ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2016р. Справа№ 914/1758/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнстор», с.Нова Скварява Жовківського району Львівської області

до відповідача-1: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Ірпінь Київська область

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-торг-сервіс», м.Жовква Львівської області

про стягнення 82160,78грн.

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Зарицькій О.Р.

Представники:

від позивача: Думич А.М. - представник за довіреністю

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

Суть спору: позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю «Грейнстор», с.Нова Скварява Жовківського району Львівської області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Ірпінь Київської області, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-торг-сервіс», м.Жовква Львівської області про стягнення 82160,78грн., з яких 75068,67грн. основного боргу, 4679,58грн. витрат на оплату ветеринарних зборів та 2235,56грн. пені заявлено до стягнення з відповідача-1, а 176,97грн. 3 % річних - з відповідача-2.

Ухвалою суду від 01.07.2016р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 13.07.2016р. Ухвалою суду від 13.07.2016р. розгляд справи відкладено на 08.08.2016р. у зв'язку з неявкою відповідачів. Ухвалою суду від 08.08.2016р. розгляд справи відкладено на 22.08.2016р. у зв'язку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 22.08.2016р. розгляд справи відкладено на 29.08.2016р. у зв'язку з неявкою відповідачів.

Представник позивача в судове засідання 29.08.2016р. з'явився позовні вимоги підтримав повністю з підстав, вказаних у позовній заяві та додаткових поясненнях (вх.№34548/16 від 26.08.2016р.). Ствердив, зокрема, що між позивачем та відповідачем-1- ФО-П ОСОБА_1 в грудні 2015 року укладено договір, на виконання якого ТзОВ «Грейнстор» надано відповідачу-1 транспортні послуги. Окрім цього, між позивачем та відповідачем-2 - ТзОВ «Захід-торг-сервіс» того ж дня укладено договір поруки, за яким останній поручився перед ТзОВ «Грейнстор» за виконання відповідачем-1 зобов'язань за вищевказаним договором надання транспортних послуг в частині сплати 3% річних. Позивач стверджує, ФО-П ОСОБА_1 у встановленому договором порядку та строки не оплачено надані їй послуги, внаслідок чого виникла заборгованість. Зазначене зумовило звернення до суду із позовною заявою, в якій заявлено до стягнення з відповідача-1 75068,67грн. основного боргу, 4679,58грн. витрат на оплату ветеринарних зборів та 2235,56грн. пені, а з відповідача-2 - 176,97грн. 3 % річних. Просив позов задоволити.

Відповідачем-1 явки повноважного представника в судове засідання 29.08.2016р. повторно не забезпечено, письмового відзиву та інших витребуваних судом документів не подано, поважності причин неявки суду не повідомлено, хоча про час та місце проведення судового засідання його повідомлено належним чином. Так, копію ухвали суду про порушення провадження по справі від 01.07.2016р., направлено на адресу ФО-П ОСОБА_1, зазначену у позовній заяві, а саме: 08200, АДРЕСА_1. Вказана адреса відповідає адресі місцезнаходженню особи, зазначеному в відомостях Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Така поштова кореспонденція повернута суду установою зв'язку із відміткою «За закінченням терміну зберігання». Копії ухвал суду від 13.07.2016р., 08.08.2016р. та 22.08.2016р., надіслані відповідачу-1 за вказаною адресою, на момент проведення судового засідання установою зв'язку не повернуто.

Пленумом Вищого господарського суду України у п.3.9.1 Постанови №18 від 26.12.2011р. роз'яснено, що за змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідачем-2 явки повноважного представника в судове засідання 29.08.2016р. також повторно не забезпечено, письмового відзиву та інших витребуваних судом документів не подано, поважності причин неявки суду не повідомлено, хоча про час та місце проведення судового засідання його повідомлено належним чином.

Суд, у відповідності до ст.75 ГПК України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, в яких достатньо доказів для прийняття рішення по суті спору, у відповідності до ч.3 ст.4-3 ГПК України, судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, у зв'язку із чим передбачені у ст.77 ГПК України підстави для відкладення розгляду справи не вбачаються.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено таке.

Між ФО-П ОСОБА_1 (експедитор за договором, відповідач-1 по справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грейнстор» (перевізник за договором, позивач по справі) укладено договір №02/12/15-1 щодо надання транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні від 02.12.2015р., предметом якого є порядок взаємовідносин, що виникають між експедитором та перевізником при плануванні, здійсненні та оплаті транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні (п.1.1). В межах цього договору, як визначено у п.2.1, експедитор та перевізник діють від свого імені та за дорученням організацій, з якими вони мають прямі договори.

Як погоджено сторонами у п.2.3 договору, на кожне окреме завантаження оформляється транспортне замовлення, що містить опис умов та особливостей конкретної поставки і є додатком до цього договору.

Так, на виконання умов договору, сторонами погоджено разову заявку №02/12/15-1 від 02.12. 2015р. на перевезення вантажу - меду в бочках у кількості 70 шт. за маршрутом м.Цюрупинськ, Україна - Сен-Жур-де-Маремн (St. Geours de Maremne), Франція. Вказаний вантаж 08.12.2015р. завантажено у транспортний засіб ТзОВ «Грейнстор» державний номер НОМЕР_1 п/пр НОМЕР_3 у пункті відправлення, про що зроблено відповідну відмітку у міжнародній товарно-транспортній накладній CMR А №0000192.

Відповідно до п.2.4 договору, підтвердженням факту надання послуги є оригінал товарно-транспортної накладної встановленого зразка (CMR) з відмітками вантажовідправника, перевізника (експедитора), отримувача вантажу та митних органів.

Як вбачається із міжнародної товарно-транспортної накладної CMR А №0000192, зазначений вантаж доставлено визначеному вантажоодержувачу, про що свідчить відповідний штамп у графі 24 «Вантаж одержано», однак, позивач стверджує, що вантажоодержувач відмовився від приймання вантажу, зазначивши про часткову деформацію окремої тари.

Як визначено у п.4.1.3 договору, обов'язок забезпечувати упаковку та кріплення вантажу за нормами, що гарантують його збереження при транспортуванні, покладено на експедитора.

Відповідно до п.4.2.8 договору, перевізник зобов'язаний негайно письмово інформувати експедитора про всіх проблемах, що виникають в процесі здійснення завантаження, транспортування, розвантаження, проходженні митних формальностей, в тому числі й про факти перевантаження по тоннажу, факти перевантаження вантажу з одного транспортного засобу та інший та про факти переадресування транспортного засобу, про ймовірну постановку автомобіля в конвойний супровід.

Як вбачається з матеріалів справи, після інформування про відмову визначеного у заявці вантажоодержувача від отримання вантажу, ФО-П ОСОБА_1 надіслано перевізнику на адресу електронної пошти листа №30/12-1 від 30.12.2015р., яким просила здійснити переадресацію автомобіля у м.Бремен згідно процедури Т1. Хоч у разовій заявці №02/12/15-1 від 02.12.2015р. й зазначено про виключення Т1, проте умовами договору визначено, що експедитор зобов'язаний негайно інформувати перевізника про необхідність переадресування транспортного засобу, у випадку її виникнення (п.4.1.5), а експедитор зобов'язаний здійснювати перевезення за заявками експедитора строго дотримуючись умов отриманого замовлення (п.4.2.1).

Зважаючи на переадресування вантажу, ТзОВ «Грейнстор» додатково здійснено його перевезення до м.Бремен (Німеччина) в межах спільної транзитної процедури, який отримано вантажоодержувачем - WCT, GmbH, про що свідчить відповідний штамп у транзитному документі Т1 (№MRN15FR0500). Окрім того, для підтвердження отримання вантажу у м.Бремен, одержувачем вантажу в оригінальній CMR А №0000192 також проставлено штамп, а також додано копію іншого екземпляру CMR А №0000192 з відповідною відміткою у розділі 24 «Вантаж одержано».

Як визначено у п.5.1 договору, розрахунок за виконувані транспортні послуги проводиться шляхом банківського перерахунку експедитором на рахунок перевізника в гривнях, СКВ (USD, EURO) чи в російських рублях, у відповідності до умов, що узгоджені сторонами та вказаними у заявці на перевезення, якщо інше не погоджено сторонами в додаткових домовленостях. Оплата штрафних санкцій проводиться за курсом НБУ на дату оплати. Так, у заявці сторонами погоджено оплату фрахту б/н в розмірі 2700,00 євро за курсом НБУ на день вивантаження протягом 3 банківських днів за копіями документів, передбачено передоплату на день завантаження/замитнення 50% за курсом НБУ. Окрім цього експедитор компенсує витрати по ветеринару на кордоні за квитанціями за курсом НБУ на день проходження кордону.

Так, згідно п.5.2 договору, підставою для оплати фрахту експедитором є оригінал рахунку-фактури перевізника в одному екземплярі, оригінал CMR-накладної з митними відмітками та відміткою вантажоодержувача про прийомку вантажу та оригінали інших додаткових документів, вказаних у транспортному замовленні. Для перевізника обов'язковим є надання акту виконаних робіт. Вказані документи повинні бути надані не пізніше 30 днів після виконання вантажоперевезення. Ненадання вищевказаних документів дає право експедитору відмовити в оплаті фрахту до моменту надання таких документів.

Так, при супровідному листі вих.№0704С1 від 07.04.2016р. ТзОВ «Грейнстор» надіслано на адресу ФО-П ОСОБА_1 документи згідно переліку, а саме: рахунок на оплату №2 від 14.01.2016р. на суму 40978,60грн.; рахунок на оплату №53 від 07.12.2015р. на суму 35805,00грн.; рахунок на оплату №14 від 21.03.2016р. на суму 34090,07грн.; акт надання послуг №2 від 14.01.2016р. на суму 76783,60грн.; акт надання послуг №13 від 21.03.2016р. на суму 34090,07грн.; податкова накладна №2 від 14.01.2016р.; податкова накладна №3 від 08.12.2015р.; податкова накладна №10 від 21.03.2016р.; договір № 02/12/15-1 від 02.12.2015р.; одноразова заявка №02/12/15-1 від 02.12.2015р.; квитанція про оплату «Graniczny Inspektorat Weterynarii w Dorohusku» №000000 до рахунку 15-5352/PLDOR3 від 18.12.2015р. в сумі 755,47 злотих, 15,00 злотих банківські послуги; рахунок 15-5352/ PLDOR3 від 18.12.2015р. в сумі 755,47 злотих; квитанція Zgloszenie weterynaryjne №250001 від 18.12.2015р. на суму 17 злотих та 3 злотих банківські послуги; Faktura VAT 8975/D/12/2015 від 18.12.2015р. на суму 150,00 злотих; CMR А №0000192; transit document d'accompagnement №MRN15FR0500 від 29.12.2015р.; transit dokument towarzyszacy/bezpieczenstwo №MR15PL30206016CCE633.

Як вбачається з матеріалів справи, вказану кореспонденцію вручено адресату особисто 23.04.2016р.

Умовами договору надання транспортних послуг визначено, що строк оплати послуг перевізнику складає 3 банківських дні для оплати в EUR, USD чи російських рублях та 3 дні в гривнях з моменту отримання експедитором документів, вказаних в п.5.2 цього договору. При цьому оплата проводиться в валюті, вказаній в транспортному замовленні. Можлива передоплата (п.5.3).

Позивач зазначає, що загальна вартість наданих послуг із перевезення за маршрутом м.Цюрупинськ (Україна) - Сен-Жур-де-Маремн (Франція) склала 76783,60грн., що підтверджується актом надання послуг №2 від 14.01.2016р. на зазначену суму, рахунком на оплату №2 від 14.01.2016р. на суму 40978,60грн., рахунком на оплату №53 від 07.12.2015р. на суму 35805,00грн., одноразовою заявкою №02/12/15-1 від 02.12.2015р., податковою накладною №3 від 08.12.2015р., податковою накладною №2 від 14.01.2016р. та CMR №0000192.

Надання послуг із перевезення вантажу за маршрутом Сен-Жур-де-Маремн (Франція) - м.Бремен (Німеччина) в порядку спільної транзитної процедури оцінено в 34090,07грн. Позивач звертає увагу на те, що у зв'язку з тим, що нової заявки про надання послуг за маршрутом Сен-Жур-де-Маремн - Бремен сторонами не укладалось, змін до наявної відповідачем-1 не вносилось, то розмір плати перевізнику за надання таких послуг не встановлено. Відтак, оскільки таке перевезення є нерозривно пов'язане з первинним за маршрутом м.Цюрупинськ (Україна) - Сен-Жур-де-Маремн (Франція), то ТзОВ «Грейнстор», керуючись п.5.2 договору, ч.2. ст.931 ЦК України, визначено за такі послуги розумну плату. На підтвердження надання таких послуг позивачем надано акт надання послуг №13 від 21.03.2016р. на суму 34090,07грн., рахунок на оплату №14 від 21.03.2016р. на суму 34090,07грн., податкову накладну №10 від 21.03.2016р., CMR А №0000192, transit document d'accompagnement №MRN15FR0500 від 29.12.2015р. В матеріалах справи відсутні заперечення чи претензії, зроблені відповідачем-1 у встановленому законом порядку щодо якості, обсягів та вартості наданих послуг.

Загальна сума витрат за оплату ветеринарних зборів склала 4679,58грн., на підтвердження чого позивачем, зокрема, надано: квитанція про оплату «Graniczny Inspektorat Weterynarii w Dorohusku» №000000; рахунок 15-5352/ PLDOR3 від 18.12.2015р. в сумі 755,47 злотих, 15 злотих - банківські послуги; квитанція Zgloszenie weterynaryjne №250001 від 18.12.2015р. на суму 17 злотих та 3 злотих банківські послуги.

Проте, відповідачем-1 взяті на себе за договором зобов'язання із оплати за отримані послуги у встановленому договором порядку та строки не виконано. Як вбачається з матеріалів справи, 08.12.2015р. ФО-П ОСОБА_1 здійснено лише передоплату за послуги в розмірі 35805,00грн.

Суд також звертає увагу на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Захід-торг-сервіс» (поручитель за договором, відповідач-2 по справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грейнстор» (кредитор за договором) укладено договір поруки від 02.12.2015р., за яким поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання ФО-П ОСОБА_5 (надалі - боржник) своїх зобов'язань в частині нарахування відсотків річних відповідно до ч.2.ст.625 ЦК України за основним договором (надалі - обов'язок «боржника») (п.1.1). У п.2.1 договору поруки визначено, що під основним договором в ньому розуміють договір надання транспортних послуг при перевезенні вантажів в міжнародному автомобільному сполученні №02/12/15-1 від 02.12.2015р. (далі - договір), укладений між кредитором (в основному договорі іменується «перевізник») та боржником (в основному договорі іменується «експедитор»).

За умовами договору поруки, поручитель у випадку порушення з боку боржника зобов'язання за основним договором відповідає перед кредитором в межах суми відсотків річних відповідно до ч.2.ст.625 ЦК України (п.1.2). Відповідальність поручителя настає з моменту порушення основного договору з боку боржника (п.1.3). Кредитор після порушення основного договору Боржником звертається до Поручителя з вимогою виконати обов'язок Боржника або звертається безпосередньо до суду (п.3.1).

Зазначене зумовило звернення ТзОВ «Грейнстор» до суду із позовною заявою про стягнення із ФО-П ОСОБА_1 75068,67грн. основного боргу, 4679,58грн. витрат на оплату ветеринарних зборів, 2235,56грн. пені, а також стягнення із ТзОВ «Захід-торг-сервіс» 176,97грн. 3 % річних.

При вирішенні спору суд виходив з такого.

Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов'язань, є зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Як встановлено ч.1 ст.909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч.1 ст.916 ЦК України, за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Відповідно до ст.929 ЦК України та ст.316 ГК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов'язань, пов'язаних із перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Згідно зі ст.931 ЦК України, розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом.

Окрім цього, у ч.2 ст.7 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19.05.1956р.) встановлено, що якщо на запит відправника, перевізник вносить у вантажну накладну дані, зазначені у пункті 1 цієї статті, то вважається, доки не доведене зворотне, що він це зробив від імені відправника. Саме вантажна накладна, як визначено у ч.1 ст.9 вказаної Конвенції, є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником. про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів.

У відповідності до ч.ч. 1, 5 ст.12 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19.05.1956р.), відправник має право розпоряджатися вантажем, зокрема, вимагати від перевізника припинення перевезення, зміни місця, передбаченого для доставки вантажу, або здачі вантажу одержувачу, іншому, ніж зазначений у вантажній накладній. Право розпорядження вантажем здійснюється за таких умов: a) відправник чи, у випадку, зазначеному в пункті 3 цієї статті, одержувач, який бажає здійснити це право, представляє перший примірник вантажної накладної, яка містить нові інструкції перевізнику, а також звільняє перевізника від відповідальності за будь-які витрати, шкоду і збитки, викликані виконанням таких інструкцій; b) виконання таких інструкцій є можливим у той момент, коли їх одержує особа, яка повинна їх виконати; воно не порушує нормальний хід роботи підприємства перевізника і не впливає на відправників чи одержувачів інших вантажів; c) такі інструкції не призводять до розбивки вантажу.

Згідно з ч.1 ст.15 цієї Конвенції, якщо виникають обставини, що перешкоджають здачі вантажу після його прибуття на місце, призначене для здачі, перевізник запитує інструкції у відправника. Якщо одержувач відмовляється прийняти вантаж, відправник має право розпорядитися вантажем без пред'явлення першого примірника вантажної накладної. У ч.1 ст.16 зазначеної Конвенції також встановлено, що перевізник має право на відшкодування витрат, викликаних запитом про надання інструкцій чи виконанням таких інструкцій, якщо такі витрати не є наслідком його власних дій або недогляду.

У відповідності до ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення 75068,67грн. основного боргу, з яких 40978,60грн. за надання послуг за маршрутом м.Цурюписьк (Україна) - Сен-Жур-де-Маремн (Франція) та 34090,07грн. за надання послуг за маршрутом Сен-Жур-де-Маремн (Франція) - Бремен (Німеччина), а також 4679,58грн. витрат на оплату ветеринарних зборів, обґрунтований поданими доказами, відповідачем-1 не спростований та підлягає до задоволення.

Щодо вимог про стягнення пені, суд зазначає, таке.

Відповідно до ст.229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Правова норма ч.1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.230 ГК України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п.5.7 договору, при порушенні строків виконання фінансових зобов'язань, винна сторона виплачує іншій пеню в розмірі 2% від суми простроченого платежу за кожен банківський день прострочення.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи встановлений п.5.3 договору та заявці порядок проведення розрахунків, суд приходить до висновку, що позивачем вірно визначено момент прострочення боржника - з 28.04.2016р., однак, не взято до уваги, що у період з 28.04.2016р. по 24.05.2016р., протягом якого ТзОВ «Грейнстор» проведено відповідні нарахування пені, лише 16 банківських днів.

Відтак, провівши відповідний перерахунок, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення пені, нарахованої за умовами договору, підлягають частковому задоволенню в розмірі 1324,78грн., з яких 680,74грн. нараховані на заборгованість із оплати за послуги, надані за маршрутом м.Цурюписьк (Україна) - Сен-Жур-де-Маремн (Франція), 566,30грн. - на заборгованість із оплати за послуги, надані за маршрутом Сен-Жур-де-Маремн (Франція) - Бремен (Німеччина) та 77,74грн. - на заборгованість із відшкодування витрат за оплату ветеринарних зборів.

Що стосується вимог про 3% річних, суд зазначає, що відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Провівши відповідні перерахунки, враховуючи визначені позивачем періоди проведення нарахувань та момент виникнення прострочення боржника, беручи до уваги, що календарна кількість днів у 2016 році - 366, а не 365 як звично, суд приходить до висновку, що до стягнення підлягають 176,77грн. 3% річних, з яких 90,96грн. нараховані на заборгованість із оплати за послуги, надані за маршрутом м.Цурюписьк (Україна) - Сен-Жур-де-Маремн (Франція), 75,45грн. - на заборгованість із оплати за послуги, надані за маршрутом Сен-Жур-де-Маремн (Франція) - Бремен (Німеччина) та 10,36грн. - на заборгованість із відшкодування витрат за оплату ветеринарних зборів.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.ч.1,2 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Як встановлено ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи вищенаведене та зважаючи на те, що вимогу про стягнення 3% річних пред'явлено саме до поручителя, суд приходить до висновку, що така позовна вимога підлягає частковому задоволенню, й з ТзОВ «Захід-торг-сервіс» слід стягнути 176,77грн. 3% річних, нарахованих у відповідності до ст.625 ЦК України на суму простроченого зобов'язання із оплати за надані послуги за період з 28.04.2016р. по 24.05.2016р.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, ч.2 ст.49 ГПК України передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма, як роз'яснено Пленумом Вищого господарського суду України у п.4.7 Постанови №7 від 21.02.213р., виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною. У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача-1 в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 83, 84, 85, 116 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнстор» (Львівська область, Жовківський район, с.Нова Скварява, вул. Є.Коновальця, буд.9Б; ) 75068,67грн. основного боргу, 4679,58грн. витрат на оплату ветеринарних зборів, 1324,78грн. пені та 1378,00грн. судового збору.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-торг-сервіс» (Львівська область, м.Жовква, вул.Розточчя, буд.3, кв.1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнстор» (Львівська область, Жовківський район, с.Нова Скварява, вул. Є.Коновальця, буд.9Б; ) 176,77грн. 3% річних.

4. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

5. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

6. Строк і порядок оскарження рішення суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 05.09.2016р.

Суддя Щигельська О.І.