РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2016Справа №910/14645/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРЕДІАН ІНВЕСТ»

про стягнення 153 517,24 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

10.08.2016 Публічне акціонерне товариство «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» звернулось до господарського суду м. Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРЕДІАН ІНВЕСТ» про стягнення орендної плати у розмірі 111 787,63 грн., 3% річних у розмірі 2 415,20 грн., інфляційних втрат у розмірі 3 800,78 грн. та пені у розмірі 35 513,63 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору оренди № ДО-05/Б-2015 від 03.02.2015 в частині повної та своєчасної оплати орендної плати, що призвело до виникнення заборгованості.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 12.08.2016 порушено провадження у справі № 910/14645/16 та призначено до розгляду на 06.09.2016.

Сторони в судове засідання 06.09.2016 не прибули, причини неявки суду не повідомили, про час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином шляхом надсилання за їх належною юридичною адресою ухвали господарського суду.

При цьому, відповідно до п. 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 06.09.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

03.02.2015 між Публічним акціонерним товариством «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» (далі - позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕРЕДІАН ІНВЕСТ» (далі - відповідач, орендар) було укладено договір оренди № ДО-05/Б-2015 (далі - договір), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лозовою Ю.А. та зареєстрований в реєстрі за №94, відповідно до п. п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування об'єкт оренди - 495 кв.м. від будівлі ремонтного корпусу виробничої бази будівельно-монтажного управління (літера С), загальною площею 2152,10 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 49/2, згідно Додатку №1 (викопіювання з плану розміщення об'єкту).

Відповідно до п. 1.5 договору об'єкт оренди знаходиться на земельній ділянці площею 266106 кв.м., код земельної ділянки 69:014:007, згідно довідці, виданої Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу КМДА 26.12.2014 за №14967.

За умовами п. 1.8 договору майно передається в оренду з метою розміщення станції технічного обслуговування.

Згідно з п.п. 2.1, 2.3 договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна. У разі припинення цього договору майно повертається орендарем орендодавцю протягом десяти робочих днів з дати припинення цього договору. Орендар повертає майно орендодавцю аналогічно порядку, встановленому при передачі майна орендарю цим договором. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Пунктом 3.1 договору сторони погодили, що орендар незалежно від наслідків господарської діяльності сплачує орендодавцю протягом строку дії цього договору плату за користування об'єктом оренди 58,33 грн. за 1 кв.м., крім того ПДВ 20% - 11,67 грн. Всього з ПДВ за 1 кв.м. в місяць - 70,00 грн. В розмір орендної плати враховано відшкодування податку на землю. Загальна сума за користування об'єктом оренди за базовий місяць (грудень 2014) складає - 28 875,00 грн., крім того ПДВ 20% - 5 775,00 грн. Всього з ПДВ - 34 650,00 грн.

Відповідно до п. 3.2 договору плата за користування об'єктом оренди сплачується в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендодавця, не пізніше 10 числа поточеного місяця за поточний місяць, на умовах 100% попередньої оплати. В разі несплати в зазначений термін плати за об'єкт оренди, орендодавець припиняє транзит та подачу електроенергії, теплової енергії, гарячої та холодної води орендарю без направлення письмового повідомлення про таке відключення.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць, але не нижче розміру орендної плати за базовий місць, вказаної в п. 3.1 договору (п. 3.3 договору).

Згідно з п. п. 5.2, 5.9 договору орендар зобов'язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату, своєчасно здійснювати платежі за користування об'єктом оренди та платежі за використання енергоресурсів.

За умовами п. 9.3 договору у випадку порушення строку сплати орендної плати (передбаченого п. 3.2 цього договору) за користування об'єктом оренди, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Цей договір укладено строком на 20 років, що діє з 03.02.2015 року по 03.02.2035 року, включно (п. 10.1 договору).

03.02.2015 між сторонами було складено та підписано Акт прийому-передачі нежитлового приміщення в оренду, згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування нежитлові приміщення, а саме: 495 кв.м. від будівлі ремонтного корпусу виробничої бази будівельно-монтажного управління (літера С), загальною площею 2152,10 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 49/2.

07.06.2016 між сторонами було укладено договір про розірвання договору оренди, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лозовою Ю.А. 03.02.2015 за реєстровим №94, відповідно до п. п. 1, 2 якого сторони дійшли згоди припинити дію основного договору з 07.06.2016.

Відповідно до п. 3 цього договору з 07.06.2016 зобов'язання сторін за основним договором припиняються і сторони не вважають себе пов'язаними будь-якими правами та обов'язками, що виникли із основного договору, окрім сплати заборгованості по орендній платі за користування об'єктом оренди та компенсації виплат на оплату комунальних послуг, що склалась на останній день терміну дії договору оренди, яка узгоджена сторонами в акті звірення розрахунків. Зазначена заборгованість підлягає сплаті протягом 3 календарних днів з дати підписання акту приймання-передачі про повернення майна з оренди.

Сторони підтверджують, що за умови оплати орендарем орендної плати та компенсації комунальних платежів, встановлених основним договором, сторони не будуть мати жодних фінансових претензій одна до одної щодо договору (п.4 договору про розірвання договору оренди).

Згідно з п. 5 договору про розірвання договору оренди орендар повертає орендодавцеві орендоване майно, що являє собою 495 кв.м. від будівлі ремонтного корпусу виробничої бази будівельно-монтажного управління (літера С), загальною площею 2152,10 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 49/2, у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду.

07.06.2016 між сторонами було складено та підписано Акт приймання-передачі майна, згідно якого орендар передав, а орендодавець прийняв орендоване майно, що являє собою: 495 кв.м. від будівлі ремонтного корпусу виробничої бази будівельно-монтажного управління (літера С), загальною площею 2152,10 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 49/2, у належному стані, не гіршому ніж на момент переді його в оренду.

З моменту підписання цього акту зобов'язання сторін за основним договором припиняються і сторони не вважають себе пов'язаними будь-якими правами та обов'язками, що виникли із основного договору, окрім сплати заборгованості по орендній платі за користування об'єктом оренди та компенсації виплат на оплату комунальних послуг, що склалась на останній день терміну дії основного договору, яка узгоджена сторонами в акті звірення розрахунків. Зазначена заборгованість підлягає сплаті протягом 3 календарних днів з дати підписання цього акту.

Сторони підтверджують, що за умови оплати орендарем орендної плати та компенсації комунальних платежів, встановлених основним договором, сторони не будуть мати жодних фінансових претензій одна до одної щодо договору.

Таким чином, як вбачається з договору про розірвання договору оренди від 07.06.2016 та акту приймання-передачі майна від 07.06.2016, на час повернення орендованого майна орендодавцеві, у орендаря була наявна заборгованість зі сплати орендних платежів та компенсації комунальних платежів.

Матеріали справи містять претензію-вимогу позивача від 07.06.2016 №501-33 щодо погашення відповідачем заборгованості зі сплати орендної плати у розмірі 111 787,63 грн. у строк до 14.06.2016.

Доказів сплати відповідачем вказаної заборгованості матеріали справи не містять.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідачем не належним чином виконувались зобов'язання зі сплати орендних платежів, у зв'язку із чим у останнього виникла заборгованість у розмірі 111 787,63 грн., у зв'язку із чим ним було нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 2 415,20 грн., інфляційні втрати у розмірі 3 800,78 грн. та пеня у розмірі 35 513,63 грн.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Спір між сторонами виник у зв'язку з несвоєчасною сплатою відповідачем орендних платежів відповідно до договору оренди № ДО-05/Б-2015 від 03.02.2015.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 763 Цивільного кодексу України встановлено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

З огляду на викладені норми вбачається обов'язок орендаря сплачувати оренду плату за весь час користування об'єктом оренди.

Пунктом 3.1 договору сторони погодили, що орендар незалежно від наслідків господарської діяльності сплачує орендодавцю протягом строку дії цього договору плату за користування об'єктом оренди 58,33 грн. за 1 кв.м., крім того ПДВ 20% - 11,67 грн. Всього з ПДВ за 1 кв.м. в місяць - 70,00 грн. В розмір орендної плати враховано відшкодування податку на землю. Загальна сума за користування об'єктом оренди за базовий місяць (грудень 2014) складає - 28 875,00 грн., крім того ПДВ 20% - 5 775,00 грн. Всього з ПДВ - 34 650,00 грн.

Таким чином, враховуючи визначений сторонами розмір місячної орендної плати відповідач за час користування спірним майном протягом вказаного періоду зобов'язаний був сплатити на користь позивача орендну плату.

Згідно із пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до п. 3.2 договору плата за користування об'єктом оренди сплачується в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендодавця, не пізніше 10 числа поточеного місяця за поточний місяць, на умовах 100% попередньої оплати.

Матеріали справи свідчать, що всупереч прийнятих на себе договірних зобов'язань відповідач належним чином не виконував своїх обов'язків в частинні внесення орендної плати, в результаті чого станом на 07.06.2016 виникла заборгованість, що за неоспореними відповідачем розрахунками позивача становить 111 787,63 грн. (нарахована орендна плата за період з лютого 2015 по червень 2016 - 775 620,26 грн., сплачена відповідачем - 663 832,63 грн.).

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати орендної плати у розмірі 111 787,63 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем не надав.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором оренди № ДО-05/Б-2015 від 03.02.2015, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 3% річних у розмірі 2 415,20 грн., інфляційні втрати у розмірі 3 800,78 грн. та пеню у розмірі 35 513,63 грн. за період з серпня 2015 року по червень 2016 року.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат на суму заборгованості, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо стягнення пені, то господарський суд міста Києва вважає за необхідне зазначити таке.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Частиною шостою статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, проте позивачем у розрахунку суми пені не враховані зазначені приписи ГК України.

За умовами п. 9.3 договору у випадку порушення строку сплати орендної плати (передбаченого п. 3.2 цього договору) за користування об'єктом оренди, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Таким чином, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 21 412,71 грн. з урахуванням вимог ч. 6 ст. 232 ГК України.

Зважаючи на вищевикладене суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРЕДІАН ІНВЕСТ» (01015, м. Київ, вул. Лаврська, буд. №18 Ж, Н/П №106, код 39062148) на користь Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» (03680, м. Київ, пр-т Перемоги, буд. №49/2, код 14308569) заборгованість з орендної плати у розмірі 111 787 (сто одинадцять тисяч сімсот вісімдесят сім) грн. 63 коп., 3% річних у розмірі 2 415 (дві тисячі чотириста п'ятнадцять) грн. 20 коп., інфляційні втрати у розмірі 3 800 (три тисячі вісімсот) грн. 78 коп., пеню у розмірі 21 412 (двадцять одну тисячу чотириста дванадцять) грн. 71 коп. та судовий збір у розмірі 2 091 (дві тисячі дев'яносто одну) грн. 25 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене та підписане 12.09.2016.

Суддя В.О. Демидов