УХВАЛА

16.09.2016Справа № 910/13633/16

За позовомПриватного підприємства «Ліком»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Радія»
простягнення 601899 грн. 96 коп.
Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Войцех В.І. - керівник;

від відповідача: Шандра Д.М. - представник за довіреністю б/н від 08.08.2016;

від ТОВ «Водолія»: Шандра Д.М. - представник за довіреністю № 01-08 від 01.08.2016.

ВСТАНОВИВ:

26.07.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного підприємства «Ліком» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Радія» про стягнення 604168 грн. 91 коп., з яких 567483 грн. 41 коп. основного боргу, 3467 грн. 88 коп. 3% річних та 33217 грн. 62 коп. інфляційних втрат.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами Договору поставки № 173/К від 02.03.2015 не у повному обсязі здійснив оплату за поставлений позивачем товару, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 567483 грн. 41 коп. Крім того, у зв'язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов'язання, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 3467 грн. 88 коп. та інфляційні втрати у розмірі 33217 грн. 62 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2015 порушено провадження у справі № 910/13633/16, розгляд справи призначено на 12.08.2016.

03.08.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просив суд накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках відповідача, в межах суми позову до вирішення спору по суті та накласти арешт на майно відповідача в межах суми позову до вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з частиною 1 статті 67 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову справляється судовий збір у розмірі 0,5 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», з 1 січня 2016 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1378 грн. 00 коп.

Таким чином, при поданні до суду заяви про забезпечення позову, позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 689 грн. 00 коп., докази чого надати суду.

Однак, позивачем не надано суду доказів сплати у встановленому порядку та розмірі судового збору за подання заяви про забезпечення позову у справі № 910/13633/16, у зв'язку з чим суд не приймає подану позивачем заяву про забезпечення позову до розгляду.

08.08.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 564672 грн. 20 коп., 3% річних у розмірі 4010 грн. 14 коп. та інфляційні втрати у розмірі 33217 грн. 62 коп.

Пунктом 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18 визначено, що ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Дослідивши подану позивачем заяву про уточнення позовних вимог, суд дійшов висновку, що вона, по суті, є заявою про зменшення позовних вимог в частині суми основного боргу (у зв'язку з частковою сплатою відповідачем заборгованості за поставлений товар) та заявою про збільшення позовних вимог в частині 3% річних (у зв'язку із збільшенням позивачем періоду нарахування 3% річних).

Відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Нормами частини 6 статті 22 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Відповідно до положень пункту 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 визначено, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Судом встановлено, що вказана заява позивача підписана директором Приватним підприємством «Ліком», який не обмежений у праві збільшувати та зменшувати позовні вимоги, позивачем надано суду докази направлення вказаної заяви відповідачу, у зв'язку з чим приймає до розгляду подану позивачем заяву, та розглядає даний спір з новою ціною позову - 601899 грн. 96 коп. (сума основного боргу у розмірі 564672 грн. 20 коп., 3% річних у розмірі 4010 грн. 14 коп. та інфляційні втрати у розмірі 33217 грн. 62 коп.).

У судовому засіданні 12.08.2016, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 16.09.2016.

16.09.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про відмову від позову в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 28233 грн. 61 коп., 3% річних у розмірі 4010 грн. 14 коп. та інфляційних втрат у розмірі 33217 грн. 62 коп.

У судовому засіданні 16.09.2016 представник позивача підтримав подану ним заяву про відмову від позову, просив суд її задовольнити.

Судом встановлено, що заява про відмову від позову в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 28233 грн. 61 коп., 3% річних у розмірі 4010 грн. 14 коп. та інфляційних втрат у розмірі 33217 грн. 62 коп. підписана директором Приватного підприємства «Ліком», який не обмежений у праві на відмову від позову.

У судовому засіданні 16.09.2016 судом було роз'яснено представнику позивача процесуальні наслідки відмови від позову.

Відповідно до частини 1, 2 статті 78 Господарського процесуального кодексу України відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами. До прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін.

Частиною 4 статті 78 Господарського процесуального кодексу України про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Нормами пункту 4 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Відповідно до частини 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши повноваження представника позивача на відмову від позову, роз'яснивши процесуальні наслідки даної процесуальної дії, а також встановивши, що вказана дія не суперечить законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд приймає відмову позивача від позову в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 28233 грн. 61 коп., 3% річних у розмірі 4010 грн. 14 коп. та інфляційних втрат у розмірі 33217 грн. 62 коп., у зв'язку із чим припиняє провадження у справі в частині вказаний позовних вимог.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З огляду на те, що суд припиняє провадження у даній справі в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 28233 грн. 61 коп., 3% річних у розмірі 4010 грн. 14 коп. та інфляційних втрат у розмірі 33217 грн. 62 коп. у зв'язку з відмовою позивача від позову в частині вказаних позовних вимог, підстави для повернення судового збору відсуті.

Керуючись нормами ч. 1, 2, 4 ст. 78, п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Прийняти відмову Приватного підприємства «Ліком» від позову в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Радія» суми основного боргу у розмірі 28233 грн. 61 коп., 3% річних у розмірі 4010 грн. 14 коп. та інфляційних втрат у розмірі 33217 грн. 62 коп.

2. Припинити провадження у справі № 910/13633/16 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Радія» суми основного боргу у розмірі 28233 грн. 61 коп., 3% річних у розмірі 4010 грн. 14 коп. та інфляційних втрат у розмірі 33217 грн. 62 коп.

Суддя І.М. Отрош