номер провадження справи 2/75/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2016 Справа № 908/1488/16

Суддя Мойсеєнко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя,

до відповідача: Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, м. Запоріжжя,

про зобов'язання укласти договір купівлі-продажу об'єкта приватизації,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3, смт Баришівка, Баришівський район, Київська область,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Запорізьку міську раду, м. Запоріжжя,

про зобов'язання укласти договір купівлі-продажу об'єкта приватизації,

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_4, довіреність № НАА 803978 від 15.09.2014 р.;

від відповідача - Квас Н.О., довіреність №48/01/01-10 від 06.09.2016 р.

від третіх осіб - не з'явилися;

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області звернулась Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради про зобов'язання укласти договір купівлі-продажу об'єкта приватизації - приміщення №39, підвалу (літ А-3), площею 116,6 кв.м., по АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідно до умов договору оренди нежитлового приміщення №5/13 від 04.12.2002 р., укладеного позивачем із Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради, позивач з дозволу орендодавця здійснив капітальний ремонт та реконструкцію орендованого приміщення площею 116,60 кв.м. по АДРЕСА_1. На підставі звернення позивача Запорізькою міською радою було прийнято рішення від 24.03.2010 р. №43 про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м. Запоріжжя, що підлягають приватизації та доручено управлінню приватизації здійснити заходи щодо підготовки до приватизації та продажу об'єктів, що підлягають приватизації. На підставі протесту прокурора Запорізька міська рада прийняла рішення від 06.10.2010 р. №68 про скасування рішення від 24.03.2010 р. №43 в частині включення до переліку об'єктів, що підлягають приватизації, нежитлового приміщення по АДРЕСА_1. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької міської ради від 06.10.2010 р. №68. Проте, незважаючи на неодноразові звернення позивача до Запорізької міської ради, органів прокуратури та державної виконавчої служби, рішення про приватизацію так і не було виконано. За позовом Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради господарським судом Запорізької області від 19.01.2015 р. у справі №908/2976/14 було прийнято рішення про розірвання договору оренди та виселення позивача з орендованого приміщення. На чергове звернення позивача щодо приватизації об'єкта на підставі того, що об'єкт включений до переліку об'єктів, що підлягають приватизації, позивач отримав відповідь про неможливість здійснення приватизації у зв'язку з розірванням договору оренди та проведеною реконструкцією по об'єднанню приміщень. Позивач вважає, що відповідач безпідставно ухиляється від приватизації об'єкта та просить зобов'язати відповідача укласти договір купівлі-продажу спірного об'єкту, посилаючись на ст. 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст. ст. 8, 11, 18-2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств».

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 01.06.2016 р. суддею Носівець В.В. повернуто позовну заяву у справі №908/1488/16 без розгляду.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 04.07.2016р. ухвалу господарського суду Запорізької області від 01.06.2016 р. у справі №908/1488/16 скасовано та справу направлено на розгляд господарському суду Запорізької області.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2016 р., враховуючи відпустку судді Носівець В.В. з 25.08.2016 р. по 19.09.2016 р., що унеможливлює розгляд цим суддею цієї справи у встановлений законом строк, справу передано на розгляд судді Мойсеєнко Т.В.

Ухвалою господарського суду від 01.08.2016р. суддею Мойсеєнко Т.В. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 2/75/16 та призначено розгляд справи на 06.09.2016р.

В судовому засіданні 06.09.2016р. були присутні представники сторін, за заявою яких фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась.

Від позивача 23.08.2016 р. на виконання ухвали суду про порушення провадження від 01.08.2016 р. надійшли витребувані документи.

У судовому засіданні 06.09.2016 р. представник позивача надав пояснення по справі та відповів на запитання суду, спрямовані на з'ясування обставин справи. Крім того, надав заяву про зупинення провадження по справі від 05.09.2016 р., в обґрунтування якої зазначив, що до Орджонікідзевського суду м. Запоріжжя ним було оскаржено рішення Запорізької міської ради №59 від 30.06.2016 р., яким було внесено зміни до рішення Запорізької міської ради №43 від 24.03.2010 р. "Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м. Запоріжжя, що підлягають приватизації", що є предметом розгляду у даній справі. Враховуючи, що результати вирішення адміністративної справи №335/8641/16-а можуть вплинути на рішення у цій справі, просить суд на підставі ч.1 ст. 79 ГПК України, зупинити провадження до розгляду Орджонікідзевським судом м. Запоріжжя пов'язаної справи.

Представник відповідача у судовому засіданні 06.09.2016 р. проти позову заперечив з підстав, вказаних у відзиві від 18.08.2016 р. У відзиві відповідач зазначив, що згідно з рішенням Запорізької міської ради №59 від 30.06.2016 р. "Про внесення змін до рішення міської ради від 24.03.2010 р. №43 "Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м.Запоріжжя, що підлягають приватизації" спірне приміщення виключено з переліку об'єктів комунальної власності. В посилання на ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" зазначив, що доцільність, порядок та умови відчуження об'єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою. Перед укладанням договору купівлі - продажу об'єкта права комунальної власності тільки Запорізька міська рада може прийняти рішення, яке є обов'язковим на території м. Запоріжжя, про включення спірного об'єкта до переліку об'єктів, які підлягають приватизації. Однак, на теперішній час такого рішення про включення спірного приміщення до об'єктів, що підлягають приватизації, не існує. Представник відповідача також в судовому засіданні пояснила, що у відповідача на даний час немає повноважень на укладання договору купівлі-продажу спірного об'єкту.

Ухвалою від 06.09.2016 р. відкладено розгляд справи на 14.09.2016р. та на підставі ст.27 ГПК України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3, оскільки позивач свою частку 7/25 спірного нежитлового приміщення, яке на праві спільної часткової власності належить територіальній громаді м. Запоріжжя, в особі Запорізької міської ради переоформив на свою доньку ОСОБА_3 Також суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Запорізьку міську раду, оскільки згідно із Законом України "Про місцеве самоврядування" саме до міських рад належать повноваження щодо визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів комунальної власності та вирішення даного спору може вплинути на його права та обов'язки.

В судовому засіданні 14.09.2016р. були присутні представники сторін, за заявою яких фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась.

Представник позивача підтримав позовні вимоги та раніше заявлене клопотання про зупинення провадження у справі.

Представник відповідача проти позовних вимог та зупинення провадження у справі заперечив.

Треті особи своїх представників у судове засідання не направили, причин неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

За висновком суду, неявка представників третіх осіб, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши клопотання позивача про зупинення провадження у справі, суд відмовив у його задоволенні, оскільки наразі відсутнє рішення Запорізької міської ради про включення спірного об'єкту до переліку об'єктів, які підлягають приватизації, що є підставою для здійснення приватизації. Також суд зазначає, що наявність такого рішення не є єдиною умовою приватизації, оскільки відповідно до вимог ст. 18-2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» та п. 3.2 Програми приватизації право на викуп об'єкта одержує орендар. А в даному випадку договір оренди спірного приміщення розірваний. Тому вирішення адміністративного спору про визнання протиправним та скасування рішення Запорізької міської ради №59 від 30.06.2016 р., яким було внесено зміни до рішення Запорізької міської ради №43 від 24.03.2010 р. "Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м. Запоріжжя, що підлягають приватизації" не перешкоджає вирішенню господарського спору в даній справі. У той же час, у випадку задоволення позову в адміністративній справі позивач не позбавлений можливості переглянути рішення господарського суду в даній справи в порядку ст. 112 ГПК України за нововиявленими обставинами.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для вирішення спору по суті в даному судовому засіданні.

В судовому засіданні 14.09.2016р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, судом встановлено наступне.

04.12.2002р. між Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради (орендодавець), КП "ВРЕЖО № 13" (балансоутримувач) (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є МКП "ОСНОВАНІЄ") та ПП ОСОБА_1 (орендар, позивач у справі) укладено договір оренди нежитлового приміщення № 5/13 від 04.12.2002р., за умовами якого орендодавець на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 05.11.2002р. за № 336/38 передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 116,60 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, що значиться на балансі КП "ВРЕЖО №13".

04.12.2002р. сторонами даного договору підписано акт прийому - передачі приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, площею 116,60 кв.м.

Як зазначено у пункті 3.3 договору, розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається орендарем самостійно, шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції.

Пунктом 3.4 договору визначено, що орендна плата, перераховується орендарем самостійно до місцевого бюджету м. Запоріжжя за місцезнаходженням об'єкта, що здається в оренду, щомісячно, не пізніше 5 числа місяця на рахунок місцевого бюджету Орджонікідзевського району.

Додатковою угодою від 01.04.2003 р. змінено площу орендованого приміщення з 116,60 кв.м. на 134,40 кв.м. для розширення пральні, змінено розмір орендної плати. Додатковими угодами від 27.02.2004р. та від 11.06.2007р. змінювалась орендна ставка та розмір орендної плати.

Пунктом 11.1 договору сторони визначили, що договір № 5/13 від 04.12.2002р. діє з 04.12.2002р. до 04.12.2007р.

Додатковою угодою від 22.04.2008р. сторони продовжили строк дії договору оренди нежитлового приміщення від 04.12.2002р. № 5/13 площею 134,4 кв.м. строком на три роки під магазин продовольчих товарів. Також сторони у даній додатковій угоді визначили, що орендна ставка згідно рішенням сесії Запорізької міської ради № 31 від 28.04.2007р. встановлюється 25%. Таким чином, розмір орендної плати за оренду за квітень 2008р. становить 1 028, 68 грн. Орендна плата за кожний наступний місяць перераховується Орендарем самостійно, шліхом коригування розміру місячної орендної плати на індекс інфляції попереднього місяця до місцевого бюджету м. Запоріжжя, щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 11.03.2011р. договір оренди нежитлового приміщення від 04.12.2002р. № 5/13 та додаткову угоду від 22.04.2008р. було визнано дійсними.

Додатковою угодою від 08.12.2009 р. змінено площу орендованого приміщення з 134,40 кв.м. на 116,60 кв.м., встановлено ставку орендної плати в розмірі 25% та визначено розмір орендної плати з 01.12.2009 р. в розмірі 1107,59 грн. х Іінф. грудня зі сплатою орендної плати щомісячно до 10-го числа місяця наступного за тим, що підлягає оплаті.

Додатковою угодою від 07.04.2010 р. внесено зміни щодо ставки орендної плати, встановивши пільгову на період з 23.01.2010 р. по 30.06.2010 р. в розмірі 65% від розміру орендної плати.

21.04.2011 р. рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 158/121 договір оренди № 5/13 від 04.12.2002 р. було продовжено строком на 3 роки.

Додатковою угодою від 01.06.2011 р. сторони замінили орендодавця за договором оренди з управління житлового господарства Запорізької міської ради на Департамент комунальної власності Запорізької міської ради.

Додатковою угодою від 23.03.2012р. сторони визначили, що орендна ставка згідно з рішенням Запорізької міської ради № 47 від 28.02.2006р. складає 18%. Таким чином, розмір орендної плати орендованого приміщення за березень 2012р. становить 921,53 грн. Орендна плата за кожний наступний місяць перераховується Орендарем самостійно, шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць до місцевого бюджету м. Запоріжжя, щомісячно до 10 числа місяця, наступного за тим, що підлягає оплаті.

19.08.2014р. до господарського суду Запорізької області з позовною заявою звернулись Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, Міське комунальне підприємство "Основаніє" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору оренди нежитлового приміщення № 5/13 від 04.12.2012р., виселення та стягнення 24002, 98 грн. у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору оренди щодо сплати орендної плати

Рішенням господарського суду Запорізької області від 19.01.2015 р. у справі №908/2976/14, яке набрало чинності, позовні вимоги задоволені частково. В частині стягнення 28453,12 грн. заборгованості з орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення №5/13 від 04.12.2002р. позов залишено без розгляду. Розірвано догові оренди нежитлового приміщення № 5/13 від 04.12.2012р. Звільнено нежитлове приміщення площею 116,60 кв.м. в житловому будинку по АДРЕСА_1, на користь Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та міського комунального підприємства "ОСНОВАНІЄ" шляхом виселення фізичної особи підприємця ОСОБА_1 із зазначеного приміщення. Стягнуто з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради 2436,00 грн. на розрахунковий рахунок №8540 в УДКСУ в Запорізькій області, МФО 813015. На виконання вказаного рішення видано відповідні накази від 14.04.2015 р.

Судом встановлено, що в період дії договору оренди позивач придбав у власність на підставі договору купівлі-продажу від 08.08.2005 р. за реєстровим №2974 у товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство «Індустрія-Сервіс» 4/25 часток нежитлового приміщення ХVІІ підвалу літ. А-3, яке знаходиться по АДРЕСА_1, загальною площею 291,0 кв.м. У власність покупця за цим договором перейшла кладова №25 площею 42,2 кв.м., кладова 326 площею 4,9 кв.м., загальною площею 47,1 кв.м., що складає 4/25 часток вказаного приміщення.

З технічного паспорту на нежитлове приміщення №39 (4/25 частина) №ХVІІ Запорізького МБТІ станом на 06.12.2012 р. вбачається, що власником 4/25 частини приміщення

№ХVІІ є ОСОБА_1, а власником приміщення №39 є територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.

На підставі згоди Управління житлового господарства, викладеної в листі від 04.03.2003р. №15-03/317, та рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 13.03.2003 р. №76/4 на проведення капітального ремонту орендованого приміщення та з дозволу Інспекції архітектурно-будівельного контролю м. Запоріжжя на виконання будівельних робіт №540 від 30.09.2005 р. позивачем була проведена реконструкція підвальних приміщень в будинку АДРЕСА_1 під крамницю продовольчих товарів.

У зв'язку з завершенням будівельних робіт розпорядженням Запорізького міського голови від 07.06.2007 р. №535р затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію крамниці промислових товарів по АДРЕСА_1 загальною площею 116,6 кв.м. після реконструкції орендованого підвального приміщення. Дозволено введення в експлуатацію крамниці.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 26.07.2007р. №291/1 вирішено оформити право комунальної власності з видачею свідоцтва про право комунальної власності на об'єкт А-3 приміщення, АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 24.09.2009 р. №395/12 визнано можливим проектування та реконструкцію орендованого нежитлового приміщення №39 (літ. А-3) по АДРЕСА_1 для розширення продовольчих товарів.

Як вбачається декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю 20.12.2012 р., завершено реконструкцію орендованого нежитлового приміщення для розширення торгівельної площі існуючого продовольчого магазину по АДРЕСА_1, без зміни зовнішніх габаритів.

Актом Запорізького МБТІ від 25.02.2013 р. встановлено, що внаслідок проведеної реконструкції нежитлове приміщення №39 та 4/25 частин нежитлового приміщення ХVІІ об'єднані в одне нежитлове приміщення №39, 4/25 частин ХVІІ.

Обстеженням 25.02.2013 р. встановлено, що об'єднане нежитлове приміщення №39, 4/25 частин ХVІІ складається із: коридору №1 площею 3,4 кв.м., кабінету №2 площею 12,2 кв.м., торгівельної зали №3 площею 50,6 кв.м., санвузла №4 площею 9,1 кв.м., коридору №5 площею 2,8 кв.м., коридору №6 площею 3,3 кв.м., торгового залу 37 площею 29,8 кв.м., санвузла №8 площею 5,4 кв.м., торгівельної зали №9 площею 45,3 кв.м. - загальною площею 161,9 кв.м.

За даними обстеження ОСОБА_1 в нежитловому приміщенні №39, 4/25 частин ХVІІ належить торговий зал №9 площею 45,3 кв.м., що складає 7/25 частин нежитлового приміщення №39, 4/25 частин ХVІІ. Територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради належить коридор №1 площею 3,4 кв.м., кабінет №2 площею 12,2 кв.м., торговий зал №3 площею 50,6 кв.м., санвузол №4 площею 9,1 кв.м., коридор №5 площею 2,8 кв.м., коридор №6 площею 3,3 кв.м., торговий зал №7 площею 29,8 кв.м., санвузол №8 площею 5,4 кв.м. - загальною площею 116,6 кв.м., що складає 18/25 частин нежитлового приміщення №39, 4/25 частин ХVІІ.

На підставі договору дарування від 14.05.2014 р. за реєстровим №238 ОСОБА_1 подарував безоплатно у власність ОСОБА_3 7/25 часток нежитлового приміщення 39 літ. А-3 загальною площею 161,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

25 липня 2014 р. ФОП ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом у справі №908/2618/14 до територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визнання за ФОП ОСОБА_1 права спільної часткової власності на 52,6% нежитлового приміщення № 39 літера А-3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить територіальній громаді міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 13.10.2014 р. у справі №908/2618/14, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 09.02.2015 р., в позові було відмовлено. Дослідивши встановлені у справі №908/2618/14 обставини та відповідні їм правовідносини, апеляційний суд дійшов до висновку, що створення нової речі позивачем не відбулося. Апеляційний суд виходив із того, що законодавство України виділяє два різні, відмінні між собою, правові інститути - "створення нової речі" та "здійснення невід'ємних поліпшень". Так, у разі створення нової речі (ч. 4 ст. 778 ЦК, ч. 4 ст. 23 Закону) орендар має право претендувати на право власності на об'єкт, а якщо він здійснив невід'ємні поліпшення (ремонт) нерухомого майна, яке перебуває у нього в оренді, то за ч. 3 ст. 778 ЦК вправі розраховувати лише на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. ЦК Україні передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених статтями 335, 376 та 392 цього Кодексу. Водночас ст. 331 ЦК, якою регулюється порядок набуття права власності на новостворене майно, не передбачає можливості виникнення такого права за рішенням суду. Таким чином, визнання права власності орендарів у судовому порядку суперечить принциповим положенням ч. 5 ст. 11 ЦК України.

За приписами ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини

Таким чином, незважаючи на те, що за висновком ЗМБТІ внаслідок проведеної реконструкції нежитлове приміщення №39 та 4/25 частин нежитлового приміщення ХVІІ об'єднані в одне нежитлове приміщення №39, 4/25 частин ХVІІ, судовими рішеннями у справі №908/2618/14 встановлено, що вказані приміщення не стали новим єдиним об'єктом.

Рішенням Запорізької міської ради від 24.03.2010 р. №43 затверджено перелік об'єктів комунальної власності м. Запоріжжя, що підлягають приватизації, згідно з додатком, у п. 18 якого значиться нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 площею 116,6 кв.м., що використовується Фізичною особою ОСОБА_1 під магазин продовольчих товарів, способом викупу.

Прокуратурою м. Запоріжжя Запорізької області було внесено на дане рішення протест від 12.05.2010 р. №1666вих.10 з пропозицією скасувати рішення Запорізької міської ради від 24.03.2010 р №43 в частині включення до переліку об'єктів, що підлягають приватизації, приміщення №39 підвалу (літ. А-3), яке розташоване у житловому будинку по АДРЕСА_1, посилаючись на те, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» підвали є допоміжними приміщеннями, розпорядження якими згідно зі ст. 321, ч. 2 ст. 369 Цивільного кодексу України здійснюється за згодою всіх співвласників будинку.

Запорізька міська рада задовольнила протест прокурора та скасувала рішення Запорізької міської ради від 24.03.2010 р №43 в частині включення до переліку об'єктів, що підлягають приватизації, приміщення по АДРЕСА_1.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2013 р. у справі №2а/818/3/12 визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької міської ради від 24.03.2010 р. №43 «Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м. Запоріжжя, що підлягає приватизації» в частині включення об'єкту комунальної власності нежитлового приміщення по АДРЕСА_1.

На звернення позивача з питання виконання рішення Запорізької міської ради від 24.03.2010 р. №43 «Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м.Запоріжжя, що підлягають приватизації» виконавчий комітет Запорізької області в листі від 04.03.3016 р. №0-1695-л повідомив, що відповідно до вимог ст. 18-2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» та п. 3.2 Програми приватизації право на викуп об'єкта одержує орендар. Оскільки договір оренди від 04.12.2002р. №5/13 розірваний, позивач втратив право на приватизацію нежитлового приміщення №39 підвалу (літ А-3) площею 116,6 кв.м. на АДРЕСА_1. Також за інформацією, викладеною в акті ЗМБТІ від 25.02.2013 р., внаслідок проведеної реконструкції нежитлового приміщення №39 та 4/25 частин нежитлового приміщення ХVІІ, які об'єднані в єдине нежитлове №39, 4/25 частин ХVІІ загальною площею 161,9 кв.м., є новоствореним майном. Зазначені факти унеможливлюють здійснення позивачем приватизації нежитлового приміщення №39 підвалу (літ. А-3) площею 116,6 кв.м. на АДРЕСА_1, яке було включено до переліку об'єктів комунальної власності м. Запоріжжя, що підлягають приватизації.

Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради в листі від 04.05.2016 р. №2017/01/01-07/2087 повідомив позивачу, що департаментом здійснюються заходи щодо виключення нежитлового приміщення №39 підвалу (літ. А-3) площею 116,6 кв.м. по АДРЕСА_1 з переліку об'єктів комунальної власності, що підлягають приватизації шляхом викупу, оскільки за даними первинної інвентаризації в підвальному поверсі будинку №22 були розташовані нежитлові приміщення № 6 та №7 (шляхом об'єднання яких в подальшому утворилося приміщення №39), які були службовими приміщеннями житлового будинку. Стосовно визначення часток у праві власності департамент повідомив, що рішенням господарського суду Запорізької області від 13.10.2014 р. у справі №908/2618/14 відмовлено в позові ФОП ОСОБА_1 про визнання за ним права спільної часткової власності на 52,6% нежитлового приміщення №39 на АДРЕСА_1. Вказане рішення залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 09.02.2015 р., у якій також зазначено, що ФОП ОСОБА_1 не є співвласником спірного приміщення, оскільки відповідно до договору дарування від 14.05.2014 р. він подарував належні йому 7/25 часток приміщення ОСОБА_3. На теперішній час правовстановлюючі документи на об'єкт - нежитлове №39, 4/25 частин ХVІІ площею 161,9 кв.м. на АДРЕСА_1 або на його частки не оформлені. Крім того, після проведеної реконструкції нежитлового приміщення №39 на АДРЕСА_1 не існує.

Позивач вважає, що відповідач безпідставно ухиляється від приватизації об'єкта та просить зобов'язати відповідача укласти договір купівлі-продажу спірного об'єкту, посилаючись на ст. 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст.ст.8, 11, 18-2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств».

Відповідно до пп. 2, 7, 8 п. 2 положення про Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 27.04.2016р. №36, на відповідача покладається виконання повноважень щодо управління майном права комунальної власності та його приватизації в межах, встановлених міською радою; включення об'єктів права комунальної власності до переліку об'єктів, що підлягають приватизації, відповідно до діючих нормативно-правових актів з питань приватизації, здійснення приватизації об'єктів, що перебувають у комунальній власності, у порядку, визначеному нормативно-правовими актами з цих питань.

У ч. 1 ст. 25 Закону України від 10.04.1992 р. N 2269-XII «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що приватизація об'єкта оренди здійснюється відповідно до чинного законодавства.

Згідно з абз. 3 ст. 1 ст. 2 Закону України від 06.03.1992р. № 2171-XII «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» об'єктами малої приватизації є окреме індивідуально визначене майно, в тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких таке майно розташовано (група А).

Відповідно до п. 1 ст. 11 Закону України від 06.03.1992р. № 2171-XII «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» викуп застосовується щодо об'єктів малої приватизації, які не продано на аукціоні, за конкурсом, а також у разі, якщо право покупця на викуп об'єкта передбачено законодавчими актами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 18-2 Закону України від 06.03.1992р. № 2171-XII «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» приватизація об'єктів групи А здійснюється з урахуванням таких особливостей: у разі прийняття рішення про приватизацію орендованого державного майна (будівлі, споруди, нежитлового приміщення) орендар одержує право на викуп такого майна, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об'єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання для цілей оренди майна.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 Закону України від 06.03.1992р. № 2171-XII «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» з моменту прийняття рішення про приватизацію підприємства здійснюється його підготовка до приватизації. Підготовка об'єкта малої приватизації до продажу здійснюється органами приватизації. Строк підготовки об'єкта малої приватизації до продажу, крім об'єктів, набуття права власності на які пов'язане з переходом права на земельну ділянку державної власності, не повинен перевищувати двох місяців з дня прийняття рішення про включення його до відповідного переліку об'єктів, що підлягають приватизації.

Як пояснили представники сторін, підготовка об'єкта до приватизації не була здійснена, не проводилась і оцінка об'єкту для визначення ціни продажу.

Рішенням Запорізької міської ради від 05.10.2011 р. №83 затверджено Програму приватизації об'єктів комунальної власності м. Запоріжжя (далі - Програма).

Пунктом 2.3 Програми передбачено, що рішення про віднесення об'єктів до відповідних груп за класифікацією приймає орган, уповноважений управляти зазначеним комунальним майном, та орган приватизації.

Згідно з п. 3.1.2 Програми заява про включення об'єкта групи А до переліку об'єктів, що підлягають приватизації, або заява про приватизацію об'єктів груп А, Д, Ж подається до органу приватизації для розгляду та реєстрації за процедурою і в порядку, визначеному нормативно-правовими актами з цього питання.

За вимогами п. 3.1.3 Програми разом із заявою про включення об'єкта до переліку об'єктів, що підлягають приватизації, для визначення способу приватизації заявник також подає до органу приватизації, серед іншого, копію договору оренди будівлі (споруди, приміщення) зі змінами та доповненнями.

Пунктом 3.2 Програми передбачено, що у випадку, коли орендарем здійснені за рахунок власних коштів за згодою орендодавця (що має бути відображено у договорі оренди) поліпшення орендованого об'єкта, які неможливо відокремити від об'єкта без заподіяння йому шкоди, вартістю не менш як 25% залишкової (відновної за вирахуванням зносу) вартості об'єкта (у разі перебування майна у віданні департаменту комунальної власності та приватизації міської ради - від вартості об'єкта, визначеної суб'єктом оціночної діяльності на дату передачі цього об'єкта в оренду), а також виконані зобов'язання в повному обсязі по впорядкуванню прилеглої до об'єкту території в порядку, визначеному відповідними договорами, орендар об'єкта має право на його викуп.

В абз. 5 п. 3.2 Програми зазначено, що приватизація об'єктів, строк дії договорів оренди яких закінчився та не був продовжений, договори оренди яких достроково розірвані за згодою сторін (або за рішенням суду) та повернутих орендодавцю у встановленому порядку, вільних від оренди здійснюється на конкурентних засадах (аукціон, конкурс) у разі прийняття міською радою такого рішення.

На даний час відсутнє рішення Запорізької міської ради про включення спірного об'єкту до переліку об'єктів, що підлягають приватизації.

Так, 30.06.2016 р. Запорізькою міською радою прийнято рішення про внесення змін до рішення Запорізької міської ради від 24.03.2010 р. №43 «Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м. Запоріжжя, що підлягають приватизації», а саме: виключено пункт 18 додатка до рішення міської ради (нежитлове приміщення площею 116,6 кв.м. на АДРЕСА_1, орендар, покупець - фізична особа ОСОБА_1).

Вказане рішення на даний час не скасовано, не визнано недійсним в судовому порядку та є діючим. Оскарження даного рішення до Орджонікідзевського суду м.Запоріжжя, що є предметом розгляду адміністративної справи №335/8641/16-а, не зупиняє дію даного рішення.

Позивач на даний час не є орендарем спірного об'єкта, оскільки договір оренди розірвано рішенням господарського суду Запорізької області від 19.01.2015 р. у справі №908/2976/14, яке набрало чинності. Новий договір оренди сторонами не укладений, що не заперечується сторонами.

Крім того, суд зазначає, що рішення Запорізької міської ради від 24.03.2010 р. №43 про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м. Запоріжжя, що підлягають приватизації, на яке посилається позивач у якості підстави позовних вимог у даній справі, було прийнято стосовно того об'єкту оренди, який існував станом на момент прийняття даного рішення, а саме: нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 площею 116,6 кв.м.

Після прийняття даного рішення позивачем була проведена реконструкція об'єкту оренди, внаслідок якої його технічні характеристики змінилися, а саме: нежитлове приміщення №39 та 4/25 частин нежитлового приміщення ХVІІ були об'єднані в одне нежитлове приміщення №39, 4/25 частин ХVІІ, що зафіксовано актом обстеження ЗМБТІ від 25.02.2013 р. Тобто за своїми технічними характеристиками такого об'єкту як окреме нежитлове приміщення №39 по АДРЕСА_1 площею 116,6 кв.м. вже не існує.

Це підтвердив і Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради у листі до позивача від 04.05.2016 р. №2017/01/01-07/2087, в якому також вказав, що на теперішній час правовстановлюючі документи на об'єкт - нежитлове №39, 4/25 частин ХVІІ площею 161,9 кв.м. на АДРЕСА_1 або на його частки не оформлені.

Звіт по незалежній оцінці нежитлового приміщення підвалу (літ. А-3) по АДРЕСА_1, який наданий позивачем для підтвердження ринкової вартості невід'ємних поліпшень спірного об'єкта, складений в 2013 році, після здійснення реконструкції спірного об'єкта.

Тобто невід'ємні поліпшення орендованого приміщення, які призвели до зміни технічних характеристик об'єкта оренди і на які посилається позивач в якості підстави виникнення права на викуп приміщення, були здійснені ним вже після прийняття відповідачем рішення про приватизацію. Тому рішення Запорізької міської ради від 24.03.2010 р. №43 не може бути підставою для приватизації того об'єкта по АДРЕСА_1 в м.Запоріжжя, який існує на даний час.

Крім того, суд зазначає, що приватизація об'єктів комунальної власності м. Запоріжжя здійснюється згідно Програми приватизації, яка визначає певний порядок звернення із заявою про включення об'єкта до переліку об'єктів, що підлягають приватизації для визначення способу приватизації (пункт 3.1.3 Програми), а також проведення передприватизаційної підготовки (розділ 4 Програми), визначення ціни продажу об'єктів приватизації (розділ 5 Програми), порядок погодження умов приватизації об'єктів комунальної власності (розділ 6 Програми). В тому числі пунктом 6.4 Програми передбачено, що погодження умов приватизації об'єктів комунальної власності здійснюється, зокрема, у випадку продажу об'єкта способом викупу.

Згідно з п.п. 6.1, 6.6 Програми порядок погодження умов приватизації об'єктів комунальної власності регулює процедуру погодження умов продажу та експлуатації об'єктів комунальної власності, що підлягають приватизації, розроблених комісією по приватизації об'єктів комунальної власності, відповідними структурними підрозділами міської ради, організаціями та підприємствами до органу приватизації. Метою погодження умов продажу та експлуатації об'єктів приватизації є забезпечення всебічного підходу до формування зобов'язань покупця за договором купівлі-продажу об'єкта приватизації. Пропозиції, які надсилаються до органу приватизації та відповідають вимогам пункту 6.2 цієї Програми, враховуються при підготовці проекту договору купівлі-продажу об'єкта приватизації і при домовленості сторін можуть бути суттєвими умовами договору при його укладенні.

В даному випадку процедура погодження умов продажу та експлуатації спірного об'єкту не дотримана. Проект договору купівлі-продажу спірного об'єкту не складався та суду на розгляд не наданий.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тому суд не може підміняти компетенцію органів приватизації та інших суб'єктів, які мають право приймати участь у погодженні умов продажу та експлуатації об'єктів приватизації, щодо визначення умов зобов'язань сторін за договором купівлі-продажу об'єкта приватизації.

Статтею 187 Господарського кодексу України встановлено, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

У п. 9.8 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. № 6 «Про судове рішення» роз'яснено, що в резолютивній частині рішення має бути остаточна відповідь щодо усіх вимог, які були предметом судового розгляду. При цьому господарські суди повинні зазначати у рішенні зі спору, що виник при укладенні або зміні договору, - рішення з кожної спірної умови договору у вигляді конкретного формулювання відповідної умови (розділу, пункту, підпункту) договору.

В даному випадку проект договору купівлі-продажу відсутній і не був предметом судового розгляду, а рішення про зобов'язання відповідача укласти договір купівлі-продажу об'єкта приватизації без визначення його умов не може бути прийнято судом.

Крім того, суд зауважує, що з матеріалів справи (договір оренди №5/13 від 04.12.2002р., акт обстеження ЗМБТІ від 25.02.2013 р., акт технічного стану інженерних мереж в підвальному приміщенні будинку №22 по вул. Шевченко від 11.12.2003 р., акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 08.06.2007 р. та ін.) вбачається, що спірне приміщення №39 знаходиться в житловому будинку по АДРЕСА_1 і є підвалом, в якому знаходяться інженерні мережі будинку.

В пунктах 1.1, 1.2 рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 р. у справі N1-2/2004 встановлено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

Таким чином, позивач не має права на викуп спірного приміщення, оскільки правові підстави для приватизації спірного об'єкту відсутні.

За таких обставин, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати за розгляд позовних вимог покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя Т.В.Мойсеєнко

Повне рішення оформлено і підписано,

згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 21.09.2016р.

і набирає законної сили після закінчення

десятиденного строку з дня його підписання.