КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2016 р. Справа№ 911/3684/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Кропивної Л.В.

при секретарі Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача Іванкіна Ю.Б. - дов. №14-91 від 18.04.2014 року

від відповідача Богдан С.В. - дов. № 1-8 від 14.01.2016 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню

та газифікації «Київоблгаз»

на рішення господарського суду Київської області

від 21.10.2015 року (суддя Заєць Д.Г.)

у справі № 911/3684/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна

компанія «Нафтогаз України»

(далі - ПАТ «НАК «Нафтогаз України»)

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню

та газифікації «Київоблгаз»

(далі - ПАТ «Київоблгаз»)

про стягнення 43 811 147, 64 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 21.10.2015 року у справі № 911/3684/15 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Київоблгаз» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» - 11 149 582 грн. 36 коп. заборгованості, 9 008 973 грн. 20 коп. пені, 575 045 грн. 95 коп. 3% річних, 5 349 843 грн. 96 коп. інфляційних втрат та 56 779 грн. 48 коп. судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із згаданим рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати в частині стягнення з відповідача 9 008 973, 20 грн. пені та прийняти в цій частині нове рішення, яким зменшити розмір пені на 80 %. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що зміст оскаржуваного рішення свідчить про те, що суд першої інстанції при його прийнятті надав пріоритет доводам позивача, не надавши належної правової оцінки доказам відповідача в частині зменшення розміру пені тощо. В подальшому апелянт дещо змінив свою позицію, як результат просив рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові з причин неповернення позивачем підписаних ним актів приймання-передачі природного газу, які є підставою для остаточного розрахунку відповідачем за фактично переданий йому газ. Таким чином, у позивача не виникло права вимоги до відповідача щодо сплати заборгованості, пені та інших нарахувань.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями, справу № 911/3684/15 за апеляційною скаргою ПАТ «Київоблгаз» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Шаптала Є.Ю., судді: Самсін Р.І., Скрипка І.М.

Відповідно до розпорядження заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 06.11.2015 року у зв'язку з перебуванням судді Скрипки І.М. на навчанні з підвищення кваліфікації та перебуванням судді Самсіна Р.І. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги по справі № 911/3684/15 колегію суддів у складі: головуючий суддя: Шаптала Є.Ю., судді: Гончаров С.А., Власов Ю.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.11.2015 року апеляційну скаргу ПАТ «Київоблгаз» на рішення господарського суду Київської області від 21.10.2015 року у справі № 911/3684/15 прийнято до провадження у визначеному складі суду та призначено до розгляду на 09.12.2015 року.

Відповідно до розпорядження заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2015 року у зв'язку з поверненням з навчання з підвищення кваліфікації судді Скрипки І.М., яка входить до постійного складу колегій Київського апеляційного господарського суду, сформовано для розгляду апеляційної скарги по справі № 911/3684/15 колегію суддів у складі: головуючий суддя: Шаптала Є.Ю., судді: Гончаров С.А., Скрипка І.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2015 року апеляційну скаргу ПАТ «Київоблгаз» на рішення господарського суду Київської області від 21.10.2015 року у справі № 911/3684/15 прийнято до провадження у визначеному складі суду та призначено до розгляду на 02.02.2016 року.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Київського апеляційного господарського суду № 09-52/74/16 від 02.02.2016 року у зв'язку з перебуванням головуючого судді Шаптали Є.Ю. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи, згідно якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Київоблгаз» на рішення господарського суду Київської області від 21.10.2015 року у справі № 911/3684/15 прийнято до провадження у визначеному складі суду та призначено до розгляду на 10.03.2016 року.

В судовому засіданні 10.03.2016 року оголошено перерву в судовому засіданні на 29.03.2016 року.

Відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату Київського апеляційного господарського суду № 09-52/554/16 від 29.03.2016 року у зв'язку з перебуванням головуючого судді Шапрана В.В. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи, згідно якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Київоблгаз» на рішення господарського суду Київської області від 21.10.2015 року у справі № 911/3684/15 прийнято до провадження у визначеному складі суду та призначено до розгляду на 19.04.2016 року.

В судовому засіданні 19.04.2016 року оголошено перерву в судовому засіданні на 24.05.2016 року для підготовки судового рішення по справі.

Відповідно до розпорядження № 09-52/1697/16 від 24.05.2016 року у зв'язку з перебуванням судді Коршун Н.М. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи, згідно якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Кропивна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Київоблгаз» на рішення господарського суду Київської області від 21.10.2015 року у справі № 911/3684/15 прийнято до провадження у визначеному складі суду.

В судовому засіданні 24.05.2016 року оголошено перерву в судовому засіданні на 21.06.2016 року у зв'язку з заміною судді Коршун Н.М. суддею Кропивною Л.В. і необхідністю ознайомлення з матеріалами справи.

В судовому засіданні 21.06.2016 року оголошено перерву в судовому засіданні на 05.07.2016 року для підготовки судового рішення по справі.

В судовому засіданні 05.07.2016 року оголошено перерву в судовому засіданні на 30.08.2016 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.08.2016 року продовжено строк розгляду справи № 911/3684/15 на п'ятнадцять днів.

В судовому засіданні 30.08.2016 року оголошено перерву в судовому засіданні на 06.09.2016 року.

В судове засідання з'явились представники сторін. Представник відповідача (апелянта) в судовому засіданні, з урахуванням практики, що склалася в подібних спорах протягом розгляду даної справи апеляційним судом, просив скасувати рішення першої інстанції повністю та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Представник позивача в судовому засіданні доводи скарги заперечив, просив не брати їх до уваги, а відтак рішення місцевого суду як законне та обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини ( ч.2 ст. 11 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (за договором - продавець) та ПАТ «Київоблгаз» (за договором - покупець) уклали договір купівлі-продажу природного газу за №13-224-Б від 04.01.2013 року (далі Договір), за умовами п. 1.1 якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю в 2013 році природний газ, а покупець - прийняти та оплатити газ на умовах Договору.

Згідно п. 2.1 Договору продавець передав покупцеві в 2013 році газ обсягом до 58 008,000 тис. куб.м.

Відповідно до п. 6.1 Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У разі невиконання покупцем умов п. 6.1 Договору покупець на підставі п. 7.2 Договору зобов'язався (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченного платежу за кожен день прострочення платежу.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач передав, а відповідач прийняв природний газ, що підтверджується підписаними уповноваженими сторонами позивача та відповідача актами приймання - передачі природного газу (том № 1 а.с. 54-84) на загальну суму 549 720 698,70 грн.

Відповідач, в свою чергу, у встановлені Договором строки здійснив оплату поставленого йому газу не в повному обсязі, у зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Як встановлено матеріалами справи, на день звернення позивача з даним позовом до суду заборгованість відповідача складала 19 105 190,10 грн., а позивачем заявлено до стягнення з відповідача 28 597 847,54 грн.

Водночас, судом першої інстанції встановлено, що станом на час прийняття рішення у справі, відповідач погасив заборгованість перед позивачем у розмірі 7 955 607,74 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відтак, суд першої інстанції відмовив у стягненні з відповідача 9 492 657,44 грн. боргу, як сплаченого відповідачем до дня звернення позивача з позовом до суду та припинив провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 7 955 607,74 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції визнав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 11 149 582, 36 грн.

Крім цього, з огляду на несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язань за Договором та після здійснення власного розрахунку, місцевий суд визнав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача 9 008 973, 20 грн. пені, 5 349 843, 96 грн. інфляційних втрат та 3% річних в сумі 575 045, 95 грн.

Проте суд апеляційної інстанції вважає такі висновки суду першої інстанції передчасними та непереконливими.

Так, як вище згадулавось, зобов'язанням на підставі ч. 1 ст. 509 ЦК України є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник згідно ст. 527 ЦК України зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За висновками Верховного суду України, викладеними в рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судових рішень з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 111-16 ГПК України, за II півріччя 2014 року зазначено, що до правовідносин купівлі-продажу не можуть бути застосовані загальні положення ст. 530 ЦК України, оскільки термін виконання зобов'язання, що випливає з таких правовідносин, чітко визначений спеціальною нормою права, а саме, ст. 692 ЦК України, відповідно до якої покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього (постанова Верховного Суду України від 30.09.2014 року у справі №3-121 гс14).

Як було встановлено судами обох судових інстанцій, сторонами підтверджено, що відповідач погасив заборгованість за отриманий газ, адже поточна оплата за газ проводиться шляхом перерахування коштів з рахунку із спеціальним режимом використання відповідача на аналогічний рахунок позивача згідно алгоритму розподілу коштів на підставі постанови НКРЕ від 02.08.2012 року №1000. Наведене підтверджено й позивачем, який пояснив, що згадана оплата була здійсненна повністю, проте з порушенням визначених п. 6.1 Договору строків.

За умовами п.п.3.4 та 6.1 Договору остаточний розрахунок здійснюється на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу, який позивачем має бути повернуто відповідачу.

Відповідно до ст.1 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій на підставі ч. 1 ст. 9 вищезгаданого Закону є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Приписами ч.ч. 1, 6 ст. 265 ГК України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб'єктами господарювання товарів негосподарюючим суб'єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

У відповідності до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу згідно ст. 655 ЦК України, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання-передачі.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони в договорі визначили взаємні права та обов'язки. Обов'язком відповідача було надати підписані та скріплені печаткою акти приймання-передачі природного газу, а обов'язок позивача полягав у поверненні підписаних зі своєї сторони актів, наданих відповідачем, або наданням письмової відмови від підписання акта.

З огляду на наведене, в зв'язку з невиконанням позивачем свого обов'язку за Договором щодо повернення підписаних актів приймання-передачі природного газу, у нього не виникло права вимоги виконання зустрічного зобов'язання - здійснення відповідачем остаточного розрахунку за фактично переданий газ до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, оскільки такий здійснюється на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу, якого позивач не повернув відповідачеві.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) на підставі ст. 549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 згаданого Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

За приписами ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Положеннями ч. 6 ст. 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Кредитор (ст. 613 ЦК України) вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив у випадках, встановлених ч.4 ст. 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Боржник не має права на відшкодування збитків, завданих простроченням кредитора, якщо кредитор доведе, що прострочення не є наслідком його вини або осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання. Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Як встановлено апеляційним господарським судом, в матеріалах справи відсутні належні докази надсилання чи передачі відповідачу підписаних позивачем актів приймання-передачі природного газу до порушення провадження по справі, повернення яких є підставою саме для остаточних розрахунків за отриманий газ згідно з п.п. 3.4, 6.1 Договору.

Таким чином, у позивача не має підстав для стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, апеляційний господарський суд не погоджується із висновками місцевого суду про задоволення позову, оскаржене рішення вважає незаконним й таким, що підлягає скасуванню з прийняттям нового - про відмову в задоволенні позову. Тому доводи апелянта по суті апеляційної скарги заслуговують на увагу, а його скарга підлягає задоволенню в повному обсязі.

З огляду на задоволення апеляційної скарги витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі ст. 49 ГПК України належить покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» задовольнити, рішення господарського суду Київської області від 21.10.2016 року у справі № 911/3684/15 скасувати та прийняти нове рішення:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» про стягнення 43 811 147, 64 грн. відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077720) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (08150, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боряка, вул. Шевченка, 178, код 20578072) 148 648 (сто сорок вісім тисяч шістсот сорок вісім) грн. 06 коп. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити господарському суду Київської області.

Матеріали справи № 911/3684/15 повернути за належністю до господарського суду Київської області.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді С.О. Алданова

Л.В. Кропивна