УХВАЛА

07.09.2016Справа № 910/13971/16

За позовомПриватного підприємства "Полтавський ливарно-механічний завод"
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремсервіс-Оптімум" 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-СМЦ"
простягнення 2 303 800,03 грн.
суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Горболис О.А. - представник за довіреністю № 2 від 28.07.2016; Феленко С.О. - представник за довіреністю № 6 від 28.07.2016
від відповідача-1 від відповідача-2Лісовий Д.О. - представник за довіреністю № 14 від 01.07.2016 не з'явились
ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Приватного підприємства "Полтавський ливарно-механічний завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремсервіс-Оптімум" та Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" про стягнення 2 303 800,03 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що всупереч умовам укладеного між ПП "Полтавський ливарно-механічний завод" (надалі - позивач) та ТОВ "Ремсервіс-Оптімум" (надалі - відповідач-1) Договору виконання робіт по виготовленню готової продукції № 2016/9/1 від 01.03.2016, відповідач-1 не в повній мірі оплатив продукцію, яка була передана останньому згідно товарно-транспортних накладних № 1 від 28.03.2016, № 32 від 30.03.2016 та № 2 від 11.04.2016 на загальну суму 3 298 800,03 грн. Оскільки зобов'язання відповідача-1 щодо своєчасної та повної оплати робіт забезпечені договором поруки № 3 від 20.07.2016, укладеного між позивачем та ТОВ "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" (надалі - відповідач-2), позивач просить суд стягнути 2 293 800,03 грн. заборгованість з відповідача-1 та солідарно 5 000,00 грн. з відповідача-2.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2016 порушено провадження у справі № 910/13971/16 та призначено справу до розгляду на 07.09.2016.

01.07.2016 через канцелярію суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-СМЦ", відповідно до якої відповідач-2 визнає позовні вимог, просить задовольнити та розглядати справу без їх участі.

У судове засідання, призначене на 07.09.2016, з'явились представники позивача та відповідача-1.

Представник позивача на виконання вимог ухвали суду надав документи, що були долучені до матеріалів справи та підтримав подану 01.09.2016 заяву про забезпечення позову, на підставі якої просив накласти арешт га грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ "Ремсервіс-Оптімум" в межах суми боргу у розмірі 2 298 800,03 грн. В обґрунтування заяви позивач зазначає, що з квітня 2016 відповідач-1 умисно ухиляється від виконання своїх зобов'язань за договором, а тому у позивача виникають підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи взагалі зробити неможливим виконання рішення в майбутньому.

Представник відповідача проти забезпечення позову заперечує та просить відмовити в задоволенні заяви Приватного підприємства "Полтавський ливарно-механічний завод".

Дослідивши заяву позивача про забезпечення позову суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Статтею 67 Господарського процесуального кодексу України визначено заходи забезпечення позову, зокрема позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Відповідно до ч. 3 п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Достатнім обґрунтуванням для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

В заяві про забезпечення позову ПП "Полтавський ливарно-механічний завод" зазначає, що грошові кошти, які належать відповідачу-1, можуть бути зняті, переведені чи в інший спосіб списані з рахунків останнього, а майно (рухоме та нерухоме) - виведене з його власності з метою ухилення від виконання зобов'язань перед позивачем.

Між тим, як вбачається із заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, остання не містить обґрунтованих доводів чи припущень щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Таким чином, заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову є такою, що не підлягає задоволенню, оскільки заявником не наведені достатньо обґрунтовані підстави того, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

У судовому засіданні представник відповідача-1 підтримав подане через канцелярію суду клопотання про відкладення розгляду справи для можливості ознайомитись з її матеріалами.

Представник позивача щодо поданого клопотання не заперечував.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу суддя має право оголосити перерву в засіданні в межах встановленого строку вирішення спору з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Керуючись ст.ст. 66, 67, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні заяви Приватного підприємства "Полтавський ливарно-механічний завод" про забезпечення позову відмовити повністю.

2. Оголосити перерву в судовому засіданні до 21.09.2016 о 10 год. 20 хв.

3. Зобов'язати Позивача надати суду (для огляду) оригінали Специфікації № 6 до Договору № 2016/9/1 від 01.03.2016 та Товарно-транспортну накладну № 1 від 28.03.2016.

4. За відсутності витребуваних доказів надати суду обґрунтовані письмові пояснення з приводу неможливості їх надання.

Попередити сторони про передбачену п. 5 ст. 83 ГПК України відповідальність за невиконання вимог ухвали суду, а позивача - про передбачені п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України правові наслідки.

Витребувані даною ухвалою суду документи подати до суду завчасно у строк до 20.09.2016 з супровідним листом через канцелярію суду або надіслати поштою.

Суддя Л.Г. Пукшин