УХВАЛА

13.09.2016Справа № 906/810/15
За позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз"

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Стандарт"

про стягнення 4 990,07 грн., -

За розглядом скарги Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Стандарт" на дії та бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві, -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Замкова М.О. (представник за довіреністю №80/19 від 04.01.2016р.);

від відповідача (скаржника): Янкова А.В. (представник за довіреністю від 21.06.2016р.);

від ДВС: не з'явились.

ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" (надалі - позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Стандарт" (надалі - відповідач) заборгованості по оплаті вартості поставленого газу в розмірі 4 990,07 грн., в тому числі 3 541,74 грн. основного боргу, 507,14 грн. пені, 26,04 грн. 3% річних та 915,15 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.09.2015р. (повне рішення складено 28.09.2015р.) у справі №906/810/15 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

12.10.2015р. Господарським судом міста Києва було видано наказ на виконання вказаного рішення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.10.2015р. апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Стандарт" Грицака Ігоря Юліановича на рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2015 року по справі №906/810/15 повернуто скаржнику.

08.08.2016р. до суду від Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Стандарт" надійшла скарга на дії та бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві, відповідно до якої скаржник просить суд визнати незаконною бездіяльність органу виконання судових рішень щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження (ВП № 50028273), зобов'язати орган виконання судових рішень винести постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП № 50028273) та надіслати виконавчий документ уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Стандарт", визнати незаконними дії органу виконання судових рішень щодо прийняття рішення про стягнення виконавчого збору у сумі 681,70 грн. та стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 186,28 грн. та визнати недійсними постанови про стягнення виконавчого збору від 14.07.2016р. та про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій від 14.07.2016р. (ВП № 50028273).

В обґрунтування своєї скарги боржник зазначає, що державний виконавець зобов'язаний був направити виконавчий документ у даній справі Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Стандарт" та не проводити дій щодо примусового виконання рішення суду.

При цьому, боржник вказує на те, що інформація про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банківської установи є загальнодоступною та публікується в офіційних друкованих виданнях, а також на те, що ним 26.02.2016р., 29.03.2016р. та 26.07.2016р. було направлено до органу виконання судових рішень листи про необхідність закінчення виконавчого провадження та надіслання виконавчого документу Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Стандарт", проте державним виконавцем не вчинено передбачених законом дій щодо закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого документу вказаній особі, чим допущено порушення норм чинного законодавства України, які регулюють порядок виконання судових рішень щодо банків, які знаходяться на стадії ліквідації.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2016р. розгляд скарги Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Стандарт" на дії та бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві в справі №906/810/15 призначено на 13.09.2016р.

В судове засідання 13.09.2016р. представник органу виконання судових рішень не з'явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи та його неявка відповідно до ст. 121-2 ГПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши скаргу, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для їх розгляду, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги з огляду на наступне.

Відповідно ст. 124 Конституції України та ст. 115 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (стаття 116 ГПК України).

Згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно положень ст. 1212 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" № 14 від 26.12.03., стягувач, боржник або прокурор мають право оскаржити дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів тільки до господарського суду, який розглянув відповідну справу по першій інстанції.

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього закону (стаття 19 закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ст. 25 закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

02.02.2016р. державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50028273.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до постанови Правління НБУ від 18 червня 2015 р. № 385 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "СТАНДАРТ" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 19 червня 2015 р. №120 "Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ "СТАНДАРТ" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ "СТАНДАРТ" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ КБ "СТАНДАРТ" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Грицака Ігоря Юліановича строком на 1 рік з 19 червня 2015 р. до 18 червня 2016 р. включно. Згідно рішення Виконавчої дирекції №208 від 12.11.2015р. уповноважена особа на ліквідацію змінена, та з 16.11.2015р. ліквідатором призначено Ірклієнко Юрія Петровича. В подальшому, Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.06.2016р. №903 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації», згідно з яким продовжено строки здійснення процедури ліквідації на два роки до 18.06.2018р. включно та продовжено повноваження ліквідатора Ірклієнка Юрія Петровича.

Таким чином, станом на момент відкриття виконавчого провадження у відповідача розпочато виведення з ринку та здійснення в ньому процедури ліквідації.

Пунктами 6 та 17 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства; уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Для правовідносин, що виникають під час ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, пріоритетними є норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Повідомлення про відкликання ліцензії та ліквідацію відповідача офіційно оприлюднене 26 червня 2015 року в газеті "Голос України" № 113, а також на загальнодоступних веб-ресурсах НБУ.

Згідно ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника. Постанова про закінчення виконавчого провадження у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника виноситься державним виконавцем не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. При цьому виконавчий документ надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В зв'язку з вищенаведеним та на підставі ч. 5 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", боржник у направлених на адресу органу виконання судових рішень листах №БТ-25/02-43/1 від 25.02.2016р. та вих. № 26/02-198 від 25.02.2016р. (копії листів та докази їх направлення містяться в матеріалах справи) просив вчинити відповідні виконавчі дії, а саме, винести постанову про закінчення виконавчого провадження та направити виконавчий документ у даній справі - Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Стандарт".

Листом № б/н від 25.07.2016р. боржник втретє звернувся до органу виконання судових рішень з вимогою винести постанову про закінчення виконавчого провадження та направити виконавчий документ у даній справі - Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Стандарт".

З наданого скаржником в судовому засіданні клопотання та доданих до нього документів вбачається, що державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 21.07.2016р. ВП №50028273, а виконавчий документ у даній справі згідно супровідного листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №27-35783/16 від 26.08.2016р. було направлено Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Стандарт".

Оскільки виконавчий документ було отримано Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (після призначення скарги до розгляду в суді) та в подальшому направлено на адресу боржника, суд приходить до висновку, що заявлені в скарзі вимоги в частині визнання незаконною бездіяльності органу виконання судових рішень щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження (ВП № 50028273) та зобов'язання органу виконання судових рішень винести постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП № 50028273) та надіслати виконавчий документ уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Стандарт" не підлягають задоволенню.

Щодо заявлених в скарзі вимог про визнання незаконними дій органу виконання судових рішень щодо винесення постанов від 14.07.2016р. про стягнення виконавчого збору у сумі 681,70 грн. та стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 186,28 грн. та визнання їх недійсними, суд відзначає наступне.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних пред'явлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Розмір фактично стягнутого з боржника виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Відповідно до ст. 41 закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються, зокрема, з стягнутих з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. Витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. До витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату, зокрема, виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень; інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби.

14.07.2016р. державним виконавцем винесено постанови про стягнення виконавчого збору в сумі 681,70 грн. та стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій в сумі 186,28 грн.

Згідно п. п. 3.7.1., 3.13.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 2 квітня 2012 р. та зареєстрованої за №489/20802 (надалі - Інструкція) постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону. Про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, у якій зазначаються перелік та суми витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду в десятиденний строк.

Як вбачається з матеріалів справи вказані постанови від 14.07.2016р. було винесено державним виконавцем з грубим порушення норм закону України «Про виконавче провадження», зокрема останнім не було вжито заходів щодо закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого документу Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Стандарт", про що було зазначено вище, а також порушено строки винесення таких постанов, не вказано переліку витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Відповідно до ст. 6 закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 11 закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу (ст. 33 ГПК України).

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. (ст. 43 ГПК України).

У відповідності до п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

За таких обставин, скарга боржника в частині визнання незаконними дій органу виконання судових рішень щодо винесення постанов від 14.07.2016р. про стягнення виконавчого збору у сумі 681,70 грн. та стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 186,28 грн. та визнання недійсними постанови про стягнення виконавчого збору від 14.07.2016р. та про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій від 14.07.2016р. (ВП № 50028273) визнається судом обґрунтованою, дії органу виконання судових рішень щодо винесення оскаржуваних постанови підлягають визнанню незаконними, а оскаржувані постанови - визнанню недійсними. В іншій частині в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Стандарт" на дії та бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві в справі №906/810/15 задовольнити частково.

2. Визнати незаконними дії Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві щодо винесення постанов про стягнення виконавчого збору у сумі 681,70 грн. та стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 186,28 грн. (ВП № 50028273).

3. Визнати недійсною постанову Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві про стягнення виконавчого збору від 14.07.2016р. (ВП № 50028273).

4. Визнати недійсною постанову Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій від 14.07.2016р. (ВП № 50028273).

5. В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

6. Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Морозов С.М.