ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.09.16 Справа № 904/5784/16

За позовом публічного акціонерного товариства "ДНІПРОГАЗ", м. Дніпро

до громадської організації "Дніпропетровський центр духовного відродження", м. Дніпро

про стягнення 19 310,97 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Гаркуша К.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №73юр від 01.09.2016

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №2/2-16 від 04.08.2016

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Дніпрогаз" (надалі Позивач) звернулося до громадської організації "Дніпропетровський центр духовного відрядження" (надалі Відповідач) з позовною заявою про стягнення збитків в сумі 19 310,97 грн. за договором на постачання природного газу за регульованим тарифом (в межах обсягів природного газу для опалення культових споруд релігійних організацій) №1073/21/127633 від 30.12.2011.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2016 порушено провадження у справі, позовна заява прийнята до розгляду.

В судових засіданнях 11.08.2016, 23.08.2016 оголошувалась перерва до 23.08.2016, 07.09.2016 відповідно, згідно зі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на результати зустрічної звірки публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" з питань документального підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків з публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", проведеної на виконання доручення Державної фінансової інспекції України від 01.10.2013 №05-18/1445. За твердженням Позивача, у довідці №05-27/63-з від 18.10.2013, складеної за результами цієї звірки, встановлено укладання договору та реалізація природного газу Позивачу, у якого організаційно-правова форма - 812 "Громадська організація" та вид діяльності - діяльність інших громадських організацій. Позивач стверджує, що Відповідач не повідомив Позивача про відсутність у нього статусу релігійної організації та безпідставно уклав договір на постачання природного газу за регульованим тарифом (в межах обсягів природного газу для опалення культових споруд релігійних організацій). Посилаючись на вищевикладені обставини, Позивач вважає, що Відповідачем нанесено Позивачу матеріальну шкоду (збитки) в загальній сумі 19 310,97 грн.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 08.08.2016 надав відзив на позовну заяву №2/1-16 від 04.08.2016. Відповідач посилається на те, що він не приховував організаційно-правову форму юридичної особи та надавав установчі документи на її підтвердження, зокрема, при укладанні Договору з Позивачем, а питання про визначення належності громадської організації до відповідної категорії споживачів та застосування до неї тарифу, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2009 №989 "Про ціни на природний газ для потреб релігійних організацій" віднесено виключно до компетенції посадових осіб служби Позивача з обліку та контролю за використанням природного газу по підприємствах. Відповідач також зазначив, що оплата за постачання газу здійснювалася ним за запропонованими Відповідачем умовами типового договору. Враховуючи, що за результатами зустрічної звірки не встановлено вини Відповідача з порушення норм чинного законодавства, Відповідач вважає позовні вимоги про стягнення збитків безпідставними.

11.08.2016 Відповідач подав до суду клопотання б/н від 11.08.2016 про застосування строків позовної давності до вимог Позивача.

23.08.2016 Позивач подав до суду письмові пояснення №313/17/1-02 від 23.08.2016, в яких стверджує, що Позивач дізнався про порушення вимог чинного законодаства щодо оплати вартості постачання газу Відповідачу лише після отримання довідки про результати зустрічної звірки №05-27/63-з від 18.10.2013. Позивач також зазначає, що господарським судом Дніпропетровської області у справі №904/5045/14 встановлено помилковість укладання договору та реалізація природного газу Відповідачу як релігійній організації, оскільки, згідно довідки з ЄДРПОУ, Відповідач є громадською організацією. Позивач вважає, що умисне неповідомлення Відповідачем про відсутність у нього статусу релігійної організації та, відповідно, відсутність права споживати природний газ за тарифом для потреб релігійних організацій призвело до неправомірного споживання природного газу за нижчою ціною, недоотримання Позивачем належних коштів та нанесення останньому збитків у вигляді додаткових витрат, пов'язаних на закупівлю природного газу для промислових споживачів у ПАТ "НАК "Нафтогаз України".

В судовому засіданні 07.09.2016 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

30.12.2011 між публічним акціонерним товариством "Дніпрогаз" (Позивач, Постачальник) та громадською організацією "Дніпропетровський центр духовного відродження" (Відповідач, Споживач) був укладений договір на постачання природного газу за регульованим тарифом (в межах обсягів природного газу для опалення культових споруд релігійних організацій) №1073/21/127633 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник постачає природний газ Споживачу в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Згідно з пунктами 4.1, 4.2, 4.4 Договору, розрахунки за реалізований Споживачеві газ здійснюється за цінами, що встановлюються національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики. У випадках, передбачених законодавством, до ціни на природний газ додаються: збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ; тариф на транспортування газу магістральними трубопроводами; тариф на транспортування газу розподільними трубопроводами; тариф на постачання газу за регульованим тарифом; податок на додану вартість. Ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 4.1 та 4.2 Договору, є обовязковою для сторін з дати набрання нею чинності.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання та укладається на строк до 31 грудня 2012 року. Договір вважається продовженим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (пункт 10.1 Договору).

За приписами статті 632 Цивільного кодексу України, у випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" №2467-VI від 08.07.2010 (чинного на момент виникнення правовідносин між Сторонами), державне регулювання діяльності субєктів ринку природного газу, в тому числі субєктів природних монополій та субєктів господарювання, які діють на суміжних ринках, здійснюється Кабінетом Міністрів України, національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, та центральними органами виконавчої влади в межах їх повноважень.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2009 №989 "Про ціни на природний газ для потреб релігійних організацій", для релігійних організацій природний газ (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності) відпускається за роздрібними цінами, диференційованими залежно від річних обсягів споживання, які затверджені Національною комісією регулювання електроенергетики України для населення (далі - НКРЕ).

Довідкою №05-27/63-з від 18.10.2013 про результати зустрічної звірки публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» з питань документального підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків з національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» за період з 01.01.2012 по 31.08.2013, проведеної на виконання доручення Державної фінансової інспекції України №05-18/1445 від 01.10.2013, встановлено укладання договору на постачання природного газу публічним акціонерним товариством «Дніпрогаз» з громадською організацією "Дніпропетровський центр духовного відродження", у якої відповідно до довідки ЄДРПОУ організаційно-правова форма 815 Громадська організація та відповідно до витягу з веб-сайту Єдиного державного реєстру громадська організація «Дніпропетровський центр духовного відродження» зареєстровано вид діяльності за КВЕД 94.99. Діяльність інших громадських організацій (основний).

Оскільки Відповідач отримував природний газ за цінами, встановленими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України "Про затвердження цін на природний газ для потреб релігійних організацій" №944 від 29.07.2010 - 915,00 грн. без ПДВ, а повинен був сплачувати за спожитий природний газ за цінами для промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання - 3907,28 грн. за 1000 м.куб. без ПДВ., Позивач просить стягнути різницю між сумою, яка була сплачена Відповідачем за 2012 рік за ціною для потреб релігійних організацій - 5 905,07 грн., та сумою, що підлягала сплаті за ціною для промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання - 25 216,04 грн., а саме: 19310,97 грн., які Позивач визначає як збитки та просить стягнути з Відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників Позивача та Відповідача, проаналізувавши подані Сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України захист цивільних прав та інтересів здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків. У відповідності з приписами частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно із статтею 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Обов'язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань (виключає його відповідальність).

Враховуючи предмет спору, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) порушення боржником зобов'язання, що випливає з договору; 2) збитків та їх розміру; 3) причинного зв'язку між порушенням стороною зобов'язання, що випливає з договору, та збитками; 4) вини порушника зобов'язання.

Предявлення вимоги про стягнення збитків, відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обовязок довести, що ці збитки були понесені, доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобовязання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, обовязок доказування законодавчо покладено на сторони.

Приписами статті 41 Господарського процесуального кодексу України регламентовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Довідка про результати зустрічної звірки публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" з питань документального підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків з публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за період з 01.01.2012 по 31.08.2013, з якої Позивач начебто дізнався про порушення свого права на отримання від Відповідача оплати постачання газу за ціною, визначеною для промислових споживачів та інших субєктів господарювання, не встановлює факту наявності вини Відповідача за неповідомлення Позивача про відсутність статусу релігійної організації, а лише підтверджує організаційно-правову форму та вид діяльності Відповідача як громадської організації.

Обставини, встановлені в рішенні господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2014 у справі №904/5045/14, щодо невідповідності змісту договору про постачання природного газу за регульованим тарифом №2013/ТП-РО-1073/144380 від 01.01.2013 вимогам чинного законодавства також не є підтвердженням нанесення Позивачу збитків, оскільки вони не встановлюють вини Відповідача у неправомірному споживанні ним природного газу у 2012 році за ціною для потреб релігійних організацій. Крім того, господарський суд у вищезазначеному рішенні дійшов висновку, що вимоги Позивача про застосування змін до договору до відносин, які склалися між сторонами до дати набрання чинності рішення суду, не підлягають задоволенню.

Обґрунтовуючи свої доводи, Позивач стверджує, що Відповідач ввів його в оману, не повідомивши про відсутність у нього статусу релігійної організації, у зв'язку з чим відбулося споживання природного газу за ціною для потреб релігійних організацій та, відповідно, порушення зобов'язання за Договором через умисні протиправні дії Відповідача.

Судом встановлено, що типовий договір на постачання природного газу за регульованим тарифом (в межах обсягів природного газу для опалення культових споруд релігійних організацій) №1073/21/127633 від 30.12.2011 та додаткові угоди до Договору №2013/ТП-РО-1073/141105 від 01.01.2013, №2013/ТП-РО-1073/144380 від 16.12.2013 підписані з боку Відповідача уповноваженим представником - ОСОБА_3, який діяв на підставі статуту.

Пунктом 3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 року «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» передбачено, якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

Оскільки в пунктах 1.1, 1.8 статуту Відповідача, затвердженого рішенням зборів від 20.11.2006 та зареєстрованого 06.12.2006, зазначено його повне найменування - громадська організація "Дніпропетровський центр духовного відродження", а підписання Договору та додаткових угод до нього було здійснено особою, яка діяла на підставі зазначеного статуту, суд дійшов висновку, що Позивач був ознайомлений зі змістом статуту, та, відповідно, йому було відомо про організаційно-правову форму Відповідача. З урахуванням викладеного, доводи Позивача в частині непроінформованості про відсутність у Відповідача статусу релігійної організації суд вважає необґрунтованими.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з Відповідача збитків в сумі 19 310,97 грн. у звязку з тим, що відсутні докази вини та протиправної поведінки Відповідача в умисному неправомірному споживанні природного газу за ціною для потреб релігійних організацій та, відповідно, заподіяння збитків Позивачу.

Обставини щодо пропуску Позивачем строку позовної давності не досліджуються судом з огляду на відсутність підстав для задоволення даного позову.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на Позивача

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 12.09.2016.

Суддя ОСОБА_4