УХВАЛА

про повернення позовної заяви

07.09.2016Справа № 910/16383/16

Суддя Усатенко І.В., розглянувши

позовну заяву Публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК"в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ"ВіЕйБі Банк"Славкіної Марини Анатоліївни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестагрогруп"

про стягнення 333 988 978,43 грн

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовною заявою від 11.08.2016 № б/н до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестагрогруп" про стягнення 333988978,43 грн.

Відповідно до п. 6 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Статтею 57 ГПК України визначено перелік документів, що подаються до позовної заяви, зокрема в п. 2 ч. 1 цієї статті вказано, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

За змістом Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 р., про прийняття до пересилання реєстрованого поштового відправлення (в тому числі листа) відправникові з додержанням вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" видається розрахунковий документ, що підтверджує надання такої послуги (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Згідно п. 61 Правил надання послуг поштового зв'язку у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Таким чином, належним доказом відправлення відповідачеві позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), надані в оригіналі.

До позовних матеріалів додано опис вкладення в цінний лист від 29.08.2016 року та фіскальний чек від 29.08.2016 № 9578 на підтвердження факту направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів. В описі вкладення зазначено про направлення відповідачу копії позовної заяви на 6 аркушах, до суду позивач подав позовну заяву на 3 аркушах. Отже відповідачу направлено іншу позовну заяву ніж та, що подана до суду.

Позивач не надав доказів направлення відповідачу копії позовної заяви з додатками, поданої до Господарського суду м. Києва.

Дана обставина є суттєвою, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

Тож, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що заявником не дотримано вимог ч. 1 ст. 56 та п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, відповідно до ст. 4-2 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Судом враховано правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Нормами п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Так, згідно ч.1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно абзацу 2 статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" з 1 січня 2016 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1378 гривень.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1,5 відсотків ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Враховуючи викладене, при зверненні з позовом до суду, позивач повинен був сплатити судовий збір в розмірі 206700,00 грн., в зв"язку з заявленням ціни позову у розмірі 333988978,43 грн. Проте, до позовної заяви позивачем не додано платіжних доручень на підтвердження сплати суми судового збору.

Відповідно до Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", який набрав чинності 01.09.2015, було внесено ряд змін у Закон України "Про судовий збір", зокрема, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, повя"заних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку з 01.09.2015 позбавлена пільг щодо сплати судового збору, оскільки вказану особу виключено з переліку суб'єктів, що звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях (ст. 5 Закону України "Про судовий збір).

Разом з тим, звертаючись із позовом до суду, Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк" просить відстрочити йому сплату судового збору, посилаючись на те, що позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі та у стані ліквідації, є неплатоспроможним, не здійснює діяльності та не отримує прибутку у зв"язку з відкликанням банківської ліцензії та відсутністю права надавати банківські послуги, а тому не має змоги сплатити судовий збір.

До клопотання про відстрочення сплати судового збору не додано будь-яких документів на підтвердження скрутного фінансового стану позивача, в тому числі кошторису витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті, якою передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

При цьому, вказаною статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочки, розстрочки або звільнення заявника від сплати судового збору.

З аналізу положень чинного в Україні законодавства вбачається, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. При цьому, обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення у здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

На підтвердження свого скрутного матеріального становища позивач не надав жодного фінансового документа чи будь-якого іншого належного та допустимого доказу.

Натомість, згідно Звіту про виплати та надходження ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" станом на 01.07.2016 року, розміщеного на офіційному Інтернет сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб: розрахунок з вкладниками - загальна гарантована сума складає 7097189,71 тис. грн, виплачено вкладникам -6627808,19 тис. грн.; надходження з погашених заборгованостей за кредитами - 148662,90 тис. грн., інші надходження - 849809,41 тис. грн.

Відтак, суд, враховуючи положення статті 129 Конституції України, якою визначено одну із засад судочинства - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, відхиляє клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до п. 2.22. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, заява повертається господарським судом з підстав передбачених ГПК, зокрема пунктом 4 частини першої статті 63. При цьому якщо таке повернення здійснюється у зв'язку з недодержанням заявником вимог закону щодо порядку та/або розміру сплати судового збору, то у відповідній ухвалі господарського суду має бути зазначено правильний порядок сплати та/або розмір судового збору.

Здійснюючи свої конституційні обов"язки, господарський суд повинен дотримуватись принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції України).

Суд вважає доводи позивача необґрунтованими щодо відстрочення сплати судового збору, оскільки останнім не надано доказів, які б підтверджували: як наведені обставини, так і майнове становище Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський інвестиційний банк" станом на дату подання позовної заяви, а клопотання про відстрочення сплати судового збору таким, що не підлягає задоволенню.

Таким чином, позивачем не надано належних доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити позивачу у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

2. Позовну заяву та додані до неї матеріали повернути без розгляду.

Суддя І.В. Усатенко