РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2016№910/11154/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/11154/16

за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», м. Київ,

до комунального підприємства «Київпастранс», м. Київ,

про стягнення 5 952,70 грн. страхового відшкодування,

за участю представників:

позивача - Пасічної Н.В. (довіреність від 30.12.2015 №0115-320);

відповідача - Скоробагатька Д.П. (довіреність від 31.08.2016 №06-5/699).

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - Компанія) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з комунального підприємства «Київпастранс» (далі - Підприємство): 5 868,29 грн. страхового відшкодування в порядку регресу; 39,55 грн. втрат від інфляції; 44,86 грн. 3% річних, а всього 5 925,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що: Компанія на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм і пасажирами на транспорті КАСКО від 21.04.2015 №28-0111-15-00042 (далі - Договір) виплатило товариству з обмеженою відповідальністю «Автоальянс Київ» (далі - Товариство) страхове відшкодування автомобіля марки «Citroen C - Elysee», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - «Citroen C - Elysee»), а тому позивачем відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду; на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з Підприємством, виконуючи трудові обов'язки керував транспортним засобом автобусом «ЛАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі - автобус «ЛАЗ»), зареєстрованим за Підприємством; цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 не була застрахована в жодній із страхових компаній; у зв'язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача 5 868,29 грн. страхового відшкодування.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.06.2016 порушено провадження у справі.

Представник позивача у судовому засіданні 05.09.2016 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача надав пояснення у справі, проти задоволення позовних вимог заперечив; відзиву на позовну заяву не подав.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

21.04.2015 Компанією (страховик) і ОСОБА_4 (страхувальник) укладено Договір, яким було застраховано автомобіль «Citroen C - Elysee»; строк дії Договору з 26.04.2015 по 25.04.2016.

22.05.2015 о 16 год. 20 хв. в м. Києві по вул. Володимира Сосюри, буд. 6, ОСОБА_3 керуючи автобусом «ЛАЗ», під час руху заднім ходом не переконався в безпеці руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Citroen C - Elysee».

25.05.2015 ОСОБА_4 звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Товариством виставлено ОСОБА_4 рахунок від 26.05.2015 №03425 на суму 7 368,29 грн.

Відповідно до калькуляції від 05.06.2015 №03425 вартість ремонту«Citroen C - Elysee» становить 7 368,29 грн. (з врахуванням ПДВ) та 6 140,24 грн. (без врахування ПДВ).

Компанією складено розрахунок суми страхового відшкодування та страховий акт від 05.06.2015 №ДКАА-44673 на суму 5 868,29 грн. Згідно з вказаним страховим актом 5 505 грн. було зараховано в рахунок несплаченої частини страхового платежу, а 363,29 грн. страхового відшкодування було виплачено Товариству, що підтверджується платіжним дорученням від 09.06.2015 №11115 на суму 363,29 грн.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 19.06.2015 у справі №755/11135/15-п визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано до винної особи адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн.

За приписами статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з частиною першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Вина ОСОБА_3 встановлена у судовому порядку (постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 19.06.2015 у справі №755/11135/15-п), а тому вказані обставини не потребують додаткового доведення, а відтак, шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автобуса «ЛАЗ», повинна відшкодовуватися власником вказаного транспортного засобу.

Судом встановлено, що на момент ДТП ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з Підприємством, використовував транспортний засіб, власником якого є відповідач, виконуючи при цьому свої трудові обов'язки; доказів протилежного суду не подано.

Крім того, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 не була застрахована про що було зазначено представником відповідача у судовому засіданні 05.09.2016, а позивач стверджував у позовній заяві, що оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 не застрахована, то відшкодувати шкоду завдану «Citroen C - Elysee» має Підприємство.

Компанія претензією від 21.08.2015 №606-03-1/18 вимагала сплати регресну заборгованість у сумі 5 868,29 грн.

Вказану претензію отримано відповідачем 25.08.2015, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач відповіді на вказану претензію не надіслав, кошти у сумі 5 868,29 грн. позивачу не сплатив.

З урахуванням наведеного господарський суд міста Києва дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 5 868,29 грн. страхового відшкодування обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Крім основної суми, позивач просить стягнути з відповідача 39,55 грн. втрат від інфляції і 44,86 грн. 3% річних.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 39,55 грн. втрат від інфляції і 44,86 грн. 3% річних, визначаючи початки періодів їх нарахування відповідно до частини першої статті 7 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), якою встановлено, що претензія розглядається в місячний строк, який обчислюється з дня одержання претензії.

Разом з тим, враховуючи, що між сторонами склалися не договірні зобов'язання, то період нарахування втрат від інфляції і 3% річних має розраховуватися у відповідності до положень статті 530 ЦК України.

Згідно з частиною другою статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

При цьому, за приписами пункту 1.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Таким чином, враховуючи, що претензію від 21.08.2015 №606-03-1/15 відповідачем отримано 25.08.2015, то датою початку періоду нарахування втрат від інфляції і 3% річних є 02.09.2015.

Період нарахування втрат від інфляції і 3% річних позивачем визначений невірно, проте з огляду на те, що суд не може виходити за межі визначеного позивачем періоду, то суд погоджується з визначеним позивачем періодом.

За перерахунком суду сума втрат від інфляції за період з 27.09.2015 по 28.12.2015 становить 80,91 грн., а 3% річних - 44,86 грн.

Пунктом 2 частини першої статті 83 ГПК України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Враховуючи викладене, у зв'язку з тим, що клопотання в порядку, передбаченому вказаним пунктом частини першої статті 83 ГПК України, до позовної заяви не додано та в судовому засіданні представником позивача не подано, у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог в частині вимог про стягнення втрат від інфляції, а тому стягненню з відповідача підлягає втрат від інфляції 39,55 грн. і 44,86 грн. 3% річних за розрахунком позивача.

За приписами статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з комунального підприємства «Київпастранс» (04070, м. Київ, вул. Набережне шосе, 2; ідентифікаційний код 31725604) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м. Київ, вул. І. Федорова, 32-а; адреса для листування: 03113, м. Київ, пров. Артилерійський, 3, оф. 6; ідентифікаційний код 30859524): 5 868 (п'ять тисяч вісімсот шістдесят вісім) грн. 29 коп. страхового відшкодування; 39 (тридцять дев'ять) грн. 55 коп. втрат від інфляції; 44 (сорок чотири) грн. 86 коп. 3% річних і 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.09.2016.

Суддя О. Марченко