ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2016 р. Справа № 911/2101/16

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом ОСОБА_1, Закарпатська обл., м. Ужгород

до Товариства з обмеженою відповідальністю Богуслав Керамік, Київська обл., м. Богуслав

про стягнення 83 410,00 гривень

за участю представників:

від позивача: не прибув

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність б/н від 18.08.2016)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

02.07.2016 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1М./позивач) звернулась до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Богуслав Керамік (далі ТОВ Богуслав Керамік/відповідач) про стягнення 83 410,00 гривень заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги від 07.08.2012.

Відповідач позов не визнав з підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву, та просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Поряд з тим, у позовній заяві ОСОБА_1 зазначено третю особу на стороні відповідача ОСОБА_3.

Приписами статті 27 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Відповідно до п. 1.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі. Саме лише зазначення в позовній заяві та/або у вступній частині судового рішення певного підприємства чи організації як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, без вирішення судом питання щодо її допущення або залучення до участі у справі не надає їй відповідного процесуального статусу.

Враховуючи вищезазначене, оскільки позивачем не обґрунтовано належними та допустимими доказами обставин щодо того, що рішення у даній справі може вплинути на права та обов'язки ОСОБА_3, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для залучення останнього до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.07.2016 порушено провадження у справі №911/2101/16, розгляд справи призначено на 18.07.2016.

Ухвалами господарського суду Київської області від 18.07.2016 та 01.08.2016 розгляд означеної справи відкладався на 01.08.2016 та 30.08.2016 відповідно.

22.08.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання, згідно з яким, відповідач, посилаючись на статтю 22 Господарського процесуального кодексу України, просив суд витребувати від ОСОБА_1: оригінал договору позики (поворотної фінансової допомоги) б/н від 07.08.2012 та оригінали банківських квитанцій №106 від 25.07.2013, №112 від 26.07.2013, №109 від 31.07.2013.

30.08.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю представника бути присутнім у судовому засіданні.

У судове засідання 30.08.2016 представник позивача не прибув.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.08.2016 розгляд даної справи відкладено на 06.09.2016, а також за клопотаннями відповідача витребувано від позивача, зокрема, оригінал договору позики (поворотної фінансової допомоги) б/н від 07.08.2012 для огляду в судовому засіданні.

До того ж, ухвалою господарського суду Київської області від 30.08.2016 строк розгляду у даній справі було продовжено на 15 днів.

У судове засідання 06.09.2016 ані позивач, ані її представник не прибули, витребуваних судом документів, зокрема оригіналу договору позики (поворотної фінансової допомоги) б/н від 07.08.2012, не надали, про причини неприбуття у судове засідання та ненадання документів суд не повідомили.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до викладених у позовній заяві обставин ОСОБА_1 зазначено, що 07.08.2012 між нею та ТОВ Богуслав Керамік було укладено договір поворотної фінансової допомоги, за умовами якого сторони погодили, що ОСОБА_1, як позичкодавець, надає позику ТОВ Богуслав Керамік, як позичальнику, а останній зобовязується повернути позику у визначений договір термін.

Водночас, згідно посилань позивача, умовами договору поворотної фінансової допомоги від 07.08.2012 було передбачено, що сума поворотної фінансової допомоги становить 400 000, 00 грн, а строк позики становить один календарний рік з моменту надходженням суми позики на банківський рахунок позичальника.

Так, ОСОБА_1 зазначено, що нею на виконання умов договору поворотної фінансової допомоги від 07.08.2012 на банківський рахунок відповідача у липні 2013 року було перераховано 83 410, 00 грн, в підтвердження чого позивачем надано копії квитанцій:

- №106 від 25.07.2013 на суму 14 000,00 грн;

- №112 від 26.07.2013 на суму 8 410,00 грн;

- №109 від 31.07.2013 на суму 61 000,00 грн. Оригінали відповідних квитанцій оглянуто судом у судовому засіданні 18.07.2016.

З огляду вищезазначених обставин, посилаючись на договірні положення позивач вважає, що у відповідача виник обов'язок повернути надані ОСОБА_1 кошти у строк до 31.07.2014.

Проте, як зауважено позивачем, в порушення умов договору відповідач не повернув кошти у розмірі 83 410, 00 грн, відтак ОСОБА_1 надіслала відповідачу телеграму з вимогою про повернення наданих у позику грошей.

Посилаючись на те, що відповідач умови договору не виконав - наданих у позику коштів не повернув, ОСОБА_1 просить стягнути з ТОВ Богуслав Керамік 83 410,00 гривень заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги від 07.08.2012.

Заперечуючи проти заявленої позовної вимоги, відповідач зауважив на тому, що між ТОВ Богуслав Керамік та ОСОБА_1 жодних договорів поворотної фінансової допомоги, у тому числі і договору від 07.08.2012, не укладалось, а кошти, перераховані згідно наданих позивачем квитанцій, у розмірі 83 410,00 гривень на рахунки позивача не надходили та не зараховувались.

Водночас, відповідачем зазначено, що у цивільній справі №358/688/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ТОВ Богуслав Керамік про стягнення заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги від 07.08.2012, позивачем надано пояснення, згідно яких ОСОБА_1 стверджувала, що кошти у розмірі 83 410, 00 грн були перераховані відповідачу без укладання будь-якого договору.

Таким чином, посилаючись на відсутність між сторонами договірних відносин щодо надання позики та доказів надання позивачем відповідної позики, відповідач вважає, що підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що заявлена позовна вимога задоволенню не підлягає виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до приписів статей 173, 174, 193 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Приписами ч. 1 ст. 626, ст. 627 Цивільного кодексу України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, позивач в обґрунтування відповідно поданого позову посилається на виникнення між нею та відповідачем договірних правовідносин з надання поворотної фінансової допомоги на підставі укладеного 07.08.2012 договору поворотної фінансової допомоги та перерахування за умовами такого правочину коштів на рахунок відповідача.

За приписами статей 32, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Однак, позивачем в порушення вищезазначених законодавчих положень, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин виникнення між сторонами договірних відносин позики, а саме оригіналу договору поворотної фінансової допомоги від 07.08.2012.

Надані ж позивачем копія договору поворотної фінансової допомоги від 07.08.2012, письмові та усні пояснення колишнього керівника ТОВ Богуслав Керамік ОСОБА_4 щодо укладення відповідного договору та неможливості надання його оригіналу оцінюються судом критично, оскільки відповідні пояснення є субєктивним та доказово непідтвердженими, а копія договору, з урахуванням заперечень відповідача щодо його укладення та відсутності оригіналу відповідного правочину, не є належним та допустимим доказом виникнення між сторонами договірних відносин, покладених в основу підстав обґрунтування зазначеного позову.

Водночас, пояснення позивача щодо перерахування відповідачу 83 410,00 грн поворотної фінансової допомоги та надані в підтвердження такого перерахування квитанції №106 від 25.07.2013, №112 від 26.07.2013 та №109 від 31.07.2013, визнаються судом неспроможними в силу того, що відповідні квитанції містять відомості щодо призначення платежу: «переказ готівки, поворотно-фінансова допомога ОСОБА_1М.», а тому відповідні платіжні документи, з огляду на заявлені позивачем підстави стягнення коштів, не є належними та допустимими доказами перерахування відповідачу поворотної фінансової допомоги за договором поворотної фінансової допомоги від 07.08.2012, у той час як обставини позадоговірного перерахування відповідних коштів лежать поза межами предмету зазначеного позову.

До того ж, відповідачем в обгрунтування посилань щодо відсутності надходжень від позивача поворотної фінансової допомоги надано копію податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, яка не містить відомостей щодо оподаткування такого доходу як отримання поворотної фінансової допомоги.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження покладених в основу заявленої позивачем вимоги обставин ОСОБА_1 не надано.

За таких обставин, беручи до уваги відсутність належних та допустимих доказів виникнення між сторонами зобовязань за договором поворотної фінансової допомоги від 07.08.2012 та надання відповідачу в межах таких відносин коштів, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність вимоги позивача про стягнення з відповідача 83 410,00 грн заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги від 07.08.2012.

Витрати по сплаті судового збору, а також витрати, повязані з наданням адвокатських послуг, у відповідності до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 32-34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 626, 627 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 174, 193 Господарського кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 08.09.2016.

Суддя В.А. Ярема