ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.09.2016р. Справа № 905/2108/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання Паюновій Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Самара-Люкс, м. Дніпро

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Український рітейл, м. Донецьк

про стягнення 135 462 грн. 22 коп.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Український рітейл, м. Донецьк

до Товариства з обмеженою відповідальністю Самара-Люкс, м. Дніпро

про стягнення 135 675 грн. 74 коп.

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом: ОСОБА_1 - представник за довіреністю б/н від 15.12.2015р.

від відповідача за первісним позовом: ОСОБА_2 - представник за довіреністю №3 від 31.12.2015р.

Розгляд справи здійснювався з застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 811 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 12.09.2016р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Самара-Люкс, м. Дніпро звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Український рітейл, м. Донецьк, про стягнення заборгованості за договором підряду № 8573 від 02.02.2015р. у сумі 116 842 грн. 42 коп., інфляційних втрат у сумі 5 257 грн. 91 коп., 3% річних у сумі 912 грн. 33 коп., пені в сумі 12 449 грн. 56 коп., а всього у сумі 135 462 грн. 22 коп.

Ухвалою суду від 07.07.2016 року за вказаним позовом порушено провадження у справі та розгляд справи у судовому засіданні призначено на 26.07.2016р.

За змістом первісного позову Товариство з обмеженою відповідальністю Самара-Люкс, м. Дніпро, в обґрунтування своїх вимог посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю Український рітейл, м. Донецьк зобовязань за договором підряду № 8573 від 02.02.2015р. щодо оплати вартості виконаних робіт. Нормативно позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 526, 530, 610, 611, 612, 624, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України.

26.07.2016р. через канцелярію господарського суду Донецької області від відповідача надійшла заява від 21.07.2016р. про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дана заява була судом задоволена, розгляд справи здійснювався з застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу.

26.07.2016р. до господарського суду Донецької області надійшла зустрічна позовна заява від 21.07.2016р. Товариства з обмеженою відповідальністю Український рітейл, м. Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю Самара-Люкс, м. Дніпро про стягнення 30% річних за порушення умов договору у сумі 135 675 грн. 74 коп.

За змістом зустрічної позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю Український рітейл, м. Донецьк, в обґрунтування своїх вимог посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю Самара-Люкс, м. Дніпро зобовязань за договором підряду № 8573 від 02.02.2015р., а саме прострочення виконання робіт та не надання повного комплекту документації. Нормативно позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 525, 526, 536, 610, 611, 612 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 26.07.2016 року у судовому засіданні 26.07.2016 року зустрічний позов прийнято до розгляду разом з первісним позовом.

Ухвалою суду від 26.07.2016 року розгляд справи відкладено на 22.08.2016 року.

Ухвалою суду від 22.08.2016 року було продовжено строк розгляду спору на 15 днів до 20.09.2016р.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошувалась перерва з 22.08.2016р. по 12.09.2016р.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю Самара-Люкс, м. Дніпро у судових засіданнях 26.07.2016р., 22.08.2016р. та 12.09.2016р. позовні вимоги за первісним позовом підтримав у повному обсязі, посилався на укладання між Товариством з обмеженою відповідальністю Самара-Люкс та Товариством з обмеженою відповідальністю Український рітейл договору підряду № 8573 від 02.02.2015р. та невиконання останнім своїх зобовязань щодо оплати вартості виконаних робіт. Заперечував проти задоволення позовних вимог за зустрічною позовною заявою, посилаючись на затягування замовником авансування додаткових робіт, передачу всієї документації куратору обєкту зі сторони замовника, понесення підрядником значних втрат через несплату замовником виконаних робіт, коригування та погодження актів приймання-здачі виконаних робіт замовником у період з 24.03.2015р. по 12.02.2016р. 22.08.2016р. через канцелярію господарського суду Донецької області надав відзив на зустрічну позовну заяву.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю Український рітейл, в свою чергу у судових засіданнях 26.07.2016р., 22.08.2016р. та 12.09.2016р. заперечував проти задоволення позовних вимог за первісним позовом та просив задовольнити вимоги за зустрічною позовною заявою. Посилався на порушення підрядником умов п.6.1. договору підряду №8573 від 02.02.2015р., а саме не надання оформлених та підписаних актів здавання-приймання виконаних робіт, виконавчої документації відповідно до вимог ДБН, акти скритих робіт, журнали ведення робіт, сертифікати та паспорти якості на матеріали та обладнання. Також посилався на порушення строків виконання та здавання робіт за договором. 09.08.2016р. через канцелярію господарського суду Донецької області надав відзив на первісну позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

За первісним позовом:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю Український рітейл (далі замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Самара-Люкс (далі підрядник) був укладений договір підряду № 8573 від 02.02.2015р., за умовами якого підрядник приймає на себе зобовязання своїми силами та матеріалами, виконати роботи з поточного ремонту приміщень універсаму Брусниця за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 53 (далі роботи) в обумовлений договором строк, а замовник зобовязується надати підряднику місце для проведення робіт, прийняти та оплатити роботи на умовах договору.

Відповідно до п.2.2. договору, сума договору на момент його підписання складає 863 266 грн. 00 коп. в тому числі ПДВ 143 877 грн. 67 коп. та визначається загальною вартістю фактично виконаних по договору робіт по розцінкам узгодженим сторонами в договірній ціні, з урахуванням вартості матеріалів та обладнання, які використовуються при виконанні робіт придбаних підрядником за вирахуванням матеріалів та обладнання, переданих замовником підряднику, що відображається в договірній ціні.

Додатковою угодою №1 від 11.02.2016р. до договору підряду №8573 від 02.02.2015р. сторони дійшли згоди щодо зміни п.2.2. договору, виклавши його в наступні редакції: «Загальна сума договору складає 637 855 грн. 97 коп. в тому числі ПДВ 106 309 грн. 33 коп. та визначається загальною вартістю фактично виконаних по договору робіт (узгоджених сторонами в комерційній договірній ціні), а також вартістю матеріалів, які використовуються при виконанні робіт та придбаних підрядником.

Крім того, додатковою угодою №1 від 11.02.2016р. до договору підряду №8573 від 02.02.2015р. сторони дійшли згоди, що підрядник приймає на себе зобовязання своїми силами та матеріалами, додатково виконати роботи з ремонту та монтажу обєкта замовника за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 53 в обумовлений додатковою угодою строк, а замовник зобовязується прийняти та оплатити додаткові роботи на умовах договору та додаткової угоди. Загальна сума додаткових робіт складає 225 410 грн. 03 коп., в тому числі ПДВ 37 568 грн. 34 коп. та визначається загальною вартістю додаткових робіт за додатковою угодою, узгоджених сторонами в комерційній договірній ціні та технічному завданні, а також вартістю матеріалів, які використовуються при виконанні робіт та придбаних підрядником за рахунок останнього.

Відповідно п.4.1 договору, кінцевою сумою договору є сума узгоджена сторонами в акті (актах при наявності додаткових робіт) здачі-приймання виконаних робіт виходячи з фактично виконаного обєму робіт. Сума договору в будь-якому разі не може перевищувати суми узгоджені сторонами в договірній ціні та додаткових угодах до договору.

Згідно п.4.4 договору, оплата по договору здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на розрахунковий рахунок підрядника, зазначений в договорі, в порядку зазначеному та узгодженому сторонами графіку фінансування.

Згідно додатку №2 до договору підряду №8573 від 02.02.2015р. сторони узгодили наступний графік фінансування:

- Попередня оплата 50% від договірної ціни у сумі 431 633 грн. 00 коп. протягом 2 банківських днів з моменту підписання договору;

- Оплата за актом здачі-приймання виконаних робіт протягом 7 банківських днів з моменту підписання акту здачі-приймання виконаних робіт за вираховуванням п.п.1 та 3 даного графіку, але не більше суми договірної ціни;

- Оплата 3% від суми договірної ціни у сумі 25 897 грн. 98 коп. протягом 3 банківських днів по закінченню строку гарантійних зобовязань на підставі рахунку підрядника.

Після укладення додаткової угоди №1 від 11.02.2016р. до договору підряду №8573 від 02.02.2015р. сторони узгодили новий графік фінансування, згідно якого:

- Попередня оплата 30% від договірної ціни у сумі 191 356 грн. 79 коп. протягом 5 банківських днів з моменту підписання договору;

- Залишок протягом 7 календарних днів з моменту підписання акту здачі-приймання виконаних робіт за вираховуванням п. 3 даного графіку, але не більше суми додаткової угоди;

- Оплата 3% від суми договірної ціни у сумі 19 135 грн. 68 коп. протягом 3 банківських днів по закінченню строку гарантійних зобовязань на підставі рахунку підрядника.

Пунктом 5.1 договору сторони визначили, що підрядник виконує роботи згідно узгодженого графіку виконання робіт. Загальний строк виконання підрядником робіт по договору складає 35 календарних днів, починаючи з дати здійснення першого платежу, згідно п. 4.4.

Згідно п.6.1 договору, замовник має право здійснювати проміжне поетапне прийняття фактично виконаних обємів робіт, за результатами якого сторони здійснюють проміжний акт. По закінченню виконання всього обєму робіт, підрядник надає замовнику належно оформлену документацію:

- Акт здачі-приймання виконаних робіт, довідку про вартість виконаних підрядних робіт по формі КБ-3, відомість ресурсів;

- Виконавчу документацію згідно вимогам ДБН (в тому числі:виконавчі схеми, акти прихованих робіт, сертифікати та паспорти якості на використані матеріали та обладнання, санітарно-гігієнічні висновки на матеріали, журнали ведення робіт).

Підрядник зобовязаний надати кінцевий варіант підписаної документації не пізніше 30 календарних днів після закінчення робіт.

В разі відсутності будь-якого з вище перелічених документів, замовник не приймає виконані роботи підрядником.

Згідно з п. 11.6, договір вступає в силу з дня його підписання та діє до 31.12.2015р., а в частині розрахунків та гарантійних зобовязань до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Додатковою угодою від 01.01.2016р. до договору підряду №8573 від 02.02.2015р. сторони продовжили строк дії договору до 31.12.2016р.

Пунктом 11.7 договору сторони підтвердили правильність вказаних в розділі 13 договору реквізитів. Вся інформація та документація, направлені на вказані електронні адреси, вважаються, направленими належним чином та такими, які отримані сторонами належним чином. Всі повідомлення, які надсилаються по електронній пошті, направляються з вкладенням сканованих документів, які мають рівну юридичну силу для сторін. В разі зміни електронних адрес, сторони негайно повідомляють про це один одного офіційним листом, в яком відображаються змінені адреси. Повідомлення про зміну електронних адрес або реквізитів є невідємною частиною договору.

Товариством з обмеженою відповідальністю Український рітейл на виконання умов договору підряду №8573 від 02.02.2015р. в якості оплати за роботу на користь підрядника були перераховані грошові кошти на загальну суму 501 633 грн. 00 коп. Перерахування проводилось шляхом безготівкового переказу, що підтверджується наступними платіжними дорученнями:

- платіжне доручення № від 17.02.2015р. на суму 431 633 грн. 00 коп.;

- платіжне доручення № від 14.04.2015р. на суму 70 000 грн. 00 коп.

Факт виконання Товариством з обмеженою відповідальністю Самара-Люкс прийнятих на себе зобовязань за договором підряду №8573 від 02.02.2015р. на загальну суму 637 661 грн. 10 коп. підтверджується наступними актами приймання виконаних будівельних робіт та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витратах:

- акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2016 року від 19.02.2016р. на суму 358 393 грн. 82 коп. в т.ч. ПДВ 59 732 грн. 30 коп.;

- акт №2 (додаткові роботи) приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2016 року від 19.02.2016р. на суму 279 267 грн. 28 коп. в т.ч. ПДВ 46 544 грн. 55 коп.;

- довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витратах за лютий 2016р. від 19.02.2016р. на суму 637 661 грн. 10 коп.

Вказані акти та довідка підписані повноважними представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками підприємств.

Судом встановлено, що зобовязання з оплати вартості виконаних робіт за договором відповідачем за первісним позовом не виконані в повному обсязі, вартість робіт у розмірі 136 028 грн. 10 коп. станом на час розгляду справи не сплачена.

Проаналізувавши укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Український рітейл та Товариством з обмеженою відповідальністю Самара-Люкс договір підряду №8573 від 02.02.2015р., суд дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором підряду, правовідносини сторін підпадають під регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України.

Статтею 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно із ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав у відповідача для ухилення від виконання свого обовязку за договором стосовно оплати робіт, як це визначено в п.4.4. договору та графіку фінансування, протягом 7 календарних днів з моменту підписання акту здачі-приймання виконаних робіт за вираховуванням п. 3 даного графіку, але не більше суми додаткової угоди.

Як визначено у пункті 2 графіку фінансування додаткової до угоди №1 від 11.02.2016р. замовник зобовязаний сплатити підряднику залишок суми за актом приймання виконаних будівельних робіт за вираховуванням п. 3 даного графіку. Судом встановлено, що вартість робіт у розмірі 136 028 грн. 10 коп. станом на час розгляду справи не сплачена. Таким чином сума заборгованості за договором підряду №8573 від 02.02.2015р. складає: 136 028 грн. 10 коп. - 19 135 грн. 68 коп. = 116 892 грн. 42 коп.

Граничним строком оплати вартості виконаних робіт у сумі 116 892 грн. 42 коп. за актом №2 (додаткові роботи) приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2016 року від 19.02.2016р. є 26.02.2016р. Однак позивач за первісним позовом просить стягнути з відповідача за первісним позовом заборгованість за договором підряду №8573 від 02.02.2015р. у розмірі 116 842 грн. 42 коп. тому суд виходить саме з цієї суми при розгляді даної справи.

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається здійснення відповідачем розрахунку з позивачем впродовж вказаного строку, що призвело до порушення відповідачем зобовязання з оплати робіт як боржником, який прострочив виконання, у розумінні ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України.

Посилання Товариства з обмеженою відповідальністю Український рітейл, м. Донецьк на прострочення виконання робіт та не надання повного комплекту документації підрядником, Товариством з обмеженою відповідальністю Самара-Люкс, м. Дніпро, не є підставою для звільнення замовника від сплати вартості прийнятих ним виконаних робіт, згідно умов договору підряду № 8573 від 02.02.2015р.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Український рітейл, м. Донецьк на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Самара-Люкс, м. Дніпро заборгованості за договором підряду № 8573 від 02.02.2015р. в сумі 116 842 грн. 42 коп. обґрунтованими та доведеними матеріалами справи, отже, такими, що підлягають задоволенню.

Крім основної заборгованості Товариством з обмеженою відповідальністю Самара-Люкс, м. Дніпро заявлені вимоги щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Український рітейл, м. Донецьк 3% річних. у сумі 912 грн. 33 коп., оцінюючи правомірність нарахування яких суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку, що фактично розмір 3% річних складає 921 грн. 93 коп., у звязку з чим, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у сумі 912 грн. 33 коп. суд вважає обґрунтованими та доведеними матеріалами справи, отже, такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем за первісним позовом також відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України нараховані інфляційні втрати за прострочення оплати вартості робіт у розмірі 5 257 грн. грн. 91 коп.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що він є методологічно та арифметично невірним, оскільки в розрахунках позивача період нарахування не відповідає вимогам п.3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань», відповідно до якого розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Крім того, індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Фактично розмір інфляційних втрат дорівнює 5 420 грн. 94 коп. на підставі чого позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 5 257 грн. 91 коп. підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем за первісним позовом заявлено до стягнення пеню на суму 12 449 грн. 56 коп., виходячи з подвійної облікової ставки НБУ.

Оцінюючи правомірність нарахування якої суд зазначає наступне.

Приписами ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

Аналогічні норми містяться в ст. 549 Цивільного кодексу України, згідно з якими штрафом/пенею визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема, в разі прострочення виконання.

Пунктом 7.2.1 договору передбачено, що за несвоєчасне здійснення кінцевого розрахунку (п.4.4.) замовник виплачує підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.

Разом з тим, ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені, суд дійшов висновку, що вказаний розрахунок є арифметично невірним. Фактично розмір пені становить 12 661 грн. 12 коп., з огляду на вищевикладене позовні вимоги в частині стягнення пені у сумі 12 449 грн. 56 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розрахунок 3% річних, інфляційних втрат та пені було здійснено за допомогою програмного забезпечення «Ліга Закон».

За зустрічним позовом:

Товариство з обмеженою відповідальністю Український рітейл, м. Донецьк за зустрічним позовом просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Самара-Люкс, м. Дніпро 30% річних за порушення умов договору у сумі 135 675 грн. 74 коп.

Товариство з обмеженою відповідальністю Український рітейл, м. Донецьк, в обґрунтування своїх вимог посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю Самара-Люкс, м. Дніпро зобовязань за договором підряду № 8573 від 02.02.2015р., а саме прострочення виконання робіт та не надання повного комплекту документації. Як на підставу своїх вимог позивач за зустрічним позовом посилається на п.7.1.8. договору та ст.536 Цивільного кодексу України.

Як встановлено судом між Товариством з обмеженою відповідальністю Український рітейл (далі замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Самара-Люкс (далі підрядник) був укладений договір підряду № 8573 від 02.02.2015р., за умовами якого підрядник приймає на себе зобовязання своїми силами та матеріалами, виконати роботи з поточного ремонту приміщень універсаму Брусниця за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 53 (далі роботи) в обумовлений договором строк, а замовник зобовязується надати підряднику місце для проведення робіт, прийняти та оплатити роботи на умовах договору.

Пунктом 5.1 договору сторони визначили, що підрядник виконує роботи згідно узгодженого графіку виконання робіт. Загальний строк виконання підрядником робіт по договору складає 35 календарних днів, починаючи з дати здійснення першого платежу, згідно п. 4.4.

Згідно п.6.1 договору, замовник має право здійснювати проміжне поетапне прийняття фактично виконаних обємів робіт, за результатами якого сторони складають проміжний акт. По закінченню виконання всього обєму робіт, підрядник надає замовнику належно оформлену документацію:

- Акт здачі-приймання виконаних робіт, довідку про вартість виконаних підрядних робіт по формі КБ-3, відомість ресурсів;

- Виконавчу документацію згідно вимогам ДБН (в тому числі:виконавчі схеми, акти прихованих робіт, сертифікати та паспорти якості на використані матеріали та обладнання, санітарно-гігієнічні висновки на матеріали, журнали ведення робіт).

Підрядник зобовязаний надати кінцевий варіант підписаної документації не пізніше 30 календарних днів після закінчення робіт.

В разі відсутності будь-якого з вище перелічених документів, замовник не приймає виконані роботи підрядником.

Розділом 7 договору підряду № 8573 від 02.02.2015р. визначена відповідальність сторін за порушення зобовязань договору.

Відповідно до п. 7.1.8 договору, в разі порушення строків виконання робіт підрядник зобовязується по вимозі замовника сплатити відсотки за користування чужими грошовими коштами в розмірі 30 (тридцяти) відсотків річних від суми отриманої попередньої оплати за весь час прострочення.

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 6.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013р. №14 визначено що проценти річних, про які йдеться у частині другій статті 625 ЦК України, необхідно відрізняти від процентів за користування чужими коштами, передбачених статтею 536 названого Кодексу. Стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобов'язання і одночасно, як зазначалося, способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобов'язанням сплатити кошти, тоді як проценти, зазначені у статті 536 ЦК України, - це плата за користування чужими коштами, в тому числі безпідставно одержаними, збереженими грішми (стаття 1214 ЦК України).

Системний аналіз законодавства України дає змогу дійти висновку, що проценти за користування грошовими коштами у контексті ст. 536 ЦК України за своєю правовою природою є заборгованістю, а не санкцією або видом відповідальності за порушення грошового зобовязання згідно ст. 625 ЦК України.

Як встановлено судом, п.7.1.8. договору передбачає відповідальність підрядника в разі порушення строків виконання робіт, що унеможливлює стягнення з відповідача за зустрічним позовом 30% річних у сумі 135 675 грн. 74 коп. в порядку ст.536 ЦК України, оскільки вказана сума є не заборгованістю підрядника перед замовником, а мірою відповідальності.

На підставі викладеного, суд вважає позовні за зустрічним позовом вимоги щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Самара-Люкс, м. Дніпро на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Український рітейл, м. Донецьк 30% річних за порушення умов договору у сумі 135 675 грн. 74 коп. не обґрунтованими та не доведеними матеріалами справи, отже, такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 4 Закону України Про судовий збір, нормами якого визначені правові засади справляння судового збору, передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору визначена у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої Законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" станом на 01.01.2016 мінімальна заробітна плата встановлена у розмірі 1378 гривень.

У прохальній частині первісної позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю Самара-Люкс, м. Дніпро просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Український рітейл, м. Донецьк, заборгованість за договором підряду № 8573 від 02.02.2015р. у сумі 116 842 грн. 42 коп., інфляційні втрати у сумі 5 257 грн. 91 коп., 3% річних у сумі 912 грн. 33 коп., пеню в сумі 12 449 грн. 56 коп., а всього у сумі 135 462 грн. 22 коп.

При поданні первісної позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю Самара-Люкс, м. Дніпро до заяви в якості підтвердження сплати судового збору було надано квитанція № 0.0.569859637.2 від 17.06.2016р. на суму 2 031 грн. 94 коп.

При подані даного позову розмір судового збору фактично становить 2 031 грн. 93 коп.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Відповідно до п.5.1 та п.5.2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», статтею 7 Закону передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів за наявності клопотання сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору.

Відповідного клопотання про повернення судового збору від позивача не надходило.

Вирішуючи питання про розподіл господарських витрат зі сплати судового збору, суд зазначає, що витрати зі сплати судового збору за вимогами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись ст.ст. 4, 7 Закону України «Про судовий збір», ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530, ст.ст. 536, 546, 549, 610, 612, 625, 629, 837, 1214 Цивільного кодексу України; ч. 1, 7 ст. 193, ч. 1 ст. 230, ч. 6 ст. 231, ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 42-47, 28, 33, 34, 43, 44, 49, 60, 81, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за первісним позовом задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Український рітейл (, місцезнаходження 83058, Донецька обл., місто Донецьк, Будьонівський район, вулиця Арктики, будинок 1 В) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Самара-Люкс (, місцезнаходження 49000, АДРЕСА_1) заборгованість за договором підряду № 8573 від 02.02.2015р. у сумі 116 842 грн. 42 коп., інфляційні втрати у сумі 5 257 грн. 91 коп., 3% річних у сумі 912 грн. 33 коп., пеню в сумі 12 449 грн. 56 коп. та витрати зі сплати судового збору у сумі 2 031 грн. 93 коп.

У задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Український рітейл, м. Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю Самара-Люкс, м. Дніпро про стягнення 30% річних у сумі 135 675 грн. 74 коп. відмовити в повному обсязі.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 12.09.2016р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 14.09.2016р.

Суддя Ю.С. Мельниченко