КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2016 р. Справа№ 925/166/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Мартюк А.І.

За участю секретаря судового засідання Москаленко Г.С.

представників сторін:

від позивача - Малик А.С. - директор;

від відповідача - не з'явився,

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Ватутінський

хлібокомбінат»

на рішення Господарського суду Черкаської області

від 15.03.2016 року

у справі № 925/166/16 (суддя Скиба Г.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАЛИК-

КОМПАНІ»

до Публічного акціонерного товариства «Ватутінський

хлібокомбінат»

про стягнення 40 817,09 грн. заборгованості та санкцій

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 15.03.2016 року по справі № 925/166/16 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Ватутінський хлібокомбінат» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Малик-Компані» 38 179,88 грн. основного боргу, 1 908,99 грн. пені, 267,26 грн. інфляційних, 460,96 грн. - 3% річних та 1 378,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство «Ватутінський хлібокомбінат» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Черкаської області від 15.03.2016 року по справі № 925/166/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2016 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ватутінський хлібокомбінат» прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Пашкіна С.А. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 29.08.2016 року.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 29.08.2016 року, у зв'язку із перебуванням судді Пашкіної С.А. на лікарняному, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 925/166/16 колегію суддів у складі головуючого судді: Ткаченка Б.О., суддів: Зеленіна В.О., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2016 року справу прийнято до провадження у зазначеному вище складі колегії суддів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2016 року було відкладено розгляд справи на 12.09.2016 року.

29.08.2016 року та 06.09.2016 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Малик-Компані» надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Малик-Компані» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Представник Публічного акціонерного товариства «Ватутінський хлібокомбінат» у судове засідання не з'явився, будь-яких клопотань з цього приводу суду не надавав, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції по даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

01.09.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Малик-Компані» (далі - постачальник, позивач, ТОВ «Малик-Компані») та Публічним акціонерним товариством «Ватутінський хлібокомбінат» (далі - покупець, відповідач, ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат») було укладено Договір поставки № 0109/15 (далі - Договір).

За умовами Договору постачальник зобов'язується передати у встановлені Договором строки харчові добавки (надалі - товар), а покупець зобов'язується прийняти цей товар і сплатити за нього певну грошову суму за умовами Договору.

Розділом 3 Договору передбачено, що поставка товару здійснюється за домовленістю сторін згідно видаткових накладних.

Відповідно до п. 1.2 Договору, сума договору складається з вартості товару згідно всіх накладних по договору.

Згідно з п. 4.4 Договору оплата за товар, який поставляється постачальником покупцеві здійснюється покупцем на умовах відстрочення платежу терміном 14 календарних днів від дня поставки.

Постачальник передав товар Покупцю харчові добавки на загальну суму 75 179,80 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними:

- від 04.09.2015 року № 60 на суму 24 000,00 грн. (а.с. 12);

- від 19.10.2015 року № 70 на суму 24 000 грн. (а.с. 13);

- від 24.10.2015 року № 71 на суму 12 848,94 грн. (а.с. 14);

- від 10.12.2015 року № 91 на суму 14 330,94 грн. (а.с. 15).

Станом на 11.12.2015 року покупець частково здійснив оплату товару на суму 37 000,00 грн.

Таким чином, сума заборгованості за поставлений товар становить 38 179,88 грн.

Враховуючи вказане, у зв'язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача 38 179,88 грн. основного боргу. Крім того, у зв'язку з несвоєчасним виконанням основного зобов'язання, позивач нарахував та просить стягнути, за період з 21.09.2015 року до 23.02.2016 року, 6 787,32 грн. пені, 460,96 грн. 3% річних та 267,26 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - п. 1 ст. 530 ЦК України.

Як встановлено вище, заборгованість відповідача за Договором складає 38 179,88 грн., що також підтверджується актом звірки заборгованості № 1 від 09.02.2016 року (а.с. 16).

У відповідності до п. 4.4 Договору строк оплати по першій партії товару розпочався 21.09.2015 року, по останній партії - 25.12.2015 року. Таким чином, станом на час звернення до суду право вимоги позивача настало.

Доказів погашення вказаної заборгованості суду надано не було.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення заборгованість з відповідача на користь позивача у сумі 38 179,88 грн.

Враховуючи прострочення виконання основного зобов'язання, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача за період з 21.09.2015 року до 23.02.2016 року, з урахуванням часткової оплати та партій постачання товару, пеню у розмірі 6 787,32 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Приписами ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ст. 230 Господарського кодексу України, передбачено, зокрема, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 даного Закону.

Пунктом 8.2 Договору передбачено, що у разі несвоєчасного розрахунку за поставлений товар покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов'язання, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення виконання і не більше 5% від суми невиконаного зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Оскільки фактичний розрахунок пені, з урахуванням часткової оплати та партій постачання товару, перевищує 5% від суми невиконаного зобов'язання, то у відповідності до п. 8.2 Договору, стягненню підлягає пеня у розмірі 5% від суми невиконаного зобов'язання.

Колегія суддів, враховуючи зазначене вище, провівши повторний арифметичний розрахунок, погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 1 908,99 грн.

Крім того, враховуючи прострочення виконання основного зобов'язання, позивач просив стягнути з відповідача за період з 21.09.2015 року по 23.02.2016 року 460,96 грн. 3% річних та 267,26 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вказане вище, провівши повторний арифметичний розрахунок, з урахуванням строків часткової оплати та партій постачання товару, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 460,96 грн. 3% річних та 267,26 грн. інфляційних втрат.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені Публічним акціонерним товариством «Ватутінський хлібокомбінат» в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Черкаської області від 15.03.2016 року по справі № 925/166/16 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Ватутінський хлібокомбінат» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Публічне акціонерне товариство «Ватутінський хлібокомбінат» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ватутінський хлібокомбінат» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 15.03.2016 року по справі № 925/166/16 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 925/166/16 повернути до Господарського суду Черкаської області.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

А.І. Мартюк

Повний текст рішення складено 19.09.2016 року.