донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

14.09.2016 справа № 908/1311/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за дов. № 699 від 27.04.2016,
від відповідача: від третіх осіб:1) ОСОБА_5 за дов. № 20-13 від 21.12.2015, 2) ОСОБА_6 за дов. № 20-9 від 21.12.2015, 1) не з'явився, 2) не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", м. Запоріжжя,
на рішення Господарського суду Запорізької області
від24.06.2016
по справі№908/1311/16 (суддя Серкіз В. Г.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця", м. Дніпро,
до за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачаПублічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", м. Запоріжжя, 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс", м. Донецьк, 2) Дочірнього підприємства "Трансгарант-Україна", м. Київ,
простягнення 13 009, 80 грн.

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі ПАТ «Українська залізниця»), м. Київ, в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», м. Дніпро, звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (далі ПАТ «Запоріжсталь»), м. Запоріжжя, про стягнення плати за користування вагонами в сумі 13 009, 80 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 24.06.2016 у справі № 908/1311/16 позовні вимоги ПАТ «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» задоволено у повному обсязі. Рішення мотивоване обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 24.06.2016 у справі № 908/1311/16 та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. Заявник апеляційної скарги посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм як матеріального, так і процесуального права, а також неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи. Зокрема, апелянт зазначає, що спірні вагони перебували в оренді або під оперативним керівництвом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» (далі ТОВ «Лемтранс») та Дочірнього підприємства «Трансгарант-Україна» (далі ДП «Трансгарант-Україна»), а тому плата за користування такими вагонами нарахована позивачем безпідставно. В апеляційній скарзі наведені й інші доводи, які на думку заявника є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу не вбачає підстав для її задоволення та просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

До канцелярії Донецького апеляційного господарського суду 02.08.2016 надійшло клопотання ПАТ «Запоріжсталь», в якому відповідач просить (з урахуванням усних пояснень, наданих представником ПАТ «Запоріжсталь» у судовому засіданні 03.08.2016) залучити до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ТОВ «Лемтранс» та ДП «Трансгарант-Україна».

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 03.08.2016 у справі № 908/1311/16 зазначене клопотання було задоволено.

Представник ТОВ «Лемтранс» надав письмові пояснення по суті заявлених позовних вимог, а також висловився на підтримку позиції відповідача у судовому засіданні 31.08.2016.

Представник ДП «Трансгарант-Україна» у судове засідання не з'явився та пояснень по суті справи на вимогу апеляційного суду не надав.

Представник позивача у судовому засіданні просить апеляційну скаргу залишити без задоволення з підстав, викладених у відзиві на неї, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники відповідача у судовому засіданні підтримали доводи і заперечення, викладені в апеляційній скарзі, та просять її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача у судове засідання не зявились, хоча про час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи за їх відсутності, з чим погодились представники позивача та відповідача.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 ГПК України та на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2015 року у користуванні ПАТ «Запоріжсталь» перебували вагони №№ 66594078, 68568963, 67173443, 66180233, 66748302 та 67887646.

На підставі памяток про подавання та забирання вагонів №№ 2989, 3026, 3039, 3097,3129, 4047,4143,4154,4189,4269,4296 (а. с. 10-21) позивачем були складені відомості плати за користування вагонами (а. с. 24-29).

Вагони №№ 66594078, 68568963, 67173443, 66180233, 66748302 та 67887646 обліковані позивачем як «власні».

Представник вантажовласника підписав відомості плати за користування вагонами із зауваженнями, оскільки вважає, що вагони №№ 66594078, 68568963, 67173443, 66180233, 66748302 та 67887646 є орендованими, а тому плата за користування ними у розмірі 13 009, 80 грн. нарахована позивачем безпідставно.

За таких обставин ПАТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» звернулось до ПАТ «Запоріжсталь» з позовом про стягнення невизнаної частини плати за користування вагонами в сумі 13 009, 80 грн.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення місцевого господарського суду є законним і обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін, виходячи з такого

Згідно з частиною пятою статті 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 119 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Порядок і умови користування вагонами і контейнерами визначено Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999.

Згідно з пунктом 2 зазначених Правил за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під'їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи суб'єкти підприємницької діяльності (далі вантажовласники) вносять плату.

Відповідно до пункту 3 Правил облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Пам'яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, ОСОБА_5 про затримку вагонів форми ГУ-23а, ОСОБА_5 загальної форми ГУ-23.

Відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під'їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами.

У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов'язаний підписати відомість із зауваженнями.

Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника.

Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у Пам'ятці про подавання/забирання вагонів, яка оформляється після закінчення приймально-здавальних операцій (пункт 4 Правил).

Як встановлено у пункті 6 Правил, час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером. Номерному обліку часу користування підлягають усі вагони і контейнери, подані під вантажні операції на місцях загального користування, а на місцях незагального користування вагони і контейнери парку залізниць України й інших держав, передані на під'їзні колії або орендовані ділянки колій.

Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

Відповідно до пункту 15 Правил за час перебування на під'їзних коліях та інших місцях незагального користування вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, плата не вноситься. Якщо такі вагони затримані на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення з причин, що залежать від вантажовласника, то плата за користування сплачується в розмірі 50 відсотків.

Згідно з пунктом 17 Правил внесення плати за користування вагонами і контейнерами здійснюється в порядку, встановленому Правилами розрахунків за перевезення вантажів, затвердженими наказом Мінтрансу від 21.11.2000 № 644.

Відповідно до пункту 6 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999, усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

При цьому за змістом пункту 5.9 розяснення президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» № 04-5/601 від 29.05.2002 під користуванням вагонами (контейнерами) слід розуміти використання відповідного рухомого складу залізниці певним суб'єктом господарської діяльності, у тому числі власником залізничної під'їзної колії, який безпосередньо приймає вагони (контейнери) від залізниці для виконання подальших операцій з ними, а потім повертає їх залізниці. Час користування, за який цим суб'єктом господарської діяльності вноситься відповідна плата, визначається від моменту прийняття вагонів (контейнерів) від залізниці до моменту їх повернення залізниці.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що спірні вагони є орендованими, а тому на підставі пункту 15 Правил плата за час їх перебування на підїзних коліях та інших місцях незагального користування ними не вноситься.

В обґрунтування своїх заперечень ПАТ «Запоріжсталь» посилається на залізничні накладні № 49587124, 46118543, 46265591, 34059741, 34152975 та 46538542, копії яких наявні у матеріалах справи (а. с. 58-71), в яких зазначено, що спірні вагони перебували в оренді ТОВ «Лемтранс», яке на підставі Договору № 20/295/685к від 18.08.2015 надавало відповідачу послуги з організації перевезення вантажів.

Однак, колегія суддів відхиляє доводи заявника апеляційної скарги, оскільки, як передбачено у пункті 1.2 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, орендовані власні вагони це власні вантажні вагони, передані власником у користування на визначений строк іншій юридичній особі або фізичній особі підприємцю на підставі договору оренди.

До вагонів інвентарного парку належать вантажні вагони, які знаходяться на балансі залізниць України або субєктів господарювання, які перебувають у сфері управління Укрзалізниці і мають загальномережеву нумерацію з ознакою в АБД ПВ «вагон інвентарного парку» відповідно до діючої нумерації та нанесення номерів на вагони згідно зі Знаками і написами, а також вантажні вагони, які знаходяться на балансі залізниць інших залізничних адміністрацій.

На виконання вимог ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 03.08.2016 представник позивача надав належним чином засвідчену копію довідки Головного інформаційно-обчислювального центру ПАТ «Українська залізниця» від 23.08.2016 № ГІОЦ-12/3695, з якої вбачається, що за відомостями Автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів власником усіх спірних вагонів є ДП «СВРЗ», оператором вагону № 67173443 є ДП «Трансгарант-Україна», а решти спірних вагонів ТОВ «Лемтранс». Відомості про орендаря вагонів відсутні.

Аналогічні відомості містяться у графі 20 залізничних накладних, на які посилається відповідач (а. с. 58-71).

ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» є однією з державних вагонних компаній, тобто державним підприємством, підпорядкованим Укрзалізниці, що має на балансі вантажні вагони.

Згідно з пунктом 3 Правил користування вагонами і контейнерами для власних вагонів, що мають нумерацію інвентарного парку, державних вагонних компаній застосовуються порядок та умови користування, які встановлено для вагонів парку залізниць.

Відтак, обмеження, які стосуються порядку та умов нарахування плати за користування власними вагонами, до вагонів інвентарного парку державних вагонних компаній не застосовуються.

За визначенням, наведеним у пункті 1.2 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, оператор це самостійний суб'єкт господарювання, який на підставі договорів із залізницею і вантажовідправниками бере участь у процесі перевезення вантажів з використанням власного рухомого складу або орендованого в іншого власника, або яким він володіє на підставі сумісної діяльності, договору управління майном тощо.

Оскільки у спірний період вагони №№ 66594078, 68568963, 67173443, 66180233, 66748302 та 67887646 перебували у власності ДП «СВРЗ», яке є державною вагонною компанією, та не були передані в оренду, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість нарахування позивачем плати за користування зазначеними вагонами.

Доводи представника ТОВ «Лемтранс» про подвійне стягнення плати за користування спірними вагонами спростовуються змістом Договору про надання послуг з організації перевезень вантажів № СВРЗ-05-(П-06/03)-13-03/Ю від 21.01.2015, укладеного між ТОВ «Лемтранс» (Замовник) та ДП «СВРЗ» (Виконавець), відповідно до пункту 3.9 якого залізничний тариф, збори за подачу і забирання вагонів, завантаження і вивантаження вантажів та інші додаткові витрати сплачуються залізниці Замовником, вантажовідправником і вантажоодержувачем без участі Виконавця.

Докази внесення позивачу плати за користування спірними вагонами з боку ТОВ «Лемтранс» чи ДП «Трансгарант-Україна» не надані суду ані першої, ані апеляційної інстанції.

Перевіривши розрахунок плати за користування спірними вагонами, колегія суддів вважає, що він є вірним та здійснений з урахуванням вимог статті 119 Статуту залізниць України та Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку України від 26.03.2009 № 317, а тому позовні вимоги ПАТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» підлягають задоволенню у повному обсязі, а рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Щодо інших доводів, наведених в апеляційній скарзі, то колегія суддів не бере їх до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга ПАТ «Запоріжсталь» не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Запорізької області від 24.06.2016 у справі № 908/1311/16 підлягає залишенню без змін як законне та обґрунтоване з підстав, викладених вище.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», м. Запоріжжя, на рішення Господарського суду Запорізької області від 24.06.2016 у справі № 908/1311/16 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 24.06.2016 у справі № 908/1311/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: Л.Ф. Чернота

ОСОБА_3