками сторін.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 16 Закону України „Про рекламу" порядок розміщення зовнішньої реклами визначається Кабінетом Міністрів України. Пунктом 32 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених Постановою КМУ від 29 грудня 2003р. N 2067, передбачено, що плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування, а місцем, що перебуває у державній або приватній власності, - на договірних засадах з його власником або уповноваженим ним органом (особою).

Статтею 16 зазначеного Закону також встановлено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 2067 від 29.12.03, встановлено, що зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами міських рад відповідно до цих Правил.

Згідно п.2 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003р. № 2067 місце розташування рекламного засобу - площа зовнішньої поверхні будинку, споруди, елемента вуличного обладнання або відведеної території на відкритій місцевості у межах населеного пункту, що надаються розповсюджувачу зовнішньої реклами в тимчасове користування власником або уповноваженим ним органом (особою).

Згідно п. 32. Типових правил, за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування, а місцем, що перебуває у державній або приватній власності, - на договірних засадах з його власником або уповноваженим ним органом (особою). При цьому площа місця розташування рекламного засобу визначається як сума площі горизонтальної проекції рекламного засобу на це місце та прилеглої ділянки завширшки 0,5 метра за периметром горизонтальної проекції цього засобу. Для неназемного та недахового рекламного засобу площа місця дорівнює площі вертикальної проекції цього засобу на уявну паралельну їй площину.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 ст.9 ЦК України встановлено, що законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Відповідно до вимог передбачених статтею 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Частиною п'ятою статті 762 Цивільного кодексу України встановлено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Договором було узгоджено, що встановлену п.3.2. Договору орендну плату Орендар перераховує щомісячно до 1-го числа наступного місяця, із зазначенням призначення платежу: орендна плата за місце розміщення рекламного засобу згідно цього Договору (п.3.3. Догвоору).

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначає прокурор, внаслідок неповної та несвоєчасної сплати орендної плати з боку відповідача станом на березень 2016 року перед позивачем виник борг у сумі 40542,42грн., з яких: 38016,13грн. - основна заборгованість, 2526,29грн. - сума пені, що є істотним порушенням, розділу 3 Договору.

У п.1, 3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

Будь-яких документів у підтвердження відсутності заборгованості відповідачем надано не було.

Відповідно до вимог ст.509 Цивільного кодексу України та ст.173 Господарського кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною першою статті 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як встановлено судом, з наданих прокурором та позивачем розрахунків заборгованості відповідача з орендної плати за тимчасове користування місцем розміщення зовнішньої реклами, а також суми пені, заборгованість відповідача складає 40542,42грн., з яких: 38016,13грн. - основна заборгованість, 2526,29грн. - сума пені.

За розрахунком господарського суду заборгованості з орендної плати за тимчасове користування місцем розміщення зовнішньої реклами основна заборгованість відповідача складає 38016,07грн., пеня за невнесення орендної плати у встановлені договором строки - 4678,79грн. При цьому, оскільки прокурором було заявлено пеню в розмірі меншому ніж за розрахунком суду, суд визнає пеню за прострочення платежу в заявленій сумі - 2526,29грн.

Відповідач не надав суду доказів перерахування боргу, в зв'язку з чим господарський суд робить висновок, що борг не погашений до теперішнього часу.

Про порушення вимог Договору №52 від 14.09.2012р. з травня 2014 року в частині оплати за тимчасове користування місцями розміщення рекламних засобів відповідач у наданому суду відзиві на позов не заперечує, однак не погоджується на стягнення заявленої суми заборгованості, посилаючись на ст.ст.1, 6, 7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Посилання відповідача на приписи ст.ст. 1,6,7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» як на підставу для звільнення від сплати стягуваних коштів судом відхиляється, оскільки скасування грошових зобов'язань щодо користування державним та комунальним майном на період проведення АТО стосується орендних правовідносин, тоді як спірні правовідносини між сторонами регламентуються не ст.ст.759, 762 Цивільного кодексу України та Законом України "Про оренду державного та комунального майна", а спеціальними нормами Закону України "Про рекламу" і Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами" № 2067 від 29.12.2003р., у світлі яких стягувана в межах цієї справи плата не є орендною.

Певна спорідненість правового регулювання розглядуваних правовідносин сторін із орендними правовідносинами не може бути підставою для застосування ст.7 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" навіть в порядку ч.1 ст.8 Цивільного кодексу України, оскільки всупереч умов застосування аналогії закону питання щодо стягнення плати за розміщення місць реклами унормовано спеціальними норами цивільного законодавства і не потребує субсидіарного застування норм про оренду в цій частині.

Таким чином, у Відповідача не було правових підстав для ухилення від виконання грошових зобов'язань перед Позивачем зі здійснення визначених договором платежів.

Як встановлено ст. 202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Наразі, будь-яких доказів своєчасної сплати стягуваної заборгованості або припинення відповідних грошових зобов'язань перед Позивачем у будь-який інший передбачений законом спосіб, Відповідачем всупереч ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України до матеріалів справи не надано.

Таким чином, невиконання грошових зобов'язань має кваліфікуватися як їх порушення у розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України, а сам Відповідач вважається таким, що прострочив їх виконання у розумінні ч.1 ст.612 цього Кодексу.

Проаналізувавши розрахунки позовних вимог в контексті наявних матеріалів справи, суд у світлі приписів ст.625 Цивільного кодексу України дійшов висновку про правомірність стягнення з Відповідача суми заборгованості з орендної плати за тимчасове користування місцем розміщення зовнішньої реклами в сумі 38016,07грн. - основна заборгованість, 2526,29грн. - сума пені.

Згідно приписів ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до вимог передбачених ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, в сумі 40542,36грн., з яких: 38016,07грн. - сума основного боргу за період з 01.05.2014р. по 31.03.2016р., 2526,29грн. - сума пені за прострочення платежу за період з 01.05.2014р. по 31.03.2016р.

Судові витрати підлягають стягненню в порядку, що передбачений ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.1, 2, 4-2, 4-3, 4-6, 12, 15, 20, 22, 28, 32-34, 36, 43, 49, 77, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Костянтинівської місцевої прокуратури, м.Костянтинівка, Донецька область, в особі позивача Управління комунального господарства Костянтинівської міської ради м.Костянтинівка, Донецька область, до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Костянтинівка, Донецька область, про стягнення заборгованості з внесення плати за тимчасове користування місцями для розміщення рекламних засобів задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (85109, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Управління комунального господарства Костянтинівської міської ради (85114, Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Правобережна, б. 260; , р/р 8662 у банку ГУ ДКСУ у Донецькій області, МФО 834016), заборгованість у розмірі 40542,36грн. (з яких: 38016,07грн. - сума основної заборгованості з орендної плати за тимчасове користування місцем розміщення зовнішньої реклами за період з 01.05.2014р. по 31.03.2016р., 2526,29грн. - сума пені за прострочення платежу за період з 01.05.2014р. по 31.03.2016р.).

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (85109, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Костянтинівської місцевої прокуратури (85114, Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Правобережна, б. 260; , р/р 6251, Державна казначейська служба України, МФО - 820172), витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00грн.

Видати накази після набуття рішенням законної сили.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 05.09.2016 року.

Суддя К.С. Харакоз