ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року Справа № 910/28462/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Данилової М.В., - головуючий
Данилової Т.Б., Корсака В.А.,
за участю представників:
позивача Грицюк Н.В. (дов. від 29.10.2015 р. №29/10) Удалов Т.Г. (дов. від 31.08.2016 р. №31/08) Мольченко В.Г. (дов. від 29.10.2010 р.)
відповідачаКлименко О.А. (дов. від 23.12.2015 р. №00123/01)
третя осіб (на стороні позивача)не з'явився (про час та місце судового засідання повідомлено належним чином)
розглянувши матеріали касаційної скаргиПублічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 26.07.2016 р.
у справі№ 910/28462/15 господарського суду міста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "СБМУ"
доПублічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачаДержавне підприємство "Національний спортивний комплекс "Олімпійський"
простягнення 4 725 091, 09 грн.

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "СБМУ" звернулося до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" про стягнення 4 725 091,09 грн., з яких: 2 515 326,10 грн. основний борг, 258 538,87 грн. - 3% річних та 1 951 226,12 грн. збитки від інфляції.

08.12.2015 р. Публічне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Київміськбуд" звернулось до господарського суду міста Києва із клопотаннями про залучення до справи в якості третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство "Трест " Київміськбуд - 3" та Державне підприємство "Національний спортивний комплекс "Олімпійський".

09.12.2015 р. Публічним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Київміськбуд" були заявлено клопотання про призначення по справі економічної експертизи та зупинення провадження у справі.

14.01.2016 р. Публічне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Київміськбуд" звернулось до господарського суду міста Києва із клопотанням про застосування строків позовної давності.

Місцевий господарський суд відмовив у задоволенні вищевказаних клопотань.

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.01.2016 р. у даній справі (суддя Пінчук В.І.), позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "СБМУ" задоволені. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "СБМУ" 2 515 326,10 грн. основного боргу, 258 538,87 грн. - 3% річних, 1 951 226,12 грн. збитки від інфляції та судовий збір.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції вказав про правомірність стягнення з Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" основної заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат, адже остання підтверджується актом взаємних розрахунків від 01.12.2014 р. по договору підряду від 09.04.2010 р. №5/04/10 та даними довідок №КБ-3.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Київміськбуд" звернулося до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

21.07.2016 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "СБМУ" звернулось до суду апеляційної інстанції із заявою, в якій зазначало, що рішення місцевого суду підлягає зміні, так як позовні вимоги заявлені за період з 14.05.2012 р. по 14.11.2012 р. (3% річних в сумі 37 844,16 грн.) є необґрунтованими.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2016 р. залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державне підприємство "Національний спортивний комплекс "Олімпійський".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.07.2016 р. (головуючий суддя Руденко М.А., судді Дідиченко М.А., Пономаренко Є.Ю.), рішення господарського суду міста Києва від 14.01.2016 р. скасовано частково та викладено у наступній редакції: "Позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "СБМУ" 2 515 326,10 грн. основного боргу, 220 694,71 грн. - 3% річних, 1 951 226,12 грн. збитків від інфляції, 70 308,70 грн. 70 коп. судового збору. В іншій частині позову відмовити ".

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком місцевого господарського суду щодо стягнення основної заборгованості та інфляційних втрат, і не погодився з розрахунком 3% річних, здійснивши його самостійно.

Не погоджуючись із вищевказаними судовими рішеннями, Публічне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Київміськбуд" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, а справу направити на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

В касаційній скарзі Публічне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Київміськбуд" посилається на неналежне дослідження всіх доказів в їх сукупності та встановлення всіх обставин, необхідних для правильного вирішення спору, що призвело, на думку скаржника, до порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 31.08.2016 р. справа повинна розглядатись у складі колегії суддів: головуючий суддя - Данилова М.В., судді Данилова Т.Б., Корсак В.А.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 01.09.2016 р. касаційну скаргу прийнято до провадження у вищевказаному складі, призначено до розгляду та зупинено виконання оскаржуваних судових рішень.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "СБМУ" до Вищого господарського суду України були надані додаткові пояснення, які останній просив врахувати при вирішенні даного спору.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні 14.09.2016 р. представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, 09.04.2010 р. між Публічним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Київміськбуд" (генпідрядник) та Публічним акціонерним товариством "Трест Київміськбуд-3" (головний підрядник) було укладено договір підряду № 5/04/10 на виконання робіт з будівництва підземного паркінгу на 248 машино - місць в межах реконструкції Національного спортивного комплексу "Олімпійський", за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська, 55.

Пунктом п. 1.1. договору сторони визначили, що головний підрядник зобов'язується виконати роботи з будівництва підземного паркінгу на 248 машино-місць в межах реконструкції Національного спортивного комплексу "Олімпійський" (роботи), розташованого за адресою: 03150, вул. Червоноармійська, 55 у Печерському районі міста Києва, Україна, а генпідрядник зобов'язується прийняти належним чином виконані роботи та оплатити їх.

Відповідно до п. 1.5. договору головний підрядник зобов'язується виконати роботи власними силами та засобами або залученими силами, у строки, визначені календарним планом виконання робіт, у відповідності із затвердженою проектною документацією, технічними умовами та чинним законодавством України (в тому числі держаними будівельними нормами та правилами, правилами та стандартами щодо спортивних споруд, вимог УЕФА).

У п. 2.1. договору сторони визначили, що його ціна з урахуванням ПДВ становить 53 486 617, 00 грн. (буде уточнена після виходу затвердженої належним чином проектно-кошторисної документації).

Відповідно до п. 3.1.2. договору генпідрядник здійснює оплату виконаних головним підрядником робіт на протязі 10 банківських днів у наступному місяці за звітним, на підставі підписаних уповноваженими представниками сторін актів приймання виконаних робіт за формою № КБ-2в та довідок про вартість виконаних підрядних робіт та витрат за формою № КБ-3 за фактично виконані головним підрядником роботи по цьому договору з урахуванням (тобто за виключенням) авансу сплаченого відповідно до п. 3.1.1. договору та договірного забезпечення згідно з п. 3.1.4.

Згідно з п. 3.1.3. договору проміжні платежі за виконані роботі здійснюються в межах не більш як 95 відсотків їх загальної вартості за приблизною (динамічною) договірною ціною за умови надходження коштів від замовника.

Відповідно до п. 3.1.4. договору договірне забезпечення зобов'язань головного підрядника у розмірі п'яти відсотків від вартості фактично виконаних робіт звітного місяця утримується генпідрядником та сплачується головному підряднику у двотижневий термін з дати прийняття в експлуатацію об'єкта будівництва відповідно до чинного законодавства України за умови надходження коштів від замовника.

Пунктом 3.1.5. договору кінцеві розрахунки здійснюються у двотижневий термін після виконання і приймання всіх передбачених договором робіт та підписання актів готовності об'єкту до експлуатації, затвердженого в установленому порядку, видачі сертифіката відповідності, що складається Держархбудінспецією та її територіальними органами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.08 р. № 923 та лише за умови надходження коштів від замовника.

У п. 3.1.6. договору передбачено, що за рахунок суми договірного забезпечення, але не обмежуючись цим, генпідрядник, вправі у беззаперечному порядку (шляхом утримання коштів) без погодження з головним підрядником відшкодувати витрати та збитки, понесені генпідрядником у зв'язку з неналежним виконанням головним підрядником своїх зобов'язань за цим договором. За рахунок договірного забезпечення генпідрядник може відшкодувати шкоду, нанесену головним підрядником неналежним виконанням своїх зобов'язань замовнику, генпідряднику, будь-яким іншим особам. Про відшкодування, передбачені цим пунктом, генпідрядник повідомляє головного підрядника після їх здійснення.

Згідно з п. 8.1. договору з метою обліку виконаних робіт, проведення їх оплати відповідно до договору, сторони щомісячно, починаючи з місяця, в якому розпочато виконання робіт і кожного наступного місяця, в якому вони виконуються, підписують Акт ф.КБ-2в та Довідку ф. КБ-3 на виконаний Головним підрядником обсяг робіт за звітний місяць, проект яких складає у чотирьох примірниках, підписує, скріплює печаткою і передає генпідряднику головний підрядник до останнього числа звітного місяця.

Відповідно до п. 8.2. договору генпідрядник протягом 5 робочих днів з дати одержання від головного підрядника акту КБ-2в та довідки КБ-3 за звітний місяць перевіряє обсяг та якість виконаних робіт, та при відсутності заперечень, підписує вказані документи і передає їх в двох примірниках головному підряднику.

Пунктом 8.5.договору визначено, що роботи вважаються переданими головним підрядником та прийнятими генпідрядником після підписання сторонами акта здачі-приймання виконаних робіт за цим договором та прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію відповідно до чинного законодавства України. Акт здачі-приймання робіт за цим договором складається головним підрядником та передається на підпис генпідряднику у терміни, визначені сторонами.

Відповідно до п. 9.1. договору головний підрядник гарантує належну якість використаних у роботах матеріально-технічних ресурсів, конструкцій, відповідність їх державним стандартам і технічним умовам та зобов'язується забезпечити їх необхідними сертифікатами, технічними паспортами та іншими документами, що засвідчують їх якість.

Згідно з п. 13.1. договору він набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Сторонами до вищевказаного договору були укладені додаткові угоди.

Так, додатковою угодою № 1 від 29.11.2010 р. до договору підряду сторони домовились п. 2.1. договору доповнити наступним абзацом: "2.1. вартість робіт за цим договором збільшується на суму 22002,00 тис. грн., в тому числі ПДВ 3667,00 тис. грн., та орієнтовно становить 75488,617 тис. грн., в тому числі ПДВ 12581,43617 тис. грн.; 2. невід'ємною частиною цієї додаткової угоди є додаток №1 "розрахунок вартості будівельно-монтажних робіт згідно локальних кошторисів, затверджених замовником".

Додатковою угодою №2 від 30.11.2010 р. до договору підряду сторони домовились п. 8.1. договору викласти в наступній редакції: 1. "з метою обліку виконаних робіт, проведення їх оплати відповідно до договору, сторони щомісячно, починаючи з місяця, в якому розпочато виконання робіт і кожного наступного місяця, в якому вони виконуються (звітній місяць) до 5 числа місяця, наступного за звітним, підписують акт № КБ-2в та довідку КБ-3 на виконаний головним підрядником обсяг робіт за звітний місяць, проект яких складає у чотирьох примірниках, підписує, скріплює печаткою і передає генпідряднику головний підрядник до 30 числа звітного місяця"; 2. "в першому реченні п. 8.3. договору замінено слова "10 робочих днів" на "5 робочих днів".

Додатковою угодою №3 від 30.11.2010 р. до договору підряду сторони домовились, що п. 3.1.1. договору буде викладено у такій редакції: " генпідрядником, у порядку, передбаченому підпунктом 5 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2006 р. №1404 та п. 19 постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 р. №1764 на підставі отриманої в письмовому вигляді заявки від головного підрядника про перелік матеріальних ресурсів та їх вартість, перераховує головному підряднику попередню оплату (аванс) в розмірі, що не перевищує 50% вартості робіт за договором, на строк не більш як 6 місяців. Аванс сплачується за умови надходження коштів від замовника. Головний підрядник зобов'язується використати отриманий аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів і протягом 6 місяців після отримання авансу надавати генпідряднику, у порядку, встановленому договором, відповідні акти виконаних робіт (ф. КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт (ф. КБ-3). Невикористана сума авансу за 5 робочих днів до закінчення 6 місяців повертається генпідряднику. Інші умови надання авансу визначатимуться додатковими угодами до цього договору".

Додатковою угодою №4 від 11.04.2011 р. до договору підряду сторони домовились, що п. 2.1. договору буде доповнено наступним змістом: "ціна договору відповідно до проведених генпідрядником конкурсних торгів на закупівлю додаткових робіт збільшується на суму 20 740 000, 00 грн. в т.ч. ПДВ (20%) - 3 456 666,67 грн. Розрахунок збільшення ціни договору, обсяги та види додаткових робіт, визначені в додатку №1 "Договірна ціна" та додаткової угоди №4 від 11.04.2010 р. до договору."

Додатковою угодою №6 від 28.05.2012 р. до договору підряду сторони змінили тип та назву генпідрядника та головного підрядника, а також їх реквізити.

Додатковою угодою №8 від 17.01.2013 р. до договору підряду сторони домовились про: "зменшення ціни договору на 300 460, 19 грн. та викладення п. 2.1. договору в наступній редакції: "так договірна ціна становить 95 928 156,81 грн., в тому числі ПДВ (20%) - 15 988 026,14 грн.".

З огляду на матеріали справи, умовами договору підряду договірне забезпечення було передбачено у розмірі 5%, а з кожного платежу, який здійснено сторонами у 2011 році, договірне забезпечення зменшилось до 2%.

16.09.2011 р. підписано акт готовності об'єкта до експлуатації щодо І черги будівництва "Реконструкція існуючих та будівництво нових об'єктів НСК " Олімпійський" по вул. Червоноармійській, 55 у Печерському районі м. Києва", на підставі якого Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у м. Києві в особі начальника - ОСОБА_8 було видано Сертифікат № 0 від 06.10.2011 р. про закінчення І черги будівництва.

23.04.2012 р. підписано акт готовності об'єкта до експлуатації щодо ІІ черги будівництва, І пусковий комплекс "Реконструкція існуючих та будівництво нових об'єктів НСК "Олімпійський" по вул. Червоноармійській, 55 у Печерському районі м. Києва", на підставі якого Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у м. Києві в особі начальника - ОСОБА_9 було видано сертифікат № 6 від 28.04.2012 р. про закінчення І пускового комплексу ІІ черги будівництва, .

20.10.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "СБМУ" (цедент) та Публічним акціонерним товариством "Трест "Київміськбуд - 3" (цесіонарій) був укладений договір про відступлення права вимоги.

Відповідно до п. 1 договору про відступлення права вимоги Публічне акціонерне товариство "Трест "Київміськбуд - 3" (цедент, головний підрядник) відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "СБМУ" (цесіонарія) право вимоги належне цеденту, внаслідок чого цесіонарій стає кредитором у правовідносинах з Публічним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Київміськбуд" (боржником, генпідрядником), які первісно виникли внаслідок виконання цедентом на користь боржника підрядних робіт з будівництва підземного паркінгу на 248 машино-місць в межах реконструкції Національного спортивного комплексу "Олімпійський", який розташований за адресою: 03150, вул. Червоноармійська, 55 у Печерському районі міста Києва (договір підряду №05/04/10 від 09.04.2010 р.), які оформлені відповідними актами приймання виконаних робіт/послуг згідно даних бухгалтерського обліку цедента на загальну суму 95 928 156,80 грн.

Відповідно до п. 2 договору про відступлення права вимоги за зобов'язаннями, зазначеними в п. 1 даного договору, цедент відступає, а до цесіонарія переходить право вимагати (замість цедента) від Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" виконання зобов'язань по сплаті на користь цесіонарія 2 515 326,11 грн. основного боргу за виконані роботи на об'єкті боржника з будівництва підземного паркінгу на 248 машино-місць в межах реконструкції Національного спортивного комплексу "Олімпійський", що розташований за адресою: 03150, вул. Червоноармійська, 55 у Печерському районі міста Києва, (договір №5/04/10 від 09.04.2010 р. ), 3% річних та інфляційних втрат, що виникли або виникнуть внаслідок прострочення боржником виконання зобов'язань по оплаті вказаного основного боргу (за договором №5/04/10 від 09.04.2010 р. ) та у зв'язку із незаконним користуванням коштами, та будь-яких похідних з/від вказаного основного боргу вимог.

Згідно з п. 4. договору про відступлення права вимоги моментом переходу права вимоги за зобов'язаннями, визначеними в п. 1, 2 цього договору, від цедента до цесіонарія є момент підписання даного договору обома його сторонами та скріплення його печатками.

20.10.2015 р. Публічне акціонерне товариство "Трест "Київміськбуд - 3" передало Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "СБМУ" за актом приймання-передачі документи, які посвідчують право вимоги, що відступається за даним договором цесії, а саме договір підряду № 5/04/10 від 09.04.2010 р., додаткові угоди до нього №№1, 2, 3, 4, 6, 7, 8; довідки форми № КБ-3 про вартість виконаних будівельних робіт та витрат у кількості 21 шт.; акти виконаних робіт форми № КБ-2в по договору підряду №5/04/10 від 09.04.2010 р. за період з квітня 2010 року по жовтень 2012 року, включно довідку від 20.10.2015 р., на загальну суму 95 928 156, 80 грн. та акти звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2010 р. по 24.12.2010 р. станом на 31.12.2010 р., на 30.09.2011 р., на 01.02.2011 р. та на 01.12.2014 р.

Листом від 30.10.2015 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "СБМУ" повідомило Публічне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Київміськбуд" про те, що стало кредитором у правовідносинах з Публічним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Київміськбуд", які первісно виникли внаслідок виконання Публічним акціонерним товариством "Трест "Київміськбуд - 3" на користь боржника підрядних робіт з будівництва підземного паркінгу на 248 машино-місць в межах реконструкції Національного спортивного комплексу "Олімпійський", розташованого за адресою: 03150, вул. Червоноармійська, 55 у Печерському районі міста Києва.

Також в своєму листі Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "СБМУ" просило Публічне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Київміськбуд" виконати зобов'язання щодо оплати вказаних підрядних робіт.

Однак, як вказує позивач, Публічне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Київміськбуд" зобов'язання щодо оплати виконаних підрядних робіт за договором № 5/04/10 від 09.04.2010 р. не виконало, що і стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення основної заборгованості, 3 % річних та інфляційних втрат.

Колегія суддів касаційної інстанції перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального зазначає про наступне.

За приписами процесуального законодавства, рішення господарського суду повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленою господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору,і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами чинного законодавства.

Разом з тим, суди попередніх інстанцій вищевикладене не врахували з огляду на таке.

Встановлення істини у справі нерозривно пов'язане з правовою оцінкою фактів, оскільки суд повинен встановлювати лише такі події і дії, яким законом надається значення юридичних фактів.

Процес установлення об'єктивної істини у справі включає в себе правильне визначення предмета доказування, ретельну перевірку за допомогою доказів наявності чи відсутності кожного з такого роду фактів, оцінку досліджених доказів і встановлених обставин з неодмінним з'ясуванням правової суті установлених судом обставин справи.

Як вже зазначалось вище, 20.10.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "СБМУ" (цедент) та Публічним акціонерним товариством "Трест "Київміськбуд - 3" (цесіонарій) був укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого цеденту перейшло право вимоги за договором № 5/04/10 від 09.04.2010 р. щодо виконання зобов'язань по сплаті 2 515 326,10 грн. основного боргу та 3 % річних і інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою.

Згідно ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Колегія суддів звертає увагу, що оскільки до нового кредитора у зобов'язанні переходять всі права первісного кредитора, останній повинен передати новому кредитору всі документи, що засвідчують його права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Конкретний перелік документів та інформації, які мають бути передані новому кредитору, передбачається у договорі відступлення права вимоги або в додатку до нього. Якщо заміна кредитора здійснюється на інших, крім договору, підставах, перелік необхідних документів та інформації визначається виходячи із суті зобов'язання, яке існує між боржником та первісним кредитором. Як правило, до необхідних документів відноситься договір, на підставі якого виникло право первісного кредитора, первісні бухгалтерські документи (накладні, що засвідчують факт передачі товару, платіжні доручення про сплату грошових коштів, акти приймання-передачі робіт або послуг тощо).

Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Відповідно до акта приймання-передачі до договору відступлення права вимоги від 20.10.2015 р. цедент передав цесіонарію тільки: договір підряду № 5/04/10 від 09.04.2010 р.; додаткові угоди № № 1-8 до вказаного договору; довідки ТФ № КБ-3 про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за період з квітня 2010 року по жовтень 2012 року; акти виконаних робіт ТФ КБ-2в по договору підряду № № 5/04/10 від 09.04.2010 р. за період з квітня 2010 року по жовтень 2012 року та акти звірки взаємних розрахунків (а. с. 23-24 т. 1).

Разом з цим, суди попередніх інстанцій не звернули уваги, що згідно акта приймання-передачі до договору відступлення права вимоги від 20.10.2015 р. у порушення вимог ст. 517 Цивільного кодексу України такі первісні бухгалтерські документи, як накладні, платіжні доручення про сплату грошових коштів, банківські виписки, ПАТ «Трест «Київміськбуд-3» не передавались.

Колегія суддів касаційної інстанції зауважує, що ні судом першої, ні судом апеляційної інстанції належним чином не досліджувались і пункти 3.1.3., 3.1.4., 3.1.5. договору підряду №5/04/10 від 09.04.2010 р., та не встановлювались обставини щодо надходження грошових коштів від замовника - Національного спортивного комплексу "Олімпійський". Суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що судами попередніх інстанцій було порушено принцип рівності сторін в процесі, а саме не надавши ніякого обґрунтування заборгованості в розмірі 2 515 326, 10 грн., суди надали суттєву перевагу позивачу, прийнявши, як доказ тільки його особистий розрахунок заборгованості.

Ні суд першої, ні суд апеляційної інстанцій не перевірили цей розрахунок самостійно, чим порушили принцип справедливого балансу між сторонами.

Колегія суддів, також звертає увагу, що відповідно до п.2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (стаття 36 ГПК).

Суди попередніх інстанцій, не взявши до уваги заперечення відповідача, щодо їх відповідності з оригіналами, порушуючи принцип процесуальної рівності сторін, не витребували для огляду оригінали у особи, яка їх надала.

Колегія суддів касаційної інстанції зауважує і про інші обставини, які не були враховані судами попередніх інстанцій.

Так, при прийнятті рішення суди виходили з того, що позивачем було доведено факт втрати документів, а саме актів форми КБ-2в внаслідок затоплення підвального приміщення будинку № 5 по вул. Леваневського, де розташований офіс ПАТ «Трест «Київміськбуд-3», на суму 474 797,61 грн.

Разом з тим, ні суд першої, ні суд апеляційної інстанцій не врахували, що відповідач заперечував виконання робіт по втраченим актам за договором підряду № 5/04/10 від 09.04.2010 р. на суму 474 797,61 грн.

Судом апеляційної інстанції на арк. справи 72 т. 7 Постанови від 26.07.2016 р. абз. 4 зазначено, що "відповідачем в судових засіданнях факт виконання за втраченими актами виконаних робіт за договором підряду № 5/04/10 від 09.04.2010 р. не заперечувався", але цей висновок апеляційного господарського суду колегія суддів касаційної інстанції вважає хибним, адже суд апеляційної інстанції послався на т.7 а.с. 139 -146, які відсутні в матеріалах справи.

Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що дійсно, з матеріалів справи убачається, що відповідачем факт виконання робіт за втраченими актами не заперечувався, проте із сумою коштів, які витрачені на виконання даних робіт, останній не погоджувався, оскільки не вважав довідку ПАТ «Трест «Київміськбуд-3» від 20.10.2015 р., в якій зазначається про втрату первинних документів на суму 474 797,61 грн., належним та достатнім доказом втрати документів та підставою для здійснення розрахунків.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Так суди попередніх інстанцій, не врахували, що підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 «Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України», затверджене постановою Правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року №566 є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

«Положенням про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженим постановою Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 визначено перелік первинних документів, які складаються банками залежно від виду операції, та їх обов'язкові реквізити.

Залежно від виду операції первинні документи банку (паперові та електронні) поділяють на касові, які підтверджують здійснення операцій з готівкою, та меморіальні, що використовуються для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій.

До первинних меморіальних документів, які підтверджують надання банком послуг з розрахунково - касового обслуговування, належать меморіальні ордери, платіжні доручення, платіжні вимоги-доручення, платіжні вимоги, розрахункові чеки та інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України.

Пунктом 5.1 глави 5 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженим постановою Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного).

Регістри бухгалтерського обліку повинні містити назву, період реєстрації операції, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні (п. 5.2 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України»).

Банки обов'язково мають складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри: особові рахунки та виписки з них; аналітичні рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій; книги реєстрації відкритих рахунків; оборотно-сальдовий баланс; інші регістри відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку.

У разі складання регістрів бухгалтерського обліку на електронних носіях інформації банки зобов'язані зробити їх копії на паперових носіях на вимогу учасників операції, а також органів контролю та правоохоронних органів відповідно до вимог законодавства України (п. 5.3. «Положенння про організацію операційної діяльності в банках України»).

Тобто суди попередніх інстанцій не надали вищевказаним обставинам належної правової оцінки, не перевірили, які розрахунки за виконану роботу були здійсненні первісним кредитором, яким чином оплачувались, не перевірили наявність відповідних платіжних доручень, виписок з банку, оскільки первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій, з банку позивачем додано не було, та не врахували, що матеріали справи не містять всіх належних первинних документів, які б підтверджували розмір заявлених вимог.

Отже, позивачем до матеріалів справи не було надано належних та допустимих доказів всіх його прав як нового кредитора у вказаному зобов'язанні.

З позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "СБМУ" вбачається, що Публічним акціонерним товариством "Трест Київміськбуд-3" на виконання умов договору підряду №5/04/10 було виконано комплекс робіт з будівництва підземного паркінгу на 248 машино - місць в межах реконструкції Національного спортивного комплексу " Олімпійський " за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська, 55 на загальну суму 95 928 156, 81 грн., з яких Публічним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Київміськбуд" було сплачено 93 412 830,69 грн.

Однак, судами попередніх інстанцій вищевказані обставини належним чином не перевірялись.

Як на один з доказів, який підтверджує заборгованість відповідача, суди першої та апеляційної інстанцій посилались на акт звірки взаєморозрахунків, який станом на 01.12.2014 р. вказує про заборгованість Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" перед Публічним акціонерним товариством "Трест " Київміськбуд - 3" у розмірі 2 515 326, 10 грн.

У статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» зазначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ст. 9 вказаного Закону).

Тобто акт звірки взаєморозрахунків не належить до первинних документів бухгалтерської звітності, сам по собі не породжує будь-яких прав та обов'язків сторін, у той час як зобов'язання сторін підтверджуються первинними документами (договором, актом-прийому передачі, накладними рахунками, виписками з рахунків тощо).

Як правильно зазначено судами попередніх інстанцій, укладений між сторонами контракт за своєю правовою природою є договором будівельного підряду, за яким підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом (ст. 875 Цивільного кодексу України).

Статтею 877 Цивільного кодексу України передбачено, що підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов'язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Колегія суддів касаційної інстанції зауважує, що ні місцевий господарський суд, ні суд апеляційної інстанції не витребували документи бухгалтерської звітності, які б підтверджували заборгованість Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" перед Публічним акціонерним товариством "Трест" Київміськбуд - 3" у розмірі 2 515 326, 10 грн.

До того ж, як вже зазначалось, пунктом 3.1.6. договору сторони передбачили, що за рахунок суми договірного забезпечення, але не обмежуючись цим, генпідрядник, вправі у беззаперечному порядку (шляхом утримання коштів) без погодження з головним підрядником відшкодувати витрати та збитки, понесені генпідрядником у зв'язку з неналежним виконанням головним підрядником своїх зобов'язань за цим договором. За рахунок договірного забезпечення генпідрядник може відшкодувати шкоду, нанесену головним підрядником неналежним виконанням своїх зобов'язань замовнику, генпідряднику, будь-яким іншим особам. Про відшкодування, передбачені цим пунктом, генпідрядник повідомляє головного підрядника після їх здійснення.

В свою чергу, колегія суддів касаційної інстанції наголошує на тому, що суди попередніх інстанцій під час вирішення даної справи не врахували обставини по справі №910/14542/15 за позовом Державного підприємства "Національний спортивний комплекс "Олімпійський" до Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" про зобов'язання усунути недоліки робіт з реконструкції Національного спортивного комплексу "Олімпійський", та по справі №5011-23/5186-2012 за позовом Національного спортивного комплексу "Олімпійський" до Акціонерного товариства холдингова компанія "Київміськбуд", за участю третіх осіб, про зобов'язання вчинити дії.

У відповідності до ст. 42 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" №6 від 23.03.2012 також зазначено, що відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог статті 42 ГПК України щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішень Європейських судів з прав людини національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом.

Ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Натомість, суди взяли до уваги лише доводи позивача та його особистий розрахунок, при цьому жоден довод відповідача враховано та належним чином оцінено не було.

Зокрема, клопотання відповідача про призначення судової економічної експертизи з переліком питань, які, на його думку, повинні бути досліджені, було відхилене, оскільки в суду були відсутні підстави для призначення судової експертизи.

При цьому суди не врахували великий об'єм досліджуваної документації, яка міститься в матеріалах, потребує спеціальних знань для її роз'яснення, що необхідно для повного та всебічного розгляду даної справи.

Відповідно до статті 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас і згідно з частиною першою статті 41 Господарського процесуального кодексу експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань. Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури.

Разом з тим, суди попередніх інстанцій вищезазначене не прийняли до уваги.

Частиною 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу передбачено,що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до пунктів 1, 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" № 6 від 23.03.2012 р. із змінами і доповненнями рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

З наведеного слідує, що приймаючи оскаржувані судові рішення, суди попередніх інстанцій не забезпечили виконання вимог процесуального закону щодо об'єктивності та всебічності з'ясування дійсних обставин справи, оскільки не перевірили ґрунтовність юридичної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, виходячи, зокрема, з принципу їх належності та допустимості, що мало своїм наслідком порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального та матеріального права.

Враховуючи, що в силу статті 1117 Господарського процесуального кодексу України у суду касаційної інстанції відсутнє право встановлювати або вважати доведеними обставини справи, які не були встановлені судами попередніх інстанцій, так само як і надавати їм власну юридичну оцінку, колегія суддів зазначає, що у розумінні статті 1119 названого Кодексу усі вищевикладені обставини є підставою для скасування оскаржуваної постанови і передачі справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

За таких обставин колегія суддів, беручи до уваги доводи, викладені в касаційній скарзі ПАТ "Холдингова компанія "Київміськбуд" дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а постанова Київського апеляційного господарського суду від 26.07.2016 р. та рішення господарського суду міста Києва від 14.01.2016 р. скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду міста Києва, під час здійснення якого суду необхідно врахувати вищезазначені обставини.

В свою чергу, ухвалу Вищого господарського суду України від 01.09.2016 р. про зупинення виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 26.07.2016 р. та рішення господарського суду міста Києва від 14.01.2016 р. по справі №910/28462/15 вважати такою, що втратила чинність.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.07.2016 р. у справі №910/28462/15 та рішення господарського суду міста Києва від 14.01.2016 р. скасувати, справу направити на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя М. Данилова

Судді: Т. Данилова

В. Корсак