ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2016 р.Справа № 922/2269/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши справу

за позовом Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Т.Г.Шевченка", с. Друге Червоноармійське
до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м. Харків
про визнання права оренди земельними ділянками
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,директор

відповідача - ОСОБА_2, дов. № 32-20-14-1553/0/19-16 від 20.01.2016 року

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про визнання права оренди Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Т.Г.Шевченка" земельними ділянками за кадастровими номерами: :01:002:0131, :01:002:0132, :01:001:0207, :02:001:0033, :02:003:0089, :02:001:0032, :01:001:0208 строком до 12 квітня 2020 року.

Враховуючи, що заяв та клопотань предствниками сторін не заявлено, суд переходить до розгляду справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні та у наданих поясненнях на заперечення відповідача на позов підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні та у наданих запереченнях на позов проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, судом встановлено наступне.

12 квітня 2000 року між Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Т.Г.Шевченка" (орендарем) та Червоноармійською другою сільською радою Вовчанського району Харківської області (орендодавцем), на виконання рішення сільської ради № 58 від 29 лютого 2000 року було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення (рілля) площею 333 га., яка знаходиться на території с. ІІ-Червоноармійське, Москалівка, х. Погоріле.

Договір оренди укладений на строк 10 років з дня реєстрації. Договір зареєстровано 12 квітня 2000 року.

19 грудня 2001 року сторонами було укладено додаткову угоду до договору, яким внесено зміни до пункту 2.2. договору.

Після закінчення строку, на який укладався договір, орендар продовжив користуватися земельною ділянкою та належним чином виконував договір (своєчасно сплачував орендну плату, використовував ділянку за цільовим призначенням тощо).

Станом на 12 квітня 2010 року відповідно до статті 122 Земельного кодексу України повноваження щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення належали відповідним районним державним адміністраціям.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", що набрав чинності з 01 січня 2013 року, внесено зміни до статті 122 Земельного кодексу України та повноваження щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення передані центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам.

З 12 квітня 2010 року по цей час орендар не отримував жодних заперечень від орендодавця, Вовчанської районної державної адміністрації, центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин чи його -територіальних органів щодо поновлення договору або використання обєкту оренди. Орендна плата за використання земельної ділянки ними приймалась та не поверталась.

25 лютого 2016 року Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Т.Г.Шевченка" отримано лист Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 18 лютого 2016 року № 27-20-9-5074/19-16, яким позивача повідомлено, що зазначена земельна ділянка проінвентаризована як така, що не використовується. Відповідачем надано розяснення щодо того, що Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Т.Г.Шевченка" не дотримано передбачених статтею 33 Закону України "Про оренду землі" умов для поновлення договору, в наслідок чого було внесено зміни до земельно-облікової документації та переведено земельні ділянки до земель запасу.

Під час інвентаризації зазначена земельна ділянка була розділена на окремі земельні ділянки, яким присвоєно кадастрові номери: :01:002:0131, :01:002:0132, :01:001:0207, :02:001:0033, :02:003:0089, :02:001:0032, :01:001:0208.

Таким чином, відповідачем не визнається право оренди позивача на земельні ділянки (кадастрові номери: :01:002:0131, :01:002:0132, :01:001:0207, :02:001:0033, :02:003:0089, :02:001:0032, :01:001:0208) відповідно до договору.

Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" (діюча на час поновлення договору) передбачено, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Згідно статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Даними норми права, якими прямо врегульовані спірні правовідносини, не встановлено, що необхідною умовою поновлення договору оренди землі, є наявність відповідного рішення органу влади або місцевого самоврядування.

Таким чином, відповідно до статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та статті 33 Закону України "Про оренду землі" спірний договір оренди є поновленим на тих самих умовах та на той самий строк.

Така правова позиція позивача відповідає судовій практиці викладеній у постанові Вищого господарського суду України від 26 листопада 2008 року по справі № 19/61-08, відповідно якої правомірним є застосування до спірних правовідносин не лише статті 33 Закону України "Про оренду землі", але й положень статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Крім того, норми права, що регламентують спірні правовідносини, детально проаналізовані Верховним Судом України у Постанові від 25 лютого 2015 року по справі № 6-219цс14.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов*язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 2 статті 792 Цивільного кодексу України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі".

Законом України "Про оренду землі" визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно частині 1 статті 777 Цивільного кодексу України наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк.

Стаття 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором, за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, що викладена у зазначеній Постанові, стаття 33 Закону України "Про оренду землі" фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

На час розгляду справи Верховним Судом України до статті 33 Закону України "Про оренду землі" було внесено зміни (в редакції Закону N 3038-VІ від 17 лютого 2011 року) та вона мала наступну редакцію: по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плити та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель оерж ивної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноваженний підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

У цій редакції законодавець уточнив дві підстави для поновлення договору оренди, а саме: викладену у частинах 1 та 2 статті 33 Закону України "Про оренду землі" у попередній редакції (частини 1-5 чинної редакції цього Закону), якими визначено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк; викладену у частині 3 статті 33 Закону України "Про оренду землі" у попередній редакції (частина 6 чинної редакції цього Закону), якою визначено, що у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У цій постанові Верховний Суд України чітко наводить правову позицію щодо того, що ці дві підстави поновлення договору оренди землі є окремими одна від одної.

Так, при поновленні договору у першому випадку його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Виходячи з приписів статтей 319, 626 Цивільного кодексу України Верховний Суд України дійшов висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. За іншої ж підстави поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частинами 8, 9 статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції на час надання відповіді відповідачем) передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином (за висновками Верховного Суду України), для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Матеріали справи свідчать про те, що станом на 12 квітня 2010 року (на дату закінчення строку договору) частина 3 статті 33 Закону України "Про оренду землі" мала таку редакцію:

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Аналіз цієї норми доводить що на час дії Закону у цій редакції для поновлення договору на новий строк укладання додаткової угоди не було необхідним, отже, за відсутності письмових заперечень з боку орендодавці та/або районної державної адміністрації, у зв'язку з подовженням користуванням орендарем спірною земельною ділянкою договір є поновленим на тих самих умовах. Тобто на 10 років - до 12 квітня 2020 року.

Також, суд зазначає, що Земельний кодекс України згідно із Законом № 3613-VІ від 07 липня 2011 року (тобто після поновлення договору) доповнено статтею 79-1 "Формування земельної ділянки як об'єкта цивільних прав", відповідно до якої: формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом: сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

З матеріалів справи вбачається, що спірну земельну ділянку (за інформацією відповідача) було проінвентарізовано та внесено до Державного земельного кадастру. Спірну земельну ділянку проінвентарізовано, як 7 окремих ділянок з кадастровими номерами: :01:002:0131, :01:002:0132, :01:001:0207, :02:001:0033, :02:003:0089, :02:001:0032, :01:001:0208.

Таким чином, на цей час основною ознакою земельної ділянки, що дозволяє її ідентифікувати як обєкт цивільних прав є її кадастровий номер.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у разі задоволення позовних вимог, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 625, 764, 777, 792 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати право оренди Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Т.Г.Шевченка" (62573, Харківська область, Вовчанський район, с. Друге Червоноармійське, ) земельними ділянками за кадастровими номерами: :01:002:0131, :01:002:0132, :01:001:0207, :02:001:0033, :02:003:0089, :02:001:0032, :01:001:0208 строком до 12 квітня 2020 року.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (61022, м. Харків, м. Свободи, 5, під*їзд 1, поверх 6, 7, ) на користь Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Т.Г.Шевченка" (62573, Харківська область, Вовчанський район, с. Друге Червоноармійське, ) 2180,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 12.09.2016 р.

Суддя ОСОБА_3