РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2016Справа №910/14226/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Експо Веб",

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Вікторі",

треті особи, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо",

2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ",

3) Публічне акціонерне товариство "Міський комерційний банк",

4) Публічне акціонерне товариство "Банк професійного фінансування",

5) Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компаня "Некстджен фінанс",

6) Товариство з обмеженою відповідальністю "Техно Веб",

7) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Овчаренко Тамара Миколаївна,

8) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скульська Тетяна Анатоліївна,

9) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Апатенко Марина Анатоліївна

про визнання договору недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння та усунення перешкод у користуванні і розпорядженні майном

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Фрідман Д.А.;

від відповідача-1: Яцько Р.М.;

від відповідача-2: не з'явились;

від третьої особи-1: не з'явились;

від третьої особи-2: не з'явились;

від третьої особи-3: не з'явились;

від третьої особи-4: не з'явились;

від третьої особи-5: не з'явились;

від третьої особи-6: не з'явились;

від третьої особи-7: не з'явились;

від третьої особи-8: не з'явились;

від третьої особи-9: не з'явились.

вільний слухач - ОСОБА_6

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Лізинг інформаційних технологій" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Експо Веб" (далі-відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Вікторі" (далі-відповідач-2), треті особи, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо", Товариство з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ", Публічне акціонерне товариство "Міський комерційний банк", Публічне акціонерне товариство "Банк професійного фінансування", Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компаня "Некстджен фінанс", Товариство з обмеженою відповідальністю "Техно Веб", Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Овчаренко Тамара Миколаївна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скульська Тетяна Анатоліївна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Апатенко Марина Анатоліївна, про:

- визнання недійсним з моменту укладення договору про поділ нерухомого майна від 19.07.2016, який було укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Експо Веб» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарант Вікторі», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Тетяною Анатоліївною, серія та номер: 1792;

- витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю «Експо Веб» на користь Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» частки нежилого приміщення за адресою АДРЕСА_1, група приміщень №319 (нежилі приміщення №№1-17) (в літ. «А»), загальна площа 289,9 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_2, у розмірі частки 637/1000;

- витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Вікторі» на користь Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» частки нежилого приміщення за адресою АДРЕСА_1, група приміщень №319 (нежилі приміщення №№1-17) (в літ. «А»), загальна площа 289,9 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_2, у розмірі частки 363/1000.

- зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Експо Веб» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Вікторі» усунути перешкоди Приватному акціонерному товариству «Лізинг інформаційних технологій» у користуванні та розпорядженні нежилим приміщенням за адресою АДРЕСА_1, група приміщень №319 (нежилі приміщення №№1-17) (в літ. «А»), загальна площа 289,9 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_2, у тому числі будь-якими його частинами, у тому числі групою приміщень № 319-А (нежилі приміщення №№1-14), загальна площа 189,9 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_1 та групою приміщень № 319-Б (нежилі приміщення №№1-3), загальна площа 105,0 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_3.

Крім того, Приватне акціонерне товариство "Лізинг інформаційних технологій" просило суд з метою забезпечення позову в частині позовної вимоги про усунення перешкод Приватному акціонерному товариству «Лізинг інформаційних технологій» у користуванні та розпорядженні нежилим приміщенням, до вирішення спору по суті та набранням рішенням у даній справі законної сили:

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Експо Веб», а також будь-яким іншим особам зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю «Експо Веб» вчиняти дії, спрямовані на виселення та звільнення Приватним акціонерним товариством «Лізинг інформаційних технологій» нежилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1, група приміщень № 319 (нежилі приміщення №№1-17) (в літ. «А»), загальна площа 289, 9 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_2), а також його частини - групи приміщень №319-А (нежилі приміщення №№1-14), загальна площа 184,9 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_1), у тому числі заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Експо Веб» створювати обмеження чи унеможпивлення Приватному акціонерному товариству «Лізинг інформаційних технологій» користуватись вказаним нежилим приміщенням, заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Експо Веб» вчиняти будь-які дії пов'язані з передачею іншим особам права користування вказаним нежилим приміщенням, заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Експо Веб» укладати та підписувати договори найму (оренди) вищевказаного нежилого приміщення або його частин, заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Експо Веб» вчиняти будь-які дії щодо проникнення до вказаного нежилого приміщення, користування вищевказаним нежилим приміщенням, подавати відповідні заяви, документи та листи у належні органи житлово-комунального господарства, укладати договори охорони стосовно вищевказаного нежилого приміщення, проводити ремонт у вищевказаному нежилому приміщенні;

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Гарант Вікторі», а також будь-яким іншим особам зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Вікторі» вчиняти дії, спрямовані на виселення та звільнення Приватним акціонерним товариством «Лізинг інформаційних технологій» нежилого приміщення за адресою АДРЕСА_1, група приміщень №319 (нежилі приміщення №№1-17) (в літ. «А»), загальна площа 289,9 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_2), а також його частини - групи приміщень №319-Б (нежилі приміщення №№1-3), загальна площа 105,0 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_1), у тому числі, заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Гарант Вікторі» створювати обмеження чи унеможливлення Приватному акціонерному товариству «Лізинг інформаційних технологій» користуватись вказаним нежилим приміщенням, заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Гарант Вікторі» вчиняти будь-які дії пов'язані з передачею іншим особам права користування вказаним нежилим приміщенням, заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Гарант Вікторі» укладати та підписувати договори найму (оренди) вищевказаного нежилого приміщення або його частин, заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Гарант Вікторі» вчиняти будь-які дії щодо проникнення до вказаного нежилого приміщення, користування вищевказаним нежилим приміщенням, подавати відповідні заяви, документи та листи у належні органи житлово-комунального господарства, укладати договори охорони стосовно вищевказаного нежилого приміщення, проводити ремонт у вищевказаному нежилому приміщенні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2016 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 22.08.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи. Зокрема, залучено до участі у розгляді справи третіх осіб, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо", Товариство з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ", Публічне акціонерне товариство "Міський комерційний банк", Публічне акціонерне товариство "Банк професійного фінансування", Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компаня "Некстджен фінанс", Товариство з обмеженою відповідальністю "Техно Веб", Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Овчаренко Тамару Миколаївну, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульську Тетяну Анатоліївну Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко Марину Анатоліївну.

08.08.2016 через відділ автоматизованого документообігу суду представник позивача подав повідомлення про виявлення описок у позовній заяві.

15.08.2016 через відділ автоматизованого документообігу суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Овчаренко Т.М. надійшли заперечення на позовну заяву, в яких зазначено, що при посвідченні договору про відчуження частки нежилих приміщень, приватним нотаріусом Овчаренко Т.М. була здійснена перевірка у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про відсутність заборон відчуження або арешт майна, а в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна про відсутність податкової застави, про що 04.07.2016 були долучені витяг та інформаційні довідки з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Також, 15.08.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Овчаренко Т.М. подано заяву про розгляд даної справи за її відсутності.

18.08.2016 через відділ автоматизованого документообігу суду представник позивача подав клопотання про прискорення розгляду заяви про забезпечення позову, обґрунтоване тим, що ТОВ "Експо Веб" та ТОВ "Гарант Вікторі" вчиняють дії, пов'язані зі знищенням нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, 18.08.2016 представник позивача подав клопотання про виправлення описок в ухвалі суду від 04.08.2016, в якому зазначає, що у прохальній частині позовної заяви ПрАТ "Лізинг інформаційних технологій" вказало, що просить вважати запобіжні заходи у справі № 910/13496/16 заходами забезпечення у даній справі, проте ухвала суду від 04.08.2016, а саме її резолютивна частина не містить таких відомостей, у зв'язку з чим просив суд виправити описку в ухвалі суду від 04.08.2016 у справі № 910/14226/16, а саме додати у резолютивну частину ухвали наступне: «Вважати запобіжні заходи у справі № 910/13496/16 заходами забезпечення позову у справі № 910/14226/16».

22.08.2016 через відділ автоматизованого документообігу суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Т.А. надійшли документи на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 04.08.2016 про порушення провадження у справі № 910/14226/16, зокрема договір про поділ спільного майна між співвласниками.

Також, 22.08.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А. подано клопотання, в якому указано, що оглянувши всі надані документи, пересвідчившись у дійсності намірів сторін та керуючись чинним законодавством України, нотаріусом було посвідчено договір, крім того, третя особа просила суд розглядати дану справу на її відсутності.

22.08.2016 представник відповідача-1 подав витребувані ухвалою суду від 04.08.2016 документи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2016 до вирішення спору у справі № 910/14226/16 по суті та набрання рішенням суду законної сили вжито заходи до забезпечення позову, а саме, заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю "Експо Веб" (01133, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 14/1, ідентифікаційний код - 40192015) та Товариству з обмеженою відповідальністю "Гарант Вікторі" (01042, м. Київ, вул. Івана Кудрі, буд. 39, ідентифікаційний код - 39827637) вчиняти дії, спрямовані на знищення та пошкодження нежилих приміщень з № 1 (один) по № 17 (сімнадцять) групи приміщень № 319 в літ. «А», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 289, 9 кв.м.

Розгляд справи відкладався згідно п.п. 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

22.08.2016 через відділ автоматизованого документообігу суду від Приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" надійшла скарга на дії Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.08.2016 розгляд скарги призначено на 15.09.2016, зокрема, зобов'язано Оболонський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві надати суду письмові обґрунтовані пояснення з приводу викладених у скарзі обставин.

15.09.2016 через відділ автоматизованого документообігу суду від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Т.А. надійшли письмові пояснення, в яких остання зазначає, що для посвідчення договору про поділ спільного майна між співвласниками були надані наступні документи: статутні документи сторін (із паспортами представників та документами, що підтверджують їх повноваження), правовстановлюючі документи на відповідні частки зазначеного майна, звіти про оцінку, технічні паспорти на новостворені об'єкти нерухомого майна, висновок щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна. Крім того, приватний нотаріус зазначає, що внаслідок проведення реєстраційних дій, адреса нежилих приміщень, які були предметом договору залишилась незмінною - АДРЕСА_1.

Також, 15.09.2016 через відділ автоматизованого документообігу суду ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" подало заперечення на позовну заяву, в яких пояснює, що підставою визнання правочину недійсним може бути невідповідність правочину закону, однак позивачем не наведено нормативно-правових актів, яким суперечить укладений відповідачами договір.

Крім того, 15.09.2016 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. через відділ автоматизованого документообігу суду подано заперечення на позовну заяву, в яких повідомляється, що з метою реєстрації прав власності на об'єкт нерухомого майна було надано державному реєстратору всі документи, передбачені законом та порядком, відповідно й підстав для відмови в реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна НОМЕР_2 за ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" не було.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2016 у задоволенні скарги ПрАТ "Лізинг інформаційних технологій" на дії Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання неправомірними бездіяльність державних виконавців Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві - відмовлено повністю.

У даному судовому засіданні представник позивача надав письмові пояснення, а також клопотання про вихід за межі позовних вимог, в якому просить суд на підставі п. 2. ст. 83 ГПК України, у разі необхідності вийти за межі позовних вимог та: 1) визнати недійсним правочин про припинення права власності ПрАТ "Лізинг інформаційних технологій" на нерухоме майно, що розташоване за адресою АДРЕСА_1, група приміщень № 319 (нежилі приміщення №№ 1-17) (в літ. «А»), загальна площа 289, 9 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_2 на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко Марини Анатоліївни № 28637500 від 09.03.2016; 2) витребувати у ТОВ «Експо Веб» на користь ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» нежиле приміщення за адресою АДРЕСА_1, група приміщень №319-А (нежилі приміщення №№1-17), загальна площа 184, 9 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_1; 3) витребувати у ТОВ «Гарант Вікторі» на користь ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» нежиле приміщення за адресою АДРЕСА_1, група приміщень №319-Б (нежилі приміщення №№1-17), загальна площа 105, 0 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_3.

Також, представник позивача подав клопотання про забезпечення позову, в якому просить суд накласти арешт на належне ТОВ «Експо Веб» нежиле приміщення за адресою АДРЕСА_1, група приміщень №319-А (нежилі приміщення №№1-17), загальна площа 184, 9 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_1, шляхом проведення опису майна і накладення на нього арешту, призначити зберігачем ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій», вилучити описане й арештоване майно у ТОВ «Експо Веб»;

- накласти арешт на належне ТОВ «Гарант Вікторі» нежиле приміщення за адресою АДРЕСА_1, група приміщень №319-Б (нежилі приміщення №№1-17), загальна площа 105, 0 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_3, шляхом проведення опису майна і накладення на нього арешту, призначити зберігачем ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій», вилучити описане й арештоване майно у ТОВ «Гарант Вікторі».

Крім того, представник відповідача подав клопотання про залучення третьої особи, в якому просить суд залучити до участі у справі Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» у якості третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів.

Представник відповідача-1 заперечив проти задоволення даних клопотань.

Розглянувши подане позивачем клопотання про забезпечення позову, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2016 у справі № 910/13496/16 (суддя Якименко М.М.) заяву Приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" про вжиття запобіжних заходів задоволено та накладено арешт на нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1, група приміщень № 319-А (нежилі приміщення №№1-14) (в літ. "А"), загальною площею 184,9 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_1, а також накладено арешт на нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1, група приміщень №319-Б (нежилі приміщення №№1-3) (в літ. "А"), загальною площею 105,0 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_3.

03.08.2016 Приватне акціонерне товариство "Лізинг інформаційних технологій" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Експо Веб" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Вікторі" про визнання договору недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння та усунення перешкод у користуванні і розпорядженні майном.

Отже, вжиті запобіжні заходи згідно ухвали Господарського суду міста Києва від 27.07.2016 у справі № 910/13496/16 діють, як заходи забезпечення позову у даній справі № 910/14226/16.

Крім того, ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2016 заяву Приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" про забезпечення позову задоволено частково, до вирішення спору у справі № 910/14226/16 по суті та набрання рішенням суду законної сили вжито заходи до забезпечення позову, а саме, заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю "Експо Веб" та Товариству з обмеженою відповідальністю "Гарант Вікторі" вчиняти дії, спрямовані на знищення та пошкодження нежилих приміщень з № 1 (один) по № 17 (сімнадцять) групи приміщень № 319 в літ. «А», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 289, 9 кв.м.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд відмовляє у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Щодо клопотання позивача про залучення третьої особи, суд відзначає таке.

Згідно ст. 27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У справах щодо майна господарських організацій, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, господарський суд залучає орган державної влади, що здійснює управління корпоративними правами, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом, який виносить з цього приводу ухвалу.

Оскільки позивач не обґрунтував, яким саме чином рішення у даній справі може вплинути на права та обов'язки Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», відповідно суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про залучення третьої особи.

Представник позивача надав клопотання про відкладення розгляду справи на 14 календарних днів з метою надання суду висновку комісії Міністерства юстиції України з розгляду скарг Приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій".

З приводу поданої заяви суд відзначає, що у відповідності до приписів ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Так, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є: 1) нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; 1-1) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про таку участь, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 2) неподання витребуваних доказів; 3) необхідність витребування нових доказів; 4) залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; 5) необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

Таким чином, Господарським процесуальним кодексом України наведений вичерпний перелік обставин для відкладення розгляду справи, однак зазначені у клопотанні обставини не є підставою для її задоволення, тому суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача-1 заперечив проти задоволення позову.

Представники відповідача-2 та третіх осіб у судове засідання не з'явились, причин неявки суду не повідомили, однак про дату, час та місце розгляду справи, були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення ухвал суду.

Представник третьої особи-8 у дане судове засідання також не з'явився, через відділ автоматизованого документообігу суду подав заяву про розгляд справи за відсутності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Овчаренко Т.М.

Приймаючи до уваги, що представники відповідача-2 та третіх осіб були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача-2 та третіх осіб не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 15.09.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-2, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

03.10.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ" (далі - позичальник) та Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний банк" (далі - банк) укладено кредитний договір № 886/980-ЮО, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит, а позичальник використати кредит за цільовим призначенням і погашати заборгованість зі сплати прострочених процентів за користування кредитом, комісій, простроченої заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом, строкової заборгованості по кредиту, штрафних санкцій, інших платежів перед банком відповідно до умов даного договору.

03.10.2012 між Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний банк" (надалі - іпотекодержатель) та Приватним акціонерним товариством "Лізинг інформаційних технологій" (надалі - іпотекодавець) укладено договір іпотеки № 886/980-ЮО/І, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою Світланою Володимирівною за № 13587 із договорами про внесення змін №1 від 16.09.2013 та №2 від 18.09.2013 відповідно до умов яких даним договором забезпечується належне виконання позичальником (Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ") вимог іпотекодержателя, що випливають (та/або випливатимуть) з кредитного договору №886/980-ЮО від 03.10.2012, укладеного між позичальником та іпотекодержателем, а також всіх додаткових договорів (угод), що будуть укладені до нього, в т.ч. щодо суми зобов'язань, строків їх виконання, розміру процентів, комісій та інших умов, у тому числі щодо:

- повернення позичальником іпотекодержателю коштів у розмірі 3 000 000, 00 грн. до 01.10.2014;

- сплати позичальником процентів за користування кредитом у розмірі 26, 0 % річних та комісій у розмірі, в порядку та строки, визначені кредитним договором;

- виконання позичальником інших зобов'язань, передбачених кредитним договором, в повному обсязі на умовах і в строки, визначені в кредитному договорі (у тому числі при зміні строків виконання зобов'язань), в тому числі зобов'язань щодо сплати неустойок (пені, штрафів) та відшкодування збитків.

Відповідно до п.1.2. договору, іпотекодавець передає в іпотеку належне йому на праві власності наступне нерухоме майно:

- нежилі приміщення з №1 по №17 (групи приміщень №319) (в літ.А), загальною площею 289,90 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна: 37049723.

Заставна вартість переданого в іпотеку нерухомого майна за домовленістю сторін становить 3 221 167, 00 грн. (п. 1.3 договору).

Частиною 1 п. 3.1.3. договору передбачено, що іпотекодержатель має право на свій розсуд застосовувати механізм позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, визначеному у застереженні про задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом передачі права власності згідно норм законодавства України предмета іпотеки іпотекодержателем або передачі іпотекодержателю прав власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, викладені в п. 3.2 договору.

Згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, викладене в п.п. 3.2.4.1 та 3.2.4.2 цього пункту договору (п. 3.2.4 договору):

3.2.4.1. задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку". Відповідно до статті 37 Закону України "Про іпотеку" у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті п. 3.2.4. договору, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. При цьому, вважається, що предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателя за вартістю, що буде визначена після прийняття іпотекодержателем рішення про обрання передбаченого цим пунктом договору способу звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі висновку незалежного експерта - суб'єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб'єкта оціночної діяльності. При цьому, сторони домовляються, що кандидатура суб'єкта оціночної діяльності визначається іпотекодержателем самостійно.

Якщо фактичний розмір заборгованості іпотекодавця за основним зобов'язанням менший за вартість, що вказана у висновку незалежного експерта-суб'єкта оціночної діяльності, іпотекодержатель перераховує різницю, розраховану відповідно до статті 37 Закону України "Про іпотеку", на поточний рахунок іпотекодавця протягом 60 (шестидесяти) робочих днів з моменту набуття у власність предмета іпотеки.

Сторони, з розумінням змісту статті 37 Закону України "Про іпотеку" свідчать, що право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положень цього пункту п.3.2.4. цього договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій іпотекодавця, а рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки може бути оскаржене іпотекодавцем в судовому порядку лише у випадку, якщо він доведе, що основне зобов'язання виконане повністю та належним чином;

або

3.2.4.2. передачі у власність, визначеному чинним законодавством, іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі у порядку, встановленому статтею 38 Закону України "Про іпотеку" за ціною, що буде встановлена після прийняття іпотекодержателем рішення про обрання передбаченого цим пунктом договору способу звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до висновку незалежного експерта-суб'єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб'єкта оціночної діяльності. При цьому, сторони домовляються, що кандидатура суб'єкта оціночної діяльності визначається іпотекодержателем самостійно.

Для реалізації іпотекодержателем права звернути стягнення на предмет іпотеки способом, визначеним попереднім абзацом цього договору, іпотекодавець, керуючись ст.ст. 237 - 239 Цивільного кодексу України, доручає іпотекодержателю отримувати витяги з Поземельної книги державного реєстру земель щодо предмета іпотеки, а також представляти інтереси іпотекодавця в усіх державних органах, органах місцевого самоврядування, установах, організаціях та підприємствах незалежно від форми їх власності, у відносинах з будь-якими фізичними та юридичними особами (незалежно від форм їх власності) з питань, пов'язаних із предметом іпотеки, підписувати відповідні заяви, клопотання та запити, а також отримувати будь-які документи відносно предмета іпотеки.

При цьому, іпотекодавець свідчить, що виконання дій, визначених попереднім абзацом цього договору здійснюється іпотекодержателем на підставі цього договору, без отримання будь-якої окремої довіреності.

Так, у зв'язку з укладенням між Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний банк" (далі - цедент) та Публічним акціонерним товариством "Банк професійного фінансування" (далі - цесіонарій) договору відступлення права вимоги № 1/2014 від 26.08.2014 за кредитним договором № 886/980-ЮО від 03.10.2012, 12.09.2014 між Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний банк" (далі - цедент) та Публічним акціонерним товариством "Банк професійного фінансування" (далі - цесіонарій), укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки, умовами якого передбачено, що цедент передає, а цесіонарій приймає всі права за договором іпотеки, що укладений в забезпечення виконання зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізинг ІТ-СПВ» за кредитним договором № 886/980-ЮО від 03.10.2012, включаючи всі зміни та додаткові угоди до нього.

25.01.2016 між Публічним акціонерним товариством "Банк професійного фінансування" (далі - первісний іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Некстджен Фінанс" (далі - новий іпотекодержатель) укладено договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощуком В.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 23, відповідно до якого первісний іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає на себе права первісного іпотекодержателя у зобов'язанні за договором іпотеки.

Новий іпотекодержатель одержує всі права (замість первісного іпотекодержателя), передбачені договором іпотеки (п. 1.2. договору).

Так, 25.01.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Некстджен Фінанс" (далі - первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" (далі - новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № 2/2016, умовами якого передбачено, що первісний кредитор відступає новому кредитору своє право (яке було набуте первісним кредитором відповідно до договору про відступлення права вимоги № 1/2016 від 25.01.2016, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Банк професійного фінансування" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Некстджен Фінанс") за кредитним договором № 886/980-ЮО від 03.10.2012, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ" (боржник), з усіма додатковими угодами та додатками до нього, що є його невід'ємною частиною.

26.01.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Некстджен Фінанс" (далі - первісний іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо"(далі - новий іпотекодержатель) укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А., зареєстрований в реєстрі за № 50, відповідно до якого первісний іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає на себе права первісного іпотекодержателя у зобов'язанні за договором іпотеки.

Новий іпотекодержатель одержує всі права (замість первісного іпотекодержателя), передбачені договором іпотеки (п. 1.2. договору).

Оскільки станом на 25.01.2016 борг Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ" за кредитним договором №886/980-ЮО від 03.10.2012 склав 4 215 193, 95 грн., 27.01.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" передало через приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П. заяву-вимогу до позивача, зареєстровану в реєстрі за №88 про усунення порушень кредитного договору від 03.10.2012, погашення заборгованості в сумі 4 215 193, 95 грн. та попередження про те, що у випадку не погашення боргу протягом 30 днів Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" буде реалізовуватись належне йому право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування одного зі способів звернення стягнення, передбаченого розділом 3.2 договору іпотеки.

Отже, 09.03.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» зареєстровано право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" на нежилі приміщення з № 1 по № 17 (грипу приміщень № 319 (в літ. А), загальною площею 289, 90 кв. м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1, номер запису про право власності № НОМЕР_4.

14.03.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» (далі - іпотекодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Експо Веб" (далі - іптекодержатель) укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А., зареєстрований в реєстрі за № 177, умовами якого передбачено, що даним договором забезпечується виконання зобов'язання, що виникло у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» на підставі попереднього договору від 30.12.2015. Договір про відступлення права вимоги № 01/03/2016 від 01.03.2016.

Предметом договору є: нежилі приміщення з № 1 по № 17 (грипу приміщень № 319 (в літ. А), загальною площею 289, 90 кв. м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна: 37049723.

16.03.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» (далі - іпотекодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Експо Веб" (далі - іптекодержатель) укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А., зареєстрований в реєстрі за № 185, предметом якого є: нежилі приміщення з № 1 по № 17 (грипу приміщень № 319 (в літ. А), загальною площею 289, 90 кв. м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна: 37049723.

Крім того, 04.07.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Експо Веб" (далі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гарант Вікторі" (далі - покупець) укладено договір купівлі-продажу частини нежилих приміщень, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Овчаренко Т.М., зареєстрований в реєстрі за №19, умовами якого передбачено, що продавець продає, а покупець купив нежилі приміщення №№ 15, 16, 17 групи приміщень № 319 в літ. А, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, що складає 363/1000 частини від нежилих приміщень групи приміщень № 319 в літ. А.

Відповідно до п. 6 договору, продавець свідчить, що від покупця не приховано обставин, які мають істотне значення, до укладення цього договору нежилі приміщення іншим особам не відчужені, під забороною (арештом) та в заставі, у тому числі податковій заставі не перебувають, як внесок до статутного капіталу юридичних осіб не передані, щодо нежилих приміщень відсутні судові спори, нежилі приміщення не надані у користування наймачам (орендарям), обтяжень, а також будь-яких прав у третіх осіб щодо нежилих приміщень немає, самовільних переобладнань та перебудов у нерухомому майні немає, договір не укладався під впливом тяжкої для продавця обставини. Продавець гарантує, що нежилі приміщення перебувають винятково і без обтяжень у власності продавця, продавець має всі необідні права для відчуження нежилих приміщень, і не існує ніяких підстав, які б унеможливлювали або забороняли таке відчуження.

19.07.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Експо Веб" (далі - сторона 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гарант Вікторі" (далі - сторона 2) укладено договір про поділ спільного майна між співвласниками, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А., зареєстрований в реєстрі за № 1792, умовами якого передбачено, що сторони, розподіляють майно, яке є об'єктом спільної часткової власності, а саме: нежилі приміщення з № 1 по № 17 (грипу приміщень № 319 (в літ. А), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 289, 90 кв. м.

Стороні-1 на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. 16.03.2016 за реєстровим № 185, на праві спільної часткової власності належить 637/1000 часток, у праві власності на вищевказане майно, що складається з: приміщень № 1 площею 4,8 кв.м., № 2 площею 13,2 кв.м., № 3 площею 31,6 кв.м., № 4 площею 6,9 кв.м., № 5 площею 15, 0 кв.., № 6 площею 21.2 кв.м., № 7 площею 7,8 кв.м., № 8 площею 26, 6 кв.м., № 9 площею 35,9 кв.м., № 10 площею 3,3 кв.м., № 11 площею 10,6 кв.м., № 12 площею 3,6 кв.м., № 13 площею 2,1 кв.м., № 14 площею 2,3 кв.м., загальною площею 184, 9 кв.м.

Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_2, номер запису про право власності 13721179 (п. 1.2. договору).

Стороні-2 на підставі договору купівлі-продажу частини нежилих приміщень, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Овчаренко Т.М. 04.07.2016, за реєстровим № 19, на праві спільної часткової власності належить 363/1000 частки, у праві власності на вищевказане майно, що складається з: приміщень № 15 площею 13,2 кв.м., № 16 площею 67, 1 кв.м., № 17 площею 24, 7 кв.м., загальною площею 105 кв.м.

Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_2, номер запису про право власності 15286162 (п. 1.3. договору).

Відповідно до п. 1.5. договору, у зв'язку з укладенням даного договору припиняється право спільної часткової власності на майно, що є предметом даного договору, та

- у власність сторони-1 переходять нежилі приміщення групи приміщень № 319-А (приміщення №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14) загальною площею 184, 9 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1;

- у власність сторони-2 переходять нежилі приміщення групи приміщень № 319-Б (приміщення №№ 1, 2, 3) загальною площею 105, 0 кв.м., що знахожиться за адресою: АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Приватне акціонерне товариство "Лізинг інформаційних технологій" зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" не мало право на звернення стягнення на спірне нежиле приміщення позивача до фактичного закінчення 30-денного строку, який розпочався 06.02.2016.

Крім того, позивач зазначає, що Публічне акціонерне товариство "Міський комерційний банк" не мало права на передачу прав іпотекодержателя за договором іпотеки, без погодження такої передачі з Приватним акціонерним товариством "Лізинг інформаційних технологій", як іпотекодавцем за договором.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, згідно ч. 1 та ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України).

В силу положень ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 510 Цивільного кодексу України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Згідно ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За приписами ст. 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 516 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що на підставі укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Некстджен Фінанс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" договорів відступлення права вимоги від 25.01.2016 та 26.01.2016, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" перейшло право вимоги за кредитним договором та за договором іпотеки.

Згідно частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В силу застави, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст. 572 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом

Іпотека, відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку», виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Як зазначає позивач, Публічне акціонерне товариство "Міський комерційний банк" не мало права на передачу прав іпотекодержателя за договором іпотеки, без погодження такої передачі з Приватним акціонерним товариством "Лізинг інформаційних технологій", як іпотекодавцем за договором

Так, згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

Отже, відступлення права вимоги за іпотечним договором не може відбутися раніше відступлення права вимоги за основним зобов'язанням, проте договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки може укладатися як в той самий день, що й за основним зобов'язанням, так і через певний проміжок часу.

Законодавством не визначено, протягом якого часу після укладення договору відступлення права вимоги за основним зобов'язанням може бути укладено договір про уступку права вимоги за договором іпотеки.

Судом встановлено, що відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про іпотеку» та умов договору іпотеки, між ПАТ "Міський комерційний банк" та ПАТ "Банк професійного фінансування" 12.09.2014 укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 1834, саме після укладення договору відступлення за основним договором № 1/2014 від 26.08.2014.

При цьому, суд відзначає, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 24 Закону України «Про іпотеку», встановлений порядок відступлення прав за іпотечним договором без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором.

Разом з тим, пунктом 2.1.7 договору іпотеки визначено, що з відступленням (уступкою) права вимоги за кредитним договором іпотекодержатель вправі одночасно відступити права вимоги за цим договором без згоди іпотекодавця.

Частиною 2 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням.

Так, відповідно до статті 33 Закону України «Про іпетоку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Пунктом 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Таким чином, у зв'язку з порушенням Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ" зобов'язань за кредитним договором №886/980-ЮО від 03.10.2012 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" (до якого перейшло право вимоги за кредитним договором та за договором іпотеки на підставі договорів відступлення права вимоги від 25.01.2016 та 26.01.2016) набуло права на задоволення грошових вимог за рахунок предмету іпотеки відповідно до договору іпотеки від 03.10.2012.

Як зазначено судом вище, станом на 25.01.2016 борг Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ" за кредитним договором №886/980-ЮО від 03.10.2012 склав 4 215 193, 95 грн., у зв'язку з чим 27.01.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" передало через приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П. заяву - вимогу до позивача, зареєстровану в реєстрі за №88 про усунення порушень кредитного договору від 03.10.2012, погашення заборгованості в сумі 4 215 193, 95 грн. та попередження про те, що у випадку не погашення боргу протягом 30 днів Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" буде реалізовуватись належне йому право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування одного зі способів звернення стягнення, передбаченого розділом 3.2 договору іпотеки, які отримані боржником і майновим поручителем 05.02.2016, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотекою», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Пунктом 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012, з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" роз'яснено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Так, відповідно до п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються, зокрема копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі.

Таким чином, враховуючи, що вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" отримана боржником і майновим поручителем 05.02.2016, останнім днем 30-денного строку є - 06.03.2016.

Отже, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» 09.03.2016 правомірно зареєстровано право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" на нежилі приміщення з № 1 по № 17 (грипу приміщень № 319 (в літ. А), загальною площею 289, 90 кв. м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1, номер запису про право власності № НОМЕР_4.

Разом з тим, позивач просив суд визнати недійсним з моменту укладення договір про поділ нерухомого майна від 19.07.2016, який було укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Експо Веб» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарант Вікторі», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Тетяною Анатоліївною, серія та номер: 1792.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Так, статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

- правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України).

Аналогічні положення містяться і в статті 180 Господарського кодексу України.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, які погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Отже, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Тобто, за змістом ст. 215 та 203 Цивільного кодексу України, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Пунктом 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Суд відзначає, що підставою визнання договору недійсним є недодержання стороною чи сторонами вимог закону в момент укладення договору, тому навіть невиконання обов'язку щодо повідомлення боржника не є підставою для визнання договору недійсним, зважаючи на те, що невиконання такого обов'язку є дією, яка слідує після укладення відповідного договору (постанова Верховного Суду України від 07.04.2010 у справі № 6-4322св10).

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що позивач не є стороною договору про поділ спільного майна між співвласниками від 19.07.2016, який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Експо Веб» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарант Вікторі», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Тетяною Анатоліївною, серія та номер: 1792.

Суд зазначає, що при зверненні до суду з вказаним позовом Приватне акціонерне товариство "Лізинг інформаційних технологій" не довело суду належними засобами доказування, які саме його права та законні інтереси було порушено внаслідок укладення спірного договору. Зокрема, позивачем не доведено належними засобами доказування, що оспорюваний ним договір про поділ спільного майна між співвласниками від 19.07.2016 суперечить закону, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, або що особи, які вчинили ці правочини, не мали на це необхідного обсягу цивільної дієздатності, чи що волевиявлення учасників правочинів не було вільним та не відповідало їх внутрішній волі, або що правочин не було вчинено у формі, встановленій законом, чи що правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Щодо вимоги позивача про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю «Експо Веб» на користь Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» частки нежилого приміщення за адресою АДРЕСА_1, група приміщень №319 (нежилі приміщення №№1-17) (в літ. «А»), загальна площа 289,9 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_2, у розмірі частки 637/1000 та витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Вікторі» на користь Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» частки нежилого приміщення за адресою АДРЕСА_1, група приміщень №319 (нежилі приміщення №№1-17) (в літ. «А»), загальна площа 289,9 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_2, у розмірі частки 363/1000, суд відзначає наступне.

Так, за твердженням позивача нежилі приміщення з №1 по №17 (групи приміщень №319) (в літ.А), загальною площею 289,90 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, вибули з власності Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» незаконно та проти волі останнього.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст. 319 ЦК України).

Частиною 2 ст. 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Зокрема, відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Так, статтею 330 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ст. 388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Таким чином, статтею 388 ЦК України передбачено можливість витребування майна власником від добросовісного набувача, такі випадки обмежені та можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він його передав, поза їх волею.

Зі змісту договору іпотеки № 886/980-Юо/1 від 03.10.2012 вбачається, що іпотекодавець (Приватне акціонерне товариства «Лізинг інформаційних технологій») передав в іпотеку належне йому на праві власності наступне нерухоме майно: нежилі приміщення з №1 по №17 (групи приміщень №319) (в літ.А), загальною площею 289,90 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна: 37049723.

Відповідно до п. 3.2.4.1. договору іпотеки, задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку". Відповідно до статті 37 Закону України "Про іпотеку" у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті п.3.2.4. договору, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. При цьому, вважається, що предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателя за вартістю, що буде визначена після прийняття іпотекодержателем рішення про обрання передбаченого цим пунктом договору способу звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі висновку незалежного експерта - суб'єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб'єкта оціночної діяльності. При цьому, сторони домовляються, що кандидатура суб'єкта оціночної діяльності визначається іпотекодержателем самостійно.

Сторони, з розумінням змісту статті 37 Закону України "Про іпотеку" свідчать, що право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положень цього пункту п.3.2.4. цього договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій іпотекодавця, а рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки може бути оскаржене іпотекодавцем в судовому порядку лише у випадку, якщо він доведе, що основне зобов'язання виконане повністю та належним чином.

Таким чином, твердження позивача щодо вибуття нерухомого майна з його володіння поза волею останнього, спростовується обставинами укладеного договору іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, яким визначено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку", що свідчить про наявність волевиявлення Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій».

При цьому, суд відзначає, що рішенням Господарського суду міста Києва від 27.04.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2016 у справі № 910/2443/16 за позовом Приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" та Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" про визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в договорі іпотеки №886/980-ЮО/І від 03.10.2012, який укладено між Приватним акціонерним товариством "Лізинг інформаційних технологій" та Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний банк", у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" відмовлено повністю.

Зокрема, наведеним вище судовим актом встановлено, що вищим органом Приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій", позачерговими загальними зборами акціонерів було одноголосно вирішено питання про укладення спірного договору іпотеки в т.ч. його складової - застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, твердження позивача про відсутність необхідного обсягу цивільної дієздатності у особи яка вчиняє правочин, що виявилось у перевищенні генеральним директором позивача ОСОБА_10 своїх повноважень для підписання складової частини договору іпотеки, так як питання підписання договору іпотеки повинно було бути вирішене Дирекцією позивача не відповідає вимогам чинного законодавства України та статуту позивача.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Експо Веб» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Вікторі» усунути перешкоди Приватному акціонерному товариству «Лізинг інформаційних технологій» у користуванні та розпорядженні нежилим приміщенням за адресою АДРЕСА_1, група приміщень №319 (нежилі приміщення №№1-17) (в літ. «А»), загальна площа 289,9 кв.м., суд відзначає наступне.

Так, відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до положень статей 391, 396 Цивільного кодексу України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Проте, Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» не є власником нежилих приміщень з №1 по №17 (групи приміщень №319) (в літ.А), загальною площею 289,90 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, оскільки нежилі приміщення групи приміщень № 319-А (приміщення №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14) загальною площею 184, 9 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_1, номер запису про право власності: НОМЕР_5 перебувають у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Експо Веб», а нежилі приміщення групи приміщень № 319-Б (приміщення №№ 1, 2, 3) загальною площею 105, 0 кв.м., що знахожиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_3, номер запису про право власності: 15466771 перебувають у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Вікторі».

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Скасувати заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2016 у справі № 910/14226/16 та ухвалою Господарського суду міста Києва від від 27.07.2016 у справі № 910/13496/16.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 21.09.2016.

Суддя Бондарчук В.В.