ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

19 вересня 2016 р. Справа № 902/595/16

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Василишиній Н.О.

За участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 - представник за довіреністю;

відповідача: ОСОБА_2- керівник;

ОСОБА_3, ОСОБА_4- представники за довіреностями.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу

за позовом:Приватного акціонерного товариства "Альба Україна" (вул. Шевченка, 100, м. Бориспіль, 08300)

до:Комунального підприємства "Барська районна аптека" (23000, Вінницька обл., Барський район, м. Бар, вул. Рози Люксембург, буд. 34)

про стягнення 52642,17 грн.

ВСТАНОВИВ :

Приватного акціонерного товариства "Альба Україна" (далі позивач) звернувся до господарського суду Вінницької області з позовом до Комунального підприємства "Барська районна аптека" (далі відповідач), в якому просить стягнути з відповідача 52642,17 грн. заборгованості, з яких: 26500,00 грн. - основного боргу, 23919,89 грн. - індексу інфляції та 2222,28 грн. - 3% річних.

Ухвалою суду від 21 липня 2016р. порушено провадження у справі та справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 09 серпня 2016 року.

Розгляд справи неодноразово відкладався ухвалою від 08.09.2016 року продовжено строк вирішення спору на 15 днів та призначено судове засідання на 19 вересня 2016 року.

08 серпня 2016 року до суду від відповідача надійшов відзив в якому останній заперечує щодо наявності у відповідача заборгованості перед позивачем, оскільки товар за вказаними накладними був частково повернутий на загальну суму 16567,81 грн., а частина товару була оплачена через касу відповідача 18.06.2014 р., 24.06.2014 р. та 25.06.2014 р. з огляду на це просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

08 вересня 2016 року в судовому засіданні представник позивача надала до суду пояснення, в яких заперечує щодо поверненням відповідачем товару та часткової оплати товару з підстав викладених у поясненнях.

19 вересня 2016 року в судове засідання зявились представники сторін.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представники відповідача проти позову заперечили з підстав викладених у відзиві.

Так заслухавши в судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

01 лютого 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу № 55-12 (в подальшому Договір), відповідно до умов якого, а саме п 1.1. Договору, Продавець (позивач) зобовязується передавати (поставляти) лікарські засоби і вироби медичного призначення (далі товар) у власність Покупця, а Покупець (відповідач) зобовязується приймати товар та сплачувати за нього грошові кошти відповідно до умов цього Договору.

Товар передається по найменуваннях та в кількості, з зазначенням ціни митної і ціни відпускної, що будуть описані в кожному окремому випадку у видаткових накладних (п.1.2. Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору постачання товару здійснюється товарними партіями. Термін поставки кожної товарної партії визначається сторонами шляхом узгодження заказу покупця.

Ціна за одиницю товару, а також загальна сума товарної партії визначаються відповідно до відпускних цін продавця та згідно з узгодженим сторонами заказом і зазначаються у видаткових накладних. Сума даного Договору складає загальну суму товару, поставленого відповідно до умов даного договору і визначається шляхом складання сум товарних партій визначених у видаткових накладних (п. 2.4. та п. 2.5. Договору).

Оплата кожної товарної партії проводиться в повному обсязі на умовах, що вказуються в видатковій накладній на поставку товарної партії (п. 5.2. Договору).

Відповідно до п. 5.4. та п. 5.5. Договору, у розрахункових документах покупець повинен вказувати номер та дату видаткової накладної згідно з якою здійснюється сплата за поставлений товар та номер і дату даного Договору. У разі не виконання вимог п. 5.4. цього Договору, сторони домовились, що оплата поставленого товару проводиться відповідно до послідовного порядку його оплати, тобто першою оплачується та накладна, строк якої наступив першою. У разі якщо при здійсненні оплати за поставлений товар в розрахункових документах буде вказаний номер та дата накладної, яка вже оплачена або вказаний невірний номер чи дата накладної чи номер та дата договору якого не існує, або помилково вказаний покупцем, вважається що оплата здійснена за наступну не оплачену поставку. У випадку якщо сума оплати по неоплаченій накладній перевищує суму поставки по такій накладній залишкові кошти зараховуються в рахунок наступної не оплаченої поставки.

Згідно з видатковими накладними, які знаходяться в матеріалах справи (а.с.10-18) позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 26500,00 грн.

Як зазначено позивачем в позовній заяві, відповідач в супереч умовам договору не провів оплату за товар в зазначений у видаткових накладних строк, тому заборгованість відповідача за договором складає 26 500,00 грн..

Дослідивши і оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Також кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 526, 525 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини щодо купівлі-продажу товару, за якими згідно зі ст. 655 ЦК України одна сторона - продавець передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Так відповідно до накладних № 33051124 та № 33051125 від 17.08.2013 року оплата мала бути здійснена відповідачем до 16.09.2013 року, а по накладній № 33158691 від 24.08.2013 р.

Судом встановлено, що до порушення провадження у справі (ухвала господарського суду від 21 липня 2016 року) відповідач 17 червня 2014 року, 20 червня 2014 року та 24 червня 2014 року повернув позивачу товар на суму 5463,74 грн., 5288,75 грн. та 5815,32 грн. всього на загальну суму 16567,81 грн., даний факт стверджується накладними на повернення товару обопільно підписаними та скріплені печатками сторін.

Крім того в матеріалах справи наявні видаткові касові ордери: від 16.06.2014 року на суму 2000,00 грн., від 24.06.2014 р. на суму 5 000,00 грн. та від 25.06.2014 р. на суму 2 932,19 грн. відповідно до яких відповідач розрахувався з позивачем за товар на загальну суму 9932,19 грн., дані видаткові касові ордери скріплені підписами та печатками сторін.

Відповідач в додаткових поясненнях заперечив щодо повернення та сплати відповідачем заборгованості за поставлений товар, а саме зазначив, що накладні та видаткові ордери оформлені з порушенням оскільки в них не прописано хто отримав товар та кошти.

Щодо наявності печаток підприємства на зазначених вище накладних та ордерах позивач зазначає, що відтиск печатки № 12 ПрАТ «Альба Україна» на документах відповідача суттєво відрізняється від відтиску печатки наявної у відповідача.

А саме зазначає, що на документах що надав відповідач стоїть печатка з чітко вираженими контурами, а оригінальна печатка ПрАТ «Альба Україна» № 12 має зношений вигляд так як від моменту виготовлення 31.05.2013 року була у використанні (зразок відтиску печатки наявний в поясненнях від 08.09.2016 р.).

Однак суд критично ставиться до тверджень відповідача щодо відтиску печатки, оскільки як стверджує позивач печатка № 12 була знищена 24.05.2013 року та на підставі заяви позивача про виготовлення нової печатки № 12 від 24.05.2013 року була виготовлена нова печатка 31.05.2013 року. В матеріалах справи наявні інші видаткові накладні згідно яких позивач в період з червня 2013 р. по липень 2013 р. використовував дану печатку № 12 для поставки товарів відповідачу (дані накладні сторонами не оспорються в судовому порядку) і відтиск на даних накладних так само чіткий як і на накладних на повернення товару та видаткових касових ордерах.

Від дня проставлення печатки на накладних на повернення товару та видаткових касових ордерах до дня наданих пояснень позивача від 08.09.2016 р. пройшов тривалий час і тому на сьогодні дана печатка можливо має зношений вигляд, однак це все є припущення позивача, а жодного клопотання про призначення експертизи щодо встановлення невідповідності печатки, не було заявлено позивачем, тому позивачем не доведено суду факту, що печатка їм не належить.

З огляду на це в матеріалах справи наявні докази відсутності заборгованості відповідача перед позивачем на суму 26500,00 грн. (16567,81 грн. повернення товару + 9932,19 грн. оплата товару).

Відповідно до ст.. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом п. 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», якщо предмет спору був відсутній до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

З огляду на викладене та на підставі наявних у справі доказів, в задоволенні позову в частині стягнення основного боргу в сумі 26500,00 грн. слід відмовити.

Окрім основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 23919,89 грн. - індексу інфляції та 2222,28 грн. - 3% річних.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням

встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимоги щодо стягнення з відповідача 23919,89 грн. - індексу інфляції та 2222,28 грн. - 3% річних за період з 16.09.2013 року по 05.07.2016 року, підлягає задоволенню частково в сумі 3391,59 грн. - індексу інфляції та 598,32 грн. - 3% річних за загальний період з 16.09.2013 р. по 24.06.2014 р., згідно розрахунку проведеного судом, оскільки в розрахунку позивачем не враховано проплат та повернення товару проведених відповідачем.

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно з положеннями ст. 49 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4-3 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82-84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Барська районна аптека" (23000, Вінницька обл., Барський район, м. Бар, вул. Рози Люксембург, буд. 34, код. 34244353) на користь Приватного акціонерного товариства "Альба Україна" (вул. Шевченка, 100, м. Бориспіль, 08300, код 22946976) 3391,59 грн. - індексу інфляції; 598,32 грн. - 3% річних та 104,44 грн. судового збору.

3. В позові в частині стягнення 26500,00 грн. основного боргу; 20528,30 грн. - індексу інфляції та 1623,96 грн. 3% річних відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити позивачу рекомендованим листом.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст.84 ГПК України 21 вересня 2016 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Шевченка, 100, м. Бориспіль, 08300)