УХВАЛА

про повернення позовної заяви

13.09.2016Справа № 910/16621/16
Суддя Мудрий С.М., розглянувши

позовну заяву публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКИЙ БІЗНЕС БАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "УКРАЇНСЬКИЙ БІЗНЕС БАНК" Білої Ірини Володимирівни

до товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЕС-Д"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5 частини 2 статті 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, суми договору (у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів); зміст позовних вимог; якщо позов подано до кількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Відповідачем у справі зазначено товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЕС-Д".

Тобто у позовній заяві позивач має визначити зміст позовних вимоги саме до цього відповідача.

Позивач звернувся до суду з двома позовними вимогами:

1) про зобов'язання повернути кошти, отримані в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в порядку реституції;

2) про зобов'язання повернути документи отримані за договором факторингу.

Позовна вимога про повернення коштів носить майновий характер, а тому позивач повинен був зазначити ціну позову, яку має повернути відповідач, та надати її обгрунтований розрахунок. Крім того, з ціни позову визначається розмір судового збору за розгляд заяви майнового характеру. Позивач не зазначив у позовній заяві ціну позову, чим порушив вимоги ст. 54 ГПК України.

Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України кожна сторона має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст.1 ГПК України особи мають право звертатися до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Позивач просить застосувати реституцію за нікчемним договором факторингу, предметом якого було відступлення права вимоги за кредитним договором. Реституцією являється повернення сторін правочину у первісний стан, який існував до вчинення правочину. За таких умов позивачем не вказано обставин в обгрунтування позовної вимоги про повернення коштів, отриманих в погашення заборгованості за кредитним договором, оскільки спірним договором факторингу кошти не передавались. Отже позивачем не наведено у позовній заяві обставин в обгрунтування першої позовної вимоги, а відповідно і не надано належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин.

Враховуючи рекомендації, викладені у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України позовна заява і додані до неї документи повертаються позивачу без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат; за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру розмір судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

В позовній заяві позивач заявляє вимоги про:

- в порядку застосування двосторонньої реституції до відповідача, зобов'язати ТОВ «Велес-Д» повернути ПАТ «Український бізнес банк» кошти отримані в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № КСИПФ/1010696.1 від 02.07.2013 р. за отриманим правом вимоги на підставі договору факторингу № 5 від 04.12.2014 р.;

- в порядку застосування двосторонньої реституції до відповідача, зобов'язати ТОВ «Велес-Д» повернути ПАТ «Український бізнес банк» документи отримані згідно додатку № 3 до договору факторингу № 5 від 04.12.2014.

Позовна вимога про повернення коштів носить майновий характер.

Як вбачається, з договору факторингу № 5 від 04.12.2014 заборгованість боржника по кредитному договору № КСИПФ/1010696.1 від 02.07.2013 р. складає 498 400,38 грн.

Згідно з п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", ст. 55 ГПК України передбачає визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону. Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Відповідно до п. 2.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21 лютого 2013 року № 7, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Враховуючи викладене, при зверненні з позовом до суду, позивач повинен був сплатити судовий збір за кожну із заявлених вимог, а саме в розмірі 8 854,01 грн. Однак, при зверненні до господарського суду м. Києва з даною позовною заявою, позивачем згідно платіжного доручення № 1566 від 07.09.2016 сплачено судовий збір у розмірі 4 134,00 грн. Таким чином, позивачем не доплачено судовий збір в розмірі 4 720,01 грн.

Відповідно до п. 2.22. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, заява повертається господарським судом з підстав передбачених ГПК, зокрема пунктом 4 частини першої статті 63. При цьому якщо таке повернення здійснюється у зв'язку з недодержанням заявником вимог закону щодо порядку та/або розміру сплати судового збору, то у відповідній ухвалі господарського суду має бути зазначено правильний порядок сплати та/або розмір судового збору.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись п. 3, 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї матеріали повернути без розгляду.

Суддя С.М. Мудрий