ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.09.2016 р. Справа № 914/1673/16

За заявою: ОСОБА_1 акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод», м. Львів, про відстрочку виконання рішення суду у справі № 914/1673/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОВМ ФІНАНС», м. Дніпро,

до відповідача: ОСОБА_1 акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод», м. Львів,

про: стягнення 845 712,00 грн,

Суддя М.Синчук

при секретарі О. Гринчишин

За участю представників:

заявника (боржника): ОСОБА_2 довіреність № 3528 від 18.12.15р.,

позивача (стягувача): не зявився.

На розгляд господарського суду Львівської області подано заяву ОСОБА_1 акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод», м. Львів, про відстрочку виконання рішення суду від 08.08.2016р. у справі № 914/1673/16.

Ухвалою від 08.09.2016 р. заяву прийнято до розгляду, розгляд заяви призначено на 19.09.2016 р.

В судове засідання 19.09.2016 р. представник заявника (відповідача) зявився, заяву підтримав, просить суд відстрочити виконання рішення до 01.04.2016р., вимог ухвали суду від 08.09.2016р. не виконав.

В судове засідання 19.09.2016 р. представник позивача не зявився, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду судом, про причини неявки уповноваженого представника в судове засідання не повідомив, вимог ухвали суду від 08.09.2016р. не виконав.

Проаналізувавши матеріали заяви, суд встановив таке.

Рішенням господарського суду Львівської області від 08.08.2016 р. у справі №914/1673/16, яке набрало законної сили, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОВМ ФІНАНС» задовольнено, вирішено стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Львівський локомотиворемонтний завод (адреса: 79018, м. Львів, вул. Залізнична, б. 1-А, ідентифікаційний код 00740599) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОВМ ФІНАНС (адреса: 49049, м. Дніпропетровськ, провулок Добровольців, б. 17, офіс 7; ідентифікаційний код 39815464) 840000,00 грн заборгованості та 5712,00 грн пені, 12685,68 грн. судового збору.

05.09.2016р. боржник звернувся до суду із заявою про відстрочку виконання вищезгаданого рішення суду про стягнення 840000,00 грн заборгованості та 5712,00 грн пені, 12685,68 грн. судового збору до 01.04.2016р. Заява мотивована несприятливою фінансовою ситуацією підприємства, значною дебіторською заборгованістю контрагентів, зокрема залізницями (Львівська 3487,2 тис.грн, Придніпровська 1804,4 тис. грн., Одеська 355,2 тис. грн.), яка виникла на підставі укладених цивільно-правових і господарських договорів.

Доказів докази погодження строку відстрочки виконання рішення із стягувачем та обґрунтований розрахунок можливості виконати рішення суду про стягнення 845712,00 грн станом до 01.04.2017р. заявником не подано.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, господарський суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання. Про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання виноситься ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку. В необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю.

Відповідно до п. 7.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

За змістом наведеної норми, відстрочка виконання рішення є правом, а не обов'язком суду, яке, до того ж, реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Таким чином, суд вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення у справі №914/1673/16, повинен враховувати: 1). матеріальні інтереси сторін, 2). їх фінансовий стан, 3). ступінь вини відповідача у вирішенні спору, 4). вказати конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим для виконання у встановлений строк, 5). наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини надання відстрочки виконання рішення господарського суду Львівської області від 08.08.2016 р. у справі №914/1673/16.

Рішенням господарського суду Львівської області від 08.08.2016 р. у справі №914/1673/16, яке набрало законної сили заяву відповідача

Ухвалою суду від 08.09.2016р. зобовязано відповідача (боржника) надати суду докази докази погодження строку відстрочки виконання рішення із стягувачем та обґрунтований розрахунок можливості виконати рішення суду про стягнення 845712,00 грн станом до 01.04.2017р..

В судове засідання 19.09.2016р. представник заявника (відповідача) зявився, заяву підтримав, просить суд відстрочити виконання рішення до 01.04.2016р., вимог ухвали суду від 08.09.2016р. не виконав.

Суд відзначає, що особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі, тобто тягар доказування покладається саме на особу, яка подала заяву про розстрочку виконання рішення. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до статей 32, 33 Господарського процесуального кодексу України.

Так, за змістом статті 32 Господарського процесуального кодексу України, наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору встановлюються на підставі доказів - фактичних даних.

Докази, у відповідності зі статтею 34 Господарського процесуального кодексу України, повинні відповідати, зокрема, вимогам належності та допустимості.

Відповідно ст. 124 Конституції України рішення суду є обов'язковим до виконання.

За загальними правилами, закріпленим в ч. 1. ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до приписів статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи наведене вище, ступінь вини відповідача, матеріальні інтереси позивача, суд вирішив в задоволенні заяви про відстрочку виконання судового рішення потрібно відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод» про відстрочку виконання рішення суду від 08.08.2016р. у справі № 914/1673/16 до 01.04.2017р. відмовити.

Суддя Синчук М.М.