УХВАЛА

01.09.2016Справа № 910/11879/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС"

до 1. Державної казначейської служби України

2. Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області

про стягнення 299 760,74 грн.

Суддя Селівон А.М.

Представники сторін:

Від позивача: не з'явились ;

Від відповідача 1: не з'явились;

Від відповідача 2: Леонтьєв Г.Є - представник, довіреність №3425 від 02.08.2016.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної казначейської служби України та Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області про стягнення коштів у розмірі 299 760,74 грн. в рахунок відшкодування підтвердженої шкоди (збитків) у зв'язку із невиконанням рішення господарського суду Київської області від 15.01.2014 у справі №911/4557/13.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у боржника - ТОВ "Агрофірма Світанок" наявне майно, за рахунок котрого відповідач-2 здійснивши передбачений законодавством обсяг виконавчих дій, мав можливість виконати наказ господарського суду Київської області від 03.02.2014 у справі №911/4557/13 на користь позивача - ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС". У зв'язку із наявністю факту незаконних дій та бездіяльності відповідача -2 під час виконання наказу Господарського суду Київської області від 03.02.2014 року по справі № 911/4557/13, котра підтверджена ухвалою Господарського суду Київської області від 13.10.2014 по справі № 911/4557/13, наказ Господарського суду Київської області від 03.02.2014 у справі №911/4557/13 на користь позивача - ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" на сьогодні не виконаний.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2016 порушено провадження у справі № 910/11879/16 та призначено до розгляду на 21.07.2016.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 21.07.2016 та 18.08.2016 розгляд справи відкладено на 18.08.2016 та 01.09.2016.

У судове засідання 01.09.2016 з'явився уповноважений представник відповідача 2.

Уповноважені представники позивача та відповідача 1 у судове засідання 01.09.2016 не з'явились.

Про дату, час і місце розгляду даної справи позивач та відповідач 1 повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень: №432, № 440.

Клопотання від представників сторін про здійснення фіксації судового засідання технічними засобами до суду не надходило. Засідання господарського суду по розгляду даної справи проведено без фіксації технічними засобами. Судовий процес відображено у протоколі судового засідання.

Судом повідомлено, що до початку судового засідання 01.09.2016 через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву б/н б/д.

У відзиві на позовну заяву відповідач 1 зазначає, що правовідносини, які виникли між сторонами не є грошовими зобов'язаннями і грошові знаки використовуються не як засіб погашення грошового боргу відповідачів перед позивачем, а тому відсутні підстави для застосування ст. ст. 1166, 1173, 1174 ЦК України. Також відповідач зазначає, що на думку позивача спір у даній справі виник з приводу тривалого невиконанням рішенням суду про стягнення на користь позивача коштів у сумі 299 760,74 грн. Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли у зв'язку з виконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватись норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України). Отже, за твердженням відповідача 1, у позивача відсутні підстави для стягнення із Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області за рахунок Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь позивача заборгованості у розмірі 299 760,74 грн. в рахунок відшкодування підтвердженої шкоди (збитків) у зв'язку із невиконанням рішення господарського суду Київської області у справі №911/4557/13 від 15.01.2014, а отже позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають до задоволення.

Відзив на позовну заяву б/н б/д судом долучений до матеріалів справи.

У судовому засіданні представник відповідача 2 подав додаткові пояснення б/н від 01.09.2016, в яких заявник просить провадження у справі припинити; залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державну казначейську службу України; направити матеріали справи №910/11879/16 за підсудністю до господарського суду Київської області, які судом долучено до матеріалів справи.

Заяв та клопотань процесуального характеру від представника позивача на час проведення судового засідання до суду не надходило.

Розглянувши клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державну казначейську службу України суд зазначає, що відповідно до ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У справах щодо майна господарських організацій, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, господарський суд залучає орган державної влади, що здійснює управління корпоративними правами, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Враховуючи, що рішення у справі 910/11879/16 може вплинути на права або обов'язки Державної казначейської служби України, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача 2 б/н від 01.09.2016 та залучити як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державну казначейську службу України.

Окрім цього, згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

З наведеного вище випливає, що особа, чиї права порушені має право вільно обирати будь-який із способів захисту порушених прав та визначати межі захисту.

В силу вимог ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, законодавець передбачив право підприємств, установ, організацій та інших юридичних осіб звертатися до господарського суду лише за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ.

Зазначаючи у своїй позовній заяві Державну казначейську службу України, як відповідача 1 у справі, позивачем не обґрунтовується яким чином Державною казначейською службою України порушуються права та законні інтереси позивача з огляду на ч. 1 ст. 1 ГПК України. Також суд відзначає, що позивачем не заявляється жодних позовних вимог до відповідача 1.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на те, що у даному випадку відповідачем 1 не було здійснено жодних дій чи бездіяльності щодо порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд приходить до висновку про припинення провадження у справі щодо позивача 1 на підставі п. 1-1 ч. 1. ст. 80 ГПК України, у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також справи про визнання недійсними актів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Згідно ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Як встановлено судом на підставі даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичною адресою відповідача - Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області є наступна адреса: 08400, Київська обл., місто Переяслав-Хмельницький, ВУЛИЦЯ ОБОЛОННА, будинок 2-В.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 17 Господарського процесуального кодексу України якщо справа не підсудна даному господарському суду, матеріали справи надсилаються господарським судом за встановленою підсудністю не пізніше п'яти днів з дня надходження позовної заяви або винесення ухвали про передачу справи.

Враховуючи вищевикладене, матеріали справи № 910/11879/16 підлягають направленню за підсудністю до Господарського суду Київської області на підставі ч. 2 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 17, 27, п. 1-1. ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі № 910/11879/16 щодо відповідача 1 - Державної казначейської служби України припинити.

2. Залучити до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державну казначейську службу України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6, ).

3. Направити матеріали справи № 910/11879/16 за підсудністю до Господарського суду Київської області (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 16).

Суддя А.М. Селівон