ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2016 Справа № 917/180/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кристал Н", 37860, Полтавська область, Хорольський район, с. Вишняки, вул. Івана Хмари, 102

До відповідача ОСОБА_1 акціонерне товариство "Хорольський молококонсервний комбінат дитячих продуктів", 37800, Полтавська область, м. Хорол, вул. Молодіжна, 17

Про (1) зобовязання відповідача повернути : теплогенератори ТГУ-1200 2 штуки, 8 секцій димоходу ст. нерж. і 6 секцій димоходу ст. нерж. утепл., шляхом демонтування, які знаходяться в теплиці № 1 по вирощуванні лимонів за адресою: 37800, Полтавська область, м. Хорол, вул. Молодіжна, 17;

(2) стягнення з відповідача збитків в розмірі 42 500,00 грн.,

(в редакції заяви про уточнення позовних вимог від 05.08.2016 року (вх. № 9782 від 08.08.2016 року).

Суддя БУНЯКІНА Ганна Іванівна

Представники:

від позивача - ОСОБА_2 (див. протокол судового засідання);

від відповідача - не зявилися (див. протокол судового засідання).

18.08.2016 року у судовому засіданні відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 85 ГПК України оголошено вступну і резолютивну частину рішення, додано до справи та повідомлено про строк виготовлення повного тексту рішення.

Рішення виноситься після перерви, оголошеної в судових засіданнях 21.07.2016 р. та 09.08.2016 р. в порядку ст. 77 ГПК України з огляду на необхідність поповнення матеріалів справи додатковими документальними доказами.

Суть спору: Розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Кристал Н" до Публічного акціонерного товариства "Хорольський молококонсервний комбінат дитячих продуктів" про (1) зобовязання відповідача повернути: теплогенератори ТГУ-1200 2 штуки, 8 секцій димоходу ст. нерж. і 6 секцій димоходу ст. нерж. утепл., шляхом демонтування, які знаходяться в теплиці № 1 по вирощуванні лимонів за адресою: 37800, Полтавська область, м. Хорол, вул. Молодіжна, 17; (2) стягнення з відповідача збитків в розмірі 42 500,00 грн. (в редакції заяви про уточнення позовних вимог від 05.08.2016 року (вх. № 9782 від 08.08.2016 року).

Позивач на позовних вимогах наполягає за мотивами позовної заяви, оскільки відповідачем створюються перешкоди у доступі працівників позивача до предмета оренди - теплиці № 1 за адресою: 37800, Полтавська область, м. Хорол, вул. Молодіжна, 17. У звязку з наведеним неможливо зібрати врожай лимонів та забрати встановлене ним обладнання. Останній посилається на завдані відповідачем збитки та просить суд задовольнити позов у повному обсязі

Відповідач будь-якого реагування на позовну заяву не надав, представництво у судове засідання не забезпечив, повідомлений належним чином про дату, час і місце проведення судового засідання відповідно до чинного процесуального законодавства, про що свідчить повідомлення вх. № 12113 від 18.08.2016 року.

Відповідач надав суду клопотання № 16/08-16/1 від 16.08.2016 року (вх. № 10204 від 17.08.2016 року) про оголошення перерви з огляду на неможливість забезпечення явки уповноваженого представника та директора.

Представник позивача у вирішенні клопотання покладається на розсуд суду.

Суд відмовляє у задоволенні даного клопотання, оскільки представництво інтересів сторони у судовому процесі може забезпечувати будь-яка інша особа, якій видано довіреність від імені підприємства в установленому порядку. Неможливість забезпечення явки уповноваженого представника та директора у судове засідання протягом тривалого часу без підтвердження поважності причин такої неявки не є достатньою підставою для задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи. Крім того, строки розгляду справи з урахуванням ч. 3 ст. 69 ГПК України уже закінчилися.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у пп. 3.9.2 постанови від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із змінами та доповненнями), у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, належне повідомлення відповідача про час, дату і місце проведення судового засідання згідно з п. п. 2.6.11, 2.6.17 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України № 28 від 20.02.2013 р., закінчення строку вирішення спору з урахуванням ч. 3 ст. 69 ГПК України, суд не розцінює неявку відповідача як підставу для подальшого відкладення розгляду справи та розглядає спір за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, оцінивши надані докази, суд

в с т а н о в и в:

01.11.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кристал Н" (орендар) та ОСОБА_1 акціонерним товариством "Хорольський молококонсервний комбінат дитячих продуктів" (орендодавець) укладено договір оренди майна № 446 (а. с. 15-16), згідно п. 1.1 якого орендодавцем передано, а орендарем прийнято в строкове платне використання приміщення теплиці № 1 та обладнання, що знаходиться за адресою: 37800, вул. Молодіжна, буд. 17, м. Хорол. Вказане майно передано згідно Акту приймання-передачі майна від 01.11.2012 року (а. с. 70). Додатковою угодою від 30.09.2015 року сторонами продовжено дію договору оренди до 31.12.2015 року (а. с. 73).

Під час дії договору оренди між сторонами позивач отримав від ПАТ "Хорольський МКК" погодження на встановлення котла на дровах для опалення теплиці (а. с. 71-72), після чого придбав два теплогенератори ТГУ - 1200, 8 секцій димоходу ст. нерж. і 6 секцій димоходу ст. нержавіючого, утеплення.Доказом останньому є видаткова накладна № 3 від 28.10.2014 року (а. с. 11). Вказане обладнання встановлено для обігріву теплиці згідно Акту здачі - приймання наданих послуг від 31.10.2014 року (а. с. 12).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що з 08.11.2015 року відповідач в порушення п. 7.2 укладеного договору оренди (в редакції додаткової угоди) не допустив працівників позивача на територію теплиці для збирання урожаю лимонів.

Наведене спричинило неможливість виконати умови договору № 37-П/16 від 11.08.2015 року (а. с. 202-203) та поставити цитрусові плоди ПП "Відео 2013", що призвело до втрати доходу, який позивач мав реально одержати за звичайних обставин.

Крім цього, ПАТ "Хорольський МКК" не повернув ТОВ "Кристал Н" придбане та встановлене останнім обладнання для обігріву теплиці.

З огляду на викладене, позивач звернувся до господарського суду з даною позовною заявою з вимогою про (1) зобовязання відповідача повернути: теплогенератори ТГУ-1200 2 штуки, 8 секцій димоходу ст. нерж. і 6 секцій димоходу ст. нерж. утепл., шляхом демонтування, які знаходяться в теплиці № 1 по вирощуванні лимонів за адресою: 37800, Полтавська область, м. Хорол, вул. Молодіжна, 17; (2) стягнення з відповідача збитків в розмірі 42 500,00 грн. (в редакції заяви про уточнення позовних вимог від 05.08.2016 року (вх. № 9782 від 08.08.2016 року).

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про відмову у позові, виходячи з нижченаведеного.

(1) Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, оскільки права та інтереси власника можуть бути порушені у випадку, коли майно не вибуває з його володіння, але треті особи створюють перешкоди в користуванні чи розпорядженні майном.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що вона регулює захист права власності не в будь-якому випадку, а саме в разі його порушення шляхом вчинення перешкод у здійсненні власником його правомочностей з користування та/або розпорядження майном. Цей спосіб захисту спрямований на усунення порушення прав власника, які не пов'язані з позбавленням володіння майном. Аналогічну правову позицію наведено у постанові від 13.10.2015 р. Вищого господарського суду України по справі № 910/916/445/14.

Негаторний позов пред'являється у випадках, коли власник має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьої особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном.

Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпоряджання річчю.

Застосування особою одного зі способів захисту прав власності можливе лише за умови, що особи, які чинять певні перешкоди, не перебувають із власником у зобов'язальних відносинах.

На час налагодження у виробництво зазначеного вище обладнання (для повноцінного функціонування теплиці), сторони знаходилися в договірних відносинах та визначили, зокрема, наступне:

- орендар має право у разі необхідності переобладнання, поліпшення приміщення, встановлення обладнання, що стане невідємною частиною приміщення, здійснення поточного та капітального ремонту за свій рахунок провести такі роботи за письмовою згодою орендодавця при наявності проектно - кошторисної документації, погодженої орендодавцем. Вартість наведених у даному пункті робіт та обладнання може бути включена до розрахунків за орендну плату за згодою сторін (п. 4.1 договору);

- орендар зобовязаний у разі припинення або розірвання договору повернути орендодавцеві або підприємству, вказаному орендодавцем, орендоване майно та обладнання у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна та обладнання з вини орендаря (п. 5.7 договору).

Позов ТОВ "Кристал Н" ґрунтується на відсутності можливості вчиняти будь-які дії щодо збирання урожаю лимонів та вивезення встановленого ним обладнання для обігріву теплиці. Але наведений договір не містить умови щодо демонтажу встановленого орендарем згідно п. 4.1. обладнання при припиненні договірних відносин. У матеріалах справи також відсутні належні докази недопуску працівників позивача до теплиці, залучені службові записки є односторонніми документами, складеними зацікавленими особами.

В редакції Великого тлумачного словника сучасної української мови (Видавництво "Перун", 2005 р.) теплиця - це засклене опалюване приміщення для вирощування в закритому ґрунті ранніх або південних рослин, а також розсади. Таким чином, обовязковою умовою вирощування рослин (в даному випадку - лимонів) є наявність опалення.

За викладеного, судом не приймаються посилання позивача на статтю 778 Цивільного кодексу України згідно якої, якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. ТОВ не доведено можливість зняття теплогенератора та секцій димоходу без пошкодження теплиці та не надано доказів можливості їх подальшого використання.

Слід також зауважити, що з матеріалів справи вбачається погодження відповідачем встановлення котла на дровах для опалення теплиці № 1, а позовні вимоги стосуються теплогенераторів ТГУ-1200. Доказів їх ідентичності суду не надано.

Крім цього, суд зазначає, що посилання позивача на Закон України Про оренду державного і комунального майна при обґрунтуванні даного позову є некоректним, оскільки ним не регулюються правовідносини, що склалися між учасниками даного спору.

За викладеного, позовна вимога щодо зобовязання відповідача повернути теплогенератори ТГУ-1200 2 штуки, 8 секцій димоходу ст. нерж. і 6 секцій димоходу ст. нерж. утепл., шляхом демонтування, які знаходяться в теплиці № 1 по вирощуванні лимонів за адресою: 37800, Полтавська область, м. Хорол, вул. Молодіжна, 17 задоволенню не підлягає.

(2) Відповідно до приписів статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані. Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає обов'язок доведення, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована, як правопорушення.

Для відшкодування шкоди необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою, вина завдавача шкоди. Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди (Ухвала Верховного Суду України (судова колегія з цивільних справ) від 21.12.2005 р.). Оскільки протиправність поведінки завдавача шкоди є однією із підстав відповідальності, шкода, завдана правомірними діями за загальним правилом не відшкодовується.

Відповідно до пункту 6 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/215 від 01.04.1994 року "Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди", для правильного вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов'язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач. При цьому встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження своєї позиції позивач надає лише односторонні акти обстеження та пояснення, які оформлені виключно його працівниками, тобто зацікавленими особами. Вказані документи не можуть бути належними доказами.

Заявлені до стягнення грошові кошти у розмірі 42 500,00 грн. за своєю суттю не підпадають під визначення збитків, оскільки є лише необґрунтованим розміром очікуваного прибутку. На його підтвердження позивачем надано довідку Державної служби статистики України № 15.2-20/1074пі від 13.07.2016 року стосовно наявної інформації щодо середніх споживчих цін на лимони у 2015-2016 роках (а. с. 207).

Крім цього, згідно розрахунку відшкодування збитків (упущеної вигоди) позивач посилається на акт № 241015 від 27.10.2015 року, згідно якого очікуваний загальний врожай лимонів за оцінкою комісії складає 850 кг з урахуванням середньої кількості плодів на 1 дереві 90 штук та середньої ваги 1 плоду 0,174 кг.

За наведеного, розмір збитків визначено шляхом множення очікуваної кількості лимонів на середню вартість одного кілограма лимонів в роздрібній торгівлі (850*50), що жодним чином не свідчить про реальні збитки ТОВ "Кристал Н".

Таким чином, позивачем не доведено чотирьох складових правопорушення відповідно до чинного законодавства (наявність неправомірної поведінки відповідача, безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та понесеними позивачем збитками і розміром відшкодування) з боку відповідача щодо понесених позивачем збитків, визначених як ціна позову.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати, понесені позивачем при подачі позову, покладаються на позивача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. ст. 22, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ :

У позові відмовити.

Повне рішення складено 06.09.2016 року.

Суддя Г.І.Бунякіна