ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09 вересня 2016 р. Справа № 909/768/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., розглянувши матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1 Галицького районного споживчого товариства, вул Коновальця, 4, м. Галич, Івано-Франківська область, 77100,

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, вул. 400 років Надвірної, 10, м. Надвірна, Івано-Франківська область, 78400,

про звільнення орендованого приміщення та визнання договору розірваним

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 Галицького районного споживчого товариства (далі - позивач) звернулось до господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою № 294 від 07.09.2016 року (вх. № 9052/16 від 09.09.2016 року) до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (далі-відповідач) про зобов'язання відповідача звільнити орендоване приміщення першого поверху торгового комлексу "Універмаг" в м. Галич, вул. Коновальця, 4, площею 72,2 кв.м. і передати його позивачу та визнати договір оренди від 16 листопада 2015 року за № 27-о розірваним.

Подана позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню позивачу без розгляду з наступних підстав.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч.2 ст.44 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено ставку судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що дана заява включає в себе дві позовні вимоги, а саме: про зобов'язання відповідача звільнити орендоване приміщення та про визнання договору розірваним, які є позовними вимогами немайнового характеру.

Як доказ сплати судового збору у даній справі позивачем подано квитанцію від 07.09.2016 року на суму 1378,00 грн., тобто лише за одну немайнову вимогу.

Суд звертає увагу позивача також на те, що згідно п.2.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст.63 ГПК України суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду у разі, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до ст.57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ГПК України (із змінами, внесеними згідно із законом України від 19.05.2011 р. N 3382-VI) позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Доказом направлення копії позовної заяви іншій стороні у справі з дотриманням вимог ст. 56 ГПК України є бланк опису вкладення, який згідно п. 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові.

У відповідності з Правилами надання послуг поштового зв'язку відправникові видається фіскальний чек з додержанням вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" і підтверджує факт надання послуги відділенням зв'язку.

Отже, після внесення змін до ст.56 ГПК України належним доказом направлення копії позовної заяви та додатків до неї є фіскальний чек та опис вкладення до поштового відправлення.

Як вбачається з позовної заяви та додатків до неї, позивачем як доказ відправлення відповідачу копії позовної заяви подано фіскальний чек від 07.09.2016 р., але ним не додано описів вкладення до поштового відправлення.

За наведеного, позивачем в порушення вимог п. 2, ч. 1 ст. 57 ГПК України не додано до позовної заяви належних доказів відправлення відповідачу позовної заяви та доданих до неї документів.

Відповідно до п.6, ч.1 ст.63 ГПК України суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду у разі, якщо позивачем не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів.

За наведеного, керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63 , п.6, ч.1 ст.63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

позовну заяву № 294 від 07.09.2016 року (вх. № 9052/16 від 09.09.2016 року) та додані до неї документи повернути позивачу ОСОБА_1 Галицького районного споживчого товариства - без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Суддя Фанда О.М.