ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2016 р.Справа № 916/60/14
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

Суддів: Гладишевої Т.Я., Головея В.М.

Секретар судового засідання: Молодов В.С.

(Склад колегії суддів змінено на підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 22.08.2016р.)

За участю повноважних представників сторін:

від ПАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2» - ОСОБА_3, за довіреністю № 466/14 від 25.09.14р;

від ТОВ «Істок-2001» - ОСОБА_2, за довіреністю № б/н від 06.08.2016р;

Представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не зявився. Про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Істок-2001» від 10 серпня 2016 року за вх. № 4169/16

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 29 червня 2016 року

по справі № 916/60/14

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Істок-2001» від 13 червня 2016 року за № 2-3163/16

на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в порядку ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України.

за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_2»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Істок-2001»

про стягнення 3 473 115 грн. 74 коп.

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 04 березня 2015 року у справі № 916/60/14 на користь ПАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2» з ТОВ «Істок-2001» стягнуто за невиконання умов оплати за кредитним договором 3 473 115, 74 грн., яка складається з 2 932 996, 20 грн. тіла кредиту, 348 290, 88 грн. процентів, 169 837, 76 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 21 990, 90 грн. - пені за несвоєчасну сплату процентів та 68 820 грн. сплаченого судового збору.

23 березня 2015 року на виконання вказаного рішення суду Господарським судом Одеської області був виданий наказ про його примусове.

13 червня 2016 року до Господарського суду Одеської області надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Істок-2001» (боржника) на дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (13 червня 2016 року за № 2-3163/16) в порядку ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України, в якій скаржник вказує на незаконність звіту оцінювача про незалежну оцінку майна № 691 щодо вартості нежилих приміщень боржника та рецензії на вказаний звіт оцінювача, здійснені в межах виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Одеської області від 23 березня 2015 року по справі № 916/60/14.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29 червня 2016 року, прийнятому колегією судів у складі головуючого судді - Петрова В.С., суддів - Волкова Р.В. і ОСОБА_4, у задоволенні скарги відмовлено через недоведеність порушень з боку ДВС.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Істок-2001» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу та задовольнити скаргу.

В обґрунтування своїх доводів скаржник вказує, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження по виконанню наказу № 916/60/14, виданого 23 березня 2015 року Господарським судом Одеської області про стягнення з ТОВ «Істок-2001» на користь ПАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2» заборгованості за генеральним кредитним договором від 08 лютого 2008 року № 010/01- 02/08-018 та укладенням на його підставі кредитним договором від 06 листопада 2009 року № 010/01-02/09-054 у розмірі 3 473 115, 74 грн. В ході примусового виконання державним виконавцем звернуто стягнення на майно боржника, а саме на нежилі приміщення офісу, загальною площею 49, 9 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, проспект Адміральський, буд. № 7, які належать ТОВ «Істок-2001». Як зазначає скаржник, державним виконавцем було призначено субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні з метою визначення вартості майна боржника. Згідно звіту ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» про незалежну оцінку майна № 691 вартість нежилих приміщень (офісу), загальною площею 49, 9 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, проспект Адміральський, буд. № 7, становить 1 168 100, 00 грн. без урахування ПДВ. ТОВ «Істок-2001» не погодилось із визначеною вартістю майна у звязку із чим було призначено рецензування звіту. Згідно з рецензією ТОВ ОФ «Інюг-експертиза» за вих. № 04-25/1 від 25 квітня 2016 року звіт має недоліки, які вплинули на достовірність результату оцінки та після усунення яких звіт може бути використаний з метою, зазначеною у звіті. Однак, скаржник вважає, що звіт оцінювача про незалежну оцінку майна № 691 про вартість нежилих приміщень (офісу), загальною площею 49, 9 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, проспект Адміральський, буд. № 7, які належать ТОВ «Істок-2001» та рецензія ТОВ ОФ «Інюг-експертиза» за вих. № 04-25/1 від 25 квітня 2016 року є незаконними, необґрунтованими складеними із порушеннями методології та приписів чинного законодавства України. При цьому скаржник посилається на те, що в рецензії на звіт зазначено, що він містить незначні недоліки, але ці недоліки не вказані. Крім того, як зазначає скаржник, рецензія не містить висновку щодо повноти зібраної інформації, достатність її для проведення оцінки майна та розкриття у звіті.

Більш детальніше доводи зазначені у скарзі.

Представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання, призначене на 08 вересня 2016 року, не зявився., не скористався наданим їм ст. 22 ГПК України правом та повноважних представників не направив.

При цьому, 25 серпня 2016 року від Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області через електронну пошту до Одеського апеляційного господарського суду надійшло клопотання, в якому відділ просить розглядати справу без їх участі.

Апеляційною інстанцією враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обовязковою.

Пунктом 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» розяснено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судова колегія дійшла висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутністю представника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

До початку розгляду справи представником ТОВ «Істок-2001» заявлено клопотання про проведення незалежної судової експертизи на предмет оцінки спірного майна. Вислухав доводи представників, судова колегія вважає за необхідне відхилити клопотання у зв'язку з тим, що звіт ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» про незалежну оцінку майна № 691 вартість нежилих приміщень (офісу), загальною площею 49, 9 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, проспект Адміральський, буд. № 7, становить 1 168 100, 00 грн., не є інструментом виконавчих дій.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали та обставини справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 101 ГПК України, колегія суддів дійшла наступників висновків.

Згідно зі ст. 45 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

В силу приписів ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому ГПК України та Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно зі ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Як зясовано судом, виданий Господарським судом Одеської області 23 березня 2015 року наказ про примусове виконання рішення суду від 04 березня 2015 року по справі № 916/60/14 щодо стягнення з ТОВ «Істок-2001» на користь ПАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2» заборгованості за генеральним кредитним договором від 08 лютого 2008 року № 010/01-02/08-018 та укладеним на його підставі кредитним договором від 06 листопада 2009 року № 010/01-02/09-054 у розмірі 3 473 115, 74 грн., яка складається з 2 932 996, 20 грн. тіла кредиту, 348 290, 88 грн. процентів, 169 837, 76 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 21 990, 90 грн. - пені за несвоєчасну сплату процентів та 68 820 грн. сплаченого судового збору був пред'явлений до виконання стягувачем до державної виконавчої служби. Так, Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області при виконанні вказаного наказу суду в межах виконавчого провадження № 47166358 було звернуто стягнення на майно боржника, зокрема, на нежилі приміщення (офіс), загальною площею 49, 9 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, проспект Адміральський, буд. № 7.

Для оцінки описаного і арештованого майна боржника державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було призначено суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні № 47166358 ПП «Центр незалежної експертизи».

Згідно звіту оцінювача ПП «Центр незалежної експертизи» про незалежну оцінку майна № 691 від 03 грудня 2015 року вартість нежитлових приміщень (офісу) загальною площею 49, 9 кв.м за адресою: м. Одеса, проспект Адміральський, буд. № 7, які належать ТОВ «Істок-2001», становить 1 168 500, 00 грн. ТОВ «Істок-2001» не погодилось із визначеною вартістю майна, у звязку з чим було призначено рецензування звіту. Згідно з рецензією ТОВ ОФ «Інюг-експертиза» за вих. № 04-20/1 від 20 квітня 2016 року звіт має недоліки, які вплинули на достовірність результату оцінки та після усунення яких звіт може бути використаний з метою, зазначеною у звіті.

Не погоджуючись з вказаними звітом про оцінку вартості майна боржника та рецензією на звіт, останній звернувся до суду з даною скаргою.

Згідно з ч. ч. 2-5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Витрати, пов'язані з призначенням суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, несе сторона, яка оспорює вартість майна, визначену державним виконавцем. Державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем. У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Відповідно до положень вказаного Закону оцінка майна є процесуальною дією державного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Таким чином, приписи наведених норм законодавства надають учаснику виконавчого провадження право на оскарження оцінки майна як процесуальної дії державного виконавця, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Частиною першою статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону.

Отже, враховуючи положення вказаних норм, звіт про оцінку майна (висновок оцінювача) та рецензія на такий звіт по своїй суті є лише результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача з визначених питань.

Разом з тим, оцінка майна, оформлена звітом про оцінку майна, а також рецензія на такий звіт не є актами державного чи іншого органу та не можуть бути предметом самостійного оскарження в господарському суді. Зазначені документи не є нормативними правовими актами, оскільки вони не встановлюють, не змінюють і не скасовують норми права та неодноразово не застосовуються; не є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), оскільки вони не породжують права та обов'язки.

Визначення вартості, оцінка майна боржника (стаття 58 Закону України «Про виконавче провадження») є процесуальною дією державного виконавця, незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець чи залучений ним суб'єкт оціночної діяльності) здійснювала відповідні дії, так само як і від того, ким здійснювалося рецензування звіту про оцінку майна. Тому сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати таку оцінку, визначену за результатами рецензування, до господарського суду в процесуальному порядку, передбаченому статтею 121-2 ГПК України. У розгляді скарг стягувача чи боржника на дії органу Державної виконавчої служби, пов'язані з арештом і вилученням майна та його оцінкою, господарський суд перевіряє відповідність цих дій приписам статей 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження» (п. 9.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. N 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»).

Таким чином, сторона виконавчого провадження має право оскаржувати таку оцінку до господарського суду саме в процесуальному порядку, передбаченому ст. 121-2 ГПК України.

Проаналізувавши зміст апеляційної скарги, судова колегія вважає доводи скаржника необґрунтованими з огляду на таке.

Згідно витягу зі звіту оцінювача ПП «Центр незалежної експертизи» про незалежну оцінку майна № 691 від 03 грудень 2015 року вартість нежитлових приміщень (офісу) загальною площею 49, 9 кв.м за адресою: м. Одеса, проспект Адміральський, буд. № 7, які належать ТОВ «Істок-2001», становить 1 168 500, 00 грн. Так, на думку скаржника, вказаний звіт оцінювача про незалежну оцінку майна № 691 від 03 грудня 2015 року з рецензією ТОВ ОФ «Інюг-експертиза» на звіт № 691 про вартість нежилих приміщень (офісу) загальною площею 49, 9 кв.м, за адресою: м. Одеса, проспект Адміральський, буд. № 7, є незаконними, необґрунтованими та складеними з порушеннями методології і приписів чинного законодавства України.

Однак, скаржник в поданій скарзі не зазначає, в чому полягають порушення методики проведення оцінки, не наводить докази на підтвердження своєї позиції.

До того ж згідно рецензії ТОВ ОФ «Інюг-експертиза» № 04-20/1 від 20 квітня 2016 року, призначеної згідно постанови державного виконавця від 23 березня 2016 року за клопотанням боржника, вказаний звіт про оцінку не в повній мірі відповідає вимогам нормативно-правових актів по оцінці майна, має недоліки, які вплинули на достовірність результату оцінки та може бути використаний з метою, вказаною у звіті, тільки після усунення вказаних недоліків. В рецензії № 04-20/1 від 20 квітня 2016 року на другій сторінці в заголовку «По звіту наявні зауваження» перелічені конкретні недоліки, допущені в звіті про оцінку. Крім цього, на сторінці 2 рецензії в розділі «Висновок про зібрані виконавцем вихідні данні» зазначено, що обсяг зібраних даних достатній для вирішення поставленої задачі.

При цьому судом не встановлено будь-яких порушень державним виконавцем при застосування до виниклих правовідносин ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», тому суд вважає, що визначення вартості майна боржника було проведено належним чином. Адже, необхідною умовою для призначення рецензії звіту про оцінку майна є незгода саме з результатами оцінки, а результатом оцінки є визначена вартість майна. Результатом рецензії звіту про оцінку також є визначення вартості оцінюваного майна шляхом перевірки правильності проведеної оцінки. Оскільки, як встановлено судом, боржник не погодився з вказаною у звіті оцінювача ПП «Центр незалежної експертизи» про незалежну оцінку майна № 691 вартістю нежилих приміщень (офісу), загальною площею 49, 9 кв.м, що знаходяться за адресою м. Одеса, проспект Адміральський, буд. № 7, відповідно державним виконавцем правомірно було призначено рецензування вказаного звіту.

Крім того скаржником не доведено, що державним виконавцем здійснено реалізацію вищевказаного арештованого майна в ході виконавчого провадження № 47166358, з використанням саме вартості нежилих приміщень (офісу) загальною площею 49, 9 кв.м, за адресою: м. Одеса, проспект Адміральський, буд. № 7, вказану у звіті про незалежну оцінку майна № 691 від 03 грудня 2015 року. Тобто, на думку суду, порушення прав та інтересів скаржника (боржника) у даному випадку ще не відбулось. Адже з урахуванням вказаних у рецензії недоліків мала бути здійснена повторна оцінка щодо визначення вартості вказаних нежилих приміщень.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

У відповідності з п. 9.1, 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи вищевикладені обставини та відсутність порушень вимог законодавства з боку органу державної виконавчої служби під час здійснення виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 23 березня 2015 року по справі № 916/60/14, господарський суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Істок-2001» з огляду на її безпідставність та необґрунтованість.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, скарга залишається без задоволення, а ухвала суду без змін.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103 п. 1, 106, 105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Істок-2001» від 10 серпня 2016 року за вх. № 4169/16 - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 29 червня 2016 року по справі № 916/60/14- залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови підписано 09.09.2016р.

Головуючий суддя В.А. Лисенко

Суддя Т.Я. Гладишева

Суддя В.М. Головей