КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2016 р. Справа№ 910/3766/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Сітайло Л.Г.

Рябухи В.І.

при секретарі Матюхін І.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Хуторянець О.В.

від відповідача: Яковлев О.С.

розглянувши

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю

"Колекторське агентство "Фактор"

на рішення

Господарського суду міста Києва

від 22.04.2016 року

у справі № 910/3766/16 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та

Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду

гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію

АТ "Банк "Фінанси та Кредит"

до Товариства з обмеженою відповідальністю

"Колекторське агентство "Фактор"

про стягнення 162 726,88 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.04.2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторське агентство "Фактор" (фактичне місцезнаходження: 03056, м. Київ, вул. В. Гетьмана, 27; місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Шамрила, 4-а, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та кредит" (місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 60, ) 114417 (сто чотирнадцять тисяч чотириста сімнадцять) грн. 15 коп. основного боргу, 26658 (двадцять шість тисяч шістсот п'ятдесят вісім) грн. 66 коп. відсотків за користування кредитом, 19838 (дев'ятнадцять тисяч вісімсот тридцять вісім) грн. 99 коп. пені та 2413 (дві тисячі чотириста тринадцять) грн. 72 коп. судового збору".

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2016 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2016 р. Товариству з обмеженою відповідальністю "Колекторське агентство "Фактор" відновлено строк подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2016 року у справі № 910/3766/16, прийнято її до розгляду, порушено апеляційне провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Баранець О.М.; судді: Жук Г.А., Сітайло Л.Г.

Розпорядженням начальника відділу документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду № 09-52/3231/16 від 18.07.2016р. справу № 910/3766/16, у зв'язку із перебуванням судді Жук Г.А., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25, 2.3.49 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено до повторного автоматизованого розподілу.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 18.07.2016 р., справу № 910/3766/16 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя: Баранець О.М., судді: Пашкіна С.А., Сітайло Л.Г.

Представником відповідача подано клопотання про витребування додаткових доказів. Дане клопотання задоволено. Розгляд справи було відкладено на 13.09.2016 року. Зобов'язано позивача надати: Письмові заявки позичальника на видачу кредитних коштів у межах кредитної лінії № 1512-14 від 22.07.2014 року.

Виписки з поточного рахунку позичальника на підтвердження перерахування кредитних коштів у межах кредитної лінії № 1512-14 від 22.07.2014 року; Детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором №1512-14 від 22.07.2014 року на підтвердження врахування часткової оплати відповідача у розмірі 15000,00 грн. (станом на 22.04.2016 року); Докази надіслання та/або вручення претензій (вимог) позивача до відповідача на підтвердження додержання процедури досудового врегулювання спору.

Позивачем виконано дані вимоги ухвали суду, колегією суддів долучено надані позивачем докази до матеріалав справи.

Розпорядженням начальника відділу документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду № 09-52/4580/16 від 12.09.2016 р. справу № 910/3766/16, у зв'язку із перебуванням судді Пашкіної С.А., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25, 2.3.49 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено до повторного автоматизованого розподілу.

Згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 12.09.2016 р., справу № 910/3766/16 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя: Баранець О.М., судді: Рябуха В.І., Сітайло Л.Г.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалав справи, 22 липня 2014 між ТОВ "Колекторське агентство "Фактор" (надалі - відповідач, позичальник, боржник) та АТ "Банк "Фінанси та Кредит" (надалі - позивач, банк, кредитор) було укладено договір про невідновлювальну кредитну лінію № 1512-14 з наступними змінами та доповненнями (надалі - кредитний договір), відповідно до якого позичальнику було надано на умовах поворотності, строковості, платності кредитні кошти в межах невідновлювальної кредитної лінії з встановленим лімітом заборгованості у розмірі 514 877,00 грн з кінцевим строком повернення кредитних коштів до 22.07.2015.

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору позичальник зобов'язався повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти відповідно Графіку погашення кредитної лінії (додаток №1 до цього договору) з кінцевим строком погашення до 22 липня 2015 року та оплатити за користування кредитними коштами проценти у розмірі відповідно підпункту "а" п.3.1. цього договору, а за користування кредитними коштами з моменту, вказаного в пункті "b", "c" п. 3.1. цього договору, оплатити відсотки по підвищеній ставці.

Відповідно до п. 3.1. кредитного договору позичальник оплачує банку проценти за користування кредитними коштами в валюті кредиту по процентній ставці:

а) 16% (шістнадцять) процентів річних за період з дня надання до терміну повернення кредиту, вказаного в п.1.1 цього Договору;

b) у випадку порушення позичальником строків погашення кредиту згідно з Графіком зниження ліміту кредитної лінії, 32% (тридцять два) проценти річних від суми невиконаного своєчасно зобов'язання по кредиту відповідно вищезазначеного графіку, за період часу: з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї заборгованості, але не більше кінцевого строку погашення кредиту, встановленого в п.2.4. договору;

с) 32% (тридцять два) процентів річних за період з терміну повернення кредиту, що зазначений в п.1.1 цього договору, а також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів, що вказані в п.п.4.5, 6.1 договору, до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 3.4. кредитного договору нарахування та погашення процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Позичальник оплачує проценти в строк з 26 числа кожного місяця та не пізніше останнього робочого дня кожного місяця. У зазначений строк оплачується відсотки, нараховані за користування кредитними коштами з 26 числа попереднього місяця до 25 число поточного місяця (включно). Позичальник спланує проценти за останній звітний період (тобто звітний період, в якому наступає строк повернення кредиту) не пізніше строку повернення кредиту, вказаного в п.1.1. цього Договору.

Відповідно до п. 4.1. кредитного договору позичальник зобов'язується використовувати кредитні кошти, отримані за цим договором, на сплату платежу по договору відступлення прав вимог укладеного між ТОВ Факторингова компанія "ФК Факторинг" та ТОВ "Колекторське Агенство "Фактор".

22 липня 2015 року між ТОВ "Колекторське агентство "Фактор" та АТ "Банк "Фінанси та Кредит", було укладено Додаткову угоду до Договору про невідновлювальну кредитну лінію № 1512-14.

Згідно даної додаткової угоди п.1.1 договору змінено і викладено в наступній редакції:

" п.1.1 Банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 114 417,15 (сто чотирнадцять тисяч чотириста сімнадцять гривень 15 копійок) з кінцевим строком погашення до 22 вересня 2015 року.

Крім того п.3.1. змінено та викладено в новій редакції:

" 3.1 Позичальник оплачує Банку проценти за користування кредитними коштами в валюті кредиту по процентній ставці:

а) 16%(шістнадцять) процентів річних за період з дня надання до 22 липня 2015 року включно;

31,0% (тридцять один процент) річних за період з 23 липня 2015 року до терміну повернення кредиту, що зазначеній в п. 1.1. Договору;

b) у випадку порушення позичальником строків погашення кредиту згідно з Графіком зниження ліміту кредитної лінії, 62%(шістдесят два проценти) річних від суми невиконаного своєчасно зобов'язання по кредиту відповідно вищезазначеного графіку, за період часу: з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї заборгованості, але не більше кінцевого строку погашення кредиту, встановленого в п.2.4. Договору";

с) 62% (шістдесят два) процентів річних за період з терміну повернення кредиту, що зазначений в п.1.1 цього договору, а також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів, що вказані в п.п. 4.5, 6.1 договору, до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом.

Як стверджував позивач, ним на виконання умов кредитного договору №1512-14 від 22.07.2014 та додаткових угод до нього було надано ТОВ "Колекторське агентство "Фактор" кошти у розмірі 514877,00 грн, зокрема, 22.07.2014 на підставі кредитного договору банком було перераховано на поточний рахунок позичальника № 5301 грошові кошти у розмірі 514 877,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи меморіальним ордером № 30561 від 22.07.2014 та банківськими виписками.

В свою чергу, відповідач в порушення умов кредитного договору та додаткових угод до нього, у встановлений строк до 22 вересня 2015 року кредитні кошти у розмірі 114417,15 грн не повернув, проценти за користування кредитом у розмірі 28140,58 грн не сплатив.

У зв'язку із невиконанням умов кредитного договору відповідач неодноразово повідомлявся про наявність заборгованості за кредитним договором.

На даний час позичальник не виконує своїх зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість перед банком, яка станом на 01.02.2016 складає 162726,88 грн з яких: сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту становить 114417,15 грн, сума простроченої заборгованості по відсоткам складає 28140,58 грн, а також пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам становить 20169,15 грн.

Враховуючи наведене, позивач просив господарський суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 162726,88 грн з яких: 114417,15 грн. заборгованості по тілу кредиту, 28140,58 грн заборгованості по відсоткам, а також пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам у розмірі 20169,15 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти відповідно Графіку погашення кредитної лінії (додаток №1 до цього договору) з кінцевим строком погашення до 22 липня 2015 року та оплатити за користування кредитними коштами проценти у розмірі відповідно підпункту "а" п.3.1. цього договору, а за користування кредитними коштами з моменту, вказаного в пункті "b", "c" п. 3.1. цього договору, оплатити відсотки по підвищеній ставці.

Згідно умов Додаткової угоди від 22.07.2015 до договору про невідновлювальну кредитну лінію № 1512-14 від 22.07.2014, банк відкрив позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 114 417,15 з кінцевим строком погашення до 22 вересня 2015 року.

На виконання умов кредитного договору № 1512-14 від 22.07.2014 та додаткових угод до нього було надано ТОВ "Колекторське агентство "Фактор" кошти у розмірі 514877,00 грн, зокрема, 22.07.2014 на підставі кредитного договору банком було перераховано на поточний рахунок позичальника №5301 грошові кошти у розмірі 514877,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи меморіальним ордером № 30561 від 22.07.2014 та банківськими виписками.

В свою чергу, відповідач в порушення умов кредитного договору та додаткових угод до нього, у встановлений строк до 22 вересня 2015 року кредитні кошти у розмірі 114 417,15 грн не повернув.

Таким чином, враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, тому позовні вимоги в частинні стягнення суми основного боргу по кредиту в розмірі 114417,15 грн. нормативно та документально доведені.

Проте, як вбачається з матеріалав даної справи, відповідачем 22.03.2016 року було оплачено відповідачу, частину суми заборгованості по кредитному договору №1512-14 від 22.07.2014 року у розмірі 15000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №214 від 22.03.2016 року, дану проплату не було враховано судом першої інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення суду першої інстанції та припинення провадження у справі в частинні стягнення 15000,00 грн. на підставі ст. 80 ГПК України, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до п. 3.1. кредитного договору позичальник оплачує банку проценти за користування кредитними коштами в валюті кредиту по процентній ставці:

а) 16% (шістнадцять) процентів річних за період з дня надання до терміну повернення кредиту, вказаного в п.1.1 цього Договору;

b) у випадку порушення позичальником строків погашення кредиту згідно з Графіком зниження ліміту кредитної лінії, 32%(тридцять два) процентів річних від суми невиконаного своєчасно зобов'язання по кредиту відповідно вищезазначеного графіку, за період часу: з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї заборгованості, але не більше кінцевого строку погашення кредиту, встановленого в п.2.4. договору;

с) 32% (тридцять два) процентів річних за період з терміну повернення кредиту, що зазначений в п.1.1 цього договору, а також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів, що вказані в п.п.4.5, 6.1 договору, до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом.

З 23.07.2015 сторонами п.3.1. кредитного договору змінено та викладено в новій редакції:

" 3.1 Позичальник оплачує Банку проценти за користування кредитними коштами в валюті кредиту по процентній ставці:

а) 16%(шістнадцять) процентів річних за період з дня надання до 22 липня 2015 року включно;

31,0% (тридцять один процент) річних за період з 23 липня 2015 року до терміну повернення кредиту, що зазначеній в п. 1.1. Договору;

b) у випадку порушення Позичальником строків погашення кредиту згідно з Графіком зниження ліміту кредитної лінії, 62%(шістдесят два проценти) річних від суми невиконаного своєчасно зобов'язання по кредиту відповідно вищезазначеного графіку, за період часу: з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї заборгованості, але не більше кінцевого строку погашення кредиту, встановленого в п.2.4. Договору";

с) 62% (шістдесят два) процентів річних за період з терміну повернення кредиту, що зазначений в п.1.1 цього договору, а також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів, що вказані в п.п. 4.5, 6.1 договору, до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 6.1. кредитного договору банк має право вимагати повернення виданих кредитних коштів та оплати процентів за весь період використання кредиту до моменту настання строку, вказаного в п.1.1. цього договору, а позичальник зобов'язаний повернути отримані кредитні кошти та оплатити всі відсотки протягом одного робочого дня з моменту отримання вимоги банку, якщо позичальник в період дії цього договору порушував будь-які умови цього договору.

Позивачем було нараховано та заявлено до стягнення відсотки за користування кредитним коштами у розмірі 28140,58 грн.

Колегія суддів підтримує позивачем розрахунок відсотків за користування кредитними коштами, пререрахований судом першої інстанції, а тому висновок про часткове задоволення позовних вимог в даній частині на суму 26658,66 грн, є обґрунтованим, оскільки позивачем при розрахунку суми відсотків не були враховані положення пункту 3.4 договору стосовно періоду нарахування відсотків та строків їх погашення після 22.09.2015 року.

Також позивач нарахував та просив стягнути з відповідача за прострочення сплати коштів по тілу кредиту 18119,52 грн пені та 2049,63 грн пені за прострочення сплати відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України).

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.7.1 кредитного договору за прострочення повернення кредитних коштів та/або погашення процентів та/або комісійних витрат позичальник сплачує банку пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України від простроченої суми за кожен день прострочення. Вказана пеня оплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п.п. 1.1, 2.5., 3.4., 3.6., 4.5., 6.1., 8.3. цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Погашення пені на звільняє позичальника від зобов'язання погасити відсотки за весь час фактичного користування кредитними коштами.

Здійснений позивачем розрахунок пені за простроченим основним боргом за загальний період з 23.09.2015 по 31.01.2016 є арифметично вірним, а тому в даній частині позов підлягає задоволенню повністю в сумі 18119,52 грн.

У зв'язку з перерахунком суми відсотків, також було здійснено самостійний розрахунок пені за прострочення сплати відсотків за користування кредитом, у відповідності до якого з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню пеня у розмірі 1719,47 грн.

А в загальному з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення пеня у розмірі 19838,99 грн.

У відповідності до ст. 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Твердження відповідача про відсутність у матеріалах справи доказів отримання ним кредитних коштів спростовується наявними у матеріалах справи доказами.

Обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів його використовує.

Суд першої інстанції правомірно відхилив клопотання відповідача про призначення судово-економічної експертизи, оскільки потреба у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування при вирішенні даного спору відсутня.

Враховуючи вищевикладене, оскільки матеріалами справи підтверджено, а відповідачем, в порядку статей 33, 34 ГПК України не спростовано, факт наявності заборгованості за кредитним договором № 1512-14 від 22.07.2014, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача підлягають частковому задоволенню а саме у розмірі 145914,80 грн., з яких: 99417,15 грн. - заборгованість за основним боргом; 26658,66 грн. - заборгованість за нарахованими процентами та 19838,99 грн. - заборгованість по пені. В частині стягнення 15000,00 грн. основного боргу провадження у справі слід припинити.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про зиіну рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторське агентство "Фактор" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2016 року у справі №910/3766/16 змінити та викласти в наступній редакції.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Припинити провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 15000,00 грн. на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторське агентство "Фактор" (фактичне місцезнаходження: 03056, м. Київ, вул. В. Гетьмана, 27; місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Шамрила, 4-а, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та кредит" (місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 60, ) 99417 (дев'яносто дев'ять тисяч чотириста сімнадцять) грн 15 коп. основного боргу, 26658 (двадцять шість тисяч шістсот п'ятдесят вісім) грн 66 коп. відсотків за користування кредитом, 19838 (дев'ятнадцять тисяч вісімсот тридцять вісім) грн 99 коп. пені та 2413 (дві тисячі чотириста тринадцять) грн 72 коп. судового збору".

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

3. Видачу наказу доручити Господарському суду м. Києва.

4. Справу № 910/3766/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді Л.Г. Сітайло

В.І. Рябуха