ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2016 р. Справа № 921/157/16-г/4

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Мельник Г.І.

суддів Галушко Н.А.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Дора Плюс"

б/н від 28.05.2016 року

на рішення господарського суду Тернопільської області від 16.05.2016 року

у справі № 921/157/16-г/4

за позовом Приватного підприємства "Дора Плюс", м. Тернопіль

до відповідача ОСОБА_2 міської ради, м. Тернопіль

про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим на той самий

строк і на тих самих умовах

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3 директор

(протокол загальних зборів б/н від 03.12.2013 року)

від відповідача: ОСОБА_4 представник

(довіреність № 4176/01 від 03.12.2013 року)

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 01.07.2016р. у складі колегії: головуючого судді Мельник Г.І., суддів Кордюк Г.Т., Плотніцький Б.Д. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні. У звязку з перебуванням суддів членів колегії Кордюк Г.Т. та Плотніцького Б.Д. у відпустці, розпорядженням керівника апарату суду № 526 від 22.08.2016 року проведено автоматичну заміну складу колегії суддів, згідно якої замість суддів Кордюк Г.Т. та Плотніцького Б.Д. у склад колегії введено суддів Галушко Н.А. та Михалюк О.В.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 16.05.2016 року у справі №921/157/16-г/4 (суддя Бурда Н.М.) в позові відмовлено.

Рішення суду мотивоване необгрунтованістю заявлених позовних вимог та тим, що Приватним підприємством "Дора Плюс" не доведено того, що його право на укладення додаткової угоди про поновлення Договору оренди на підставі ч.6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" є порушеним, оскільки не підтверджено факту звернення до відповідача з проектом такої додаткової угоди.

Не погоджуючись з вказаним рішенням місцевого господарського суду Приватне підприємство "Дора Плюс" оскаржило його в апеляційному порядку, звернувшись до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 28.05.2016 року, в якій просить скасувати рішення господарського суду Тернопільської області у справі №921/157/16-г/4 та прийняти нове рішення, відповідно до якого визнати Договір оренди земельної ділянки від 30.04.2009 року укладений між ОСОБА_2 міською радою та Приватним підприємством «Дора Плюс» поновленим на той самий строк і на тих самих умовах.

Свої доводи скаржник аргументує, зокрема тим, що Приватне підприємство «Дора Плюс» неодноразово подавало до Єдиного дозвільного центру ОСОБА_2 міської ради листи-повідомлення та проект додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки, проте ОСОБА_2 міська рада зволікає із продовженням Договору оренди навіть не зважаючи на те, що підприємство продовжує користуватися спірною земельною ділянкою.

При цьому, скаржник зазначає, що подання необхідних документів для поновлення Договору оренди земельної ділянки на той самий строк і на тих самих умовах Приватне підприємство «Дора Плюс» здійснювало на підставі Інформаційної картки А-25-08.

Скориставшись своїм правом, наданим ст. 96 ГПК України, ОСОБА_2 міська рада подала відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи скаржника спростовує та просить рішення суду першої інстанції залишити в силі, а апеляційну скаргу Приватного підприємства «Дора Плюс» відхилити.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 01.07.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено справу до розгляду на 23.08.2016р. Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 23.08.2016р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 06.09.2016р.

22.08.2016 року склад суду змінено, тому 23.08.2016 року розгляд справи розпочинався спочатку.

В дане судове засідання прибули представники позивача та відповідача.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Тернопільської області від 16.05.2016р. у справі №921/157/16-г/4 слід залишити без змін, апеляційну скаргу Приватного підприємства "Дора Плюс" без задоволення, виходячи з наступного.

Аналізом матеріалів справи встановлено, що 17 вересня 2009 року між ОСОБА_2 міською радою (Орендодавець) та Приватним підприємством «Дора Плюс» (Орендар) укладено Договір оренди землі (надалі Договір) (а.с. 16-19), відповідно до умов якого Орендодавець, на підставі рішення ОСОБА_2 міської ради від 30.04.2009 року № 5/26/65 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться у м. Тернополі, по вул. Симоненка, 4а (п. 1. Договору).

Згідно з п. 2. Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 220,00 кв.м. у тому числі: 220,00 кв.м. землі, змішаного використання.

Пунктом 8. Договору передбачено, що Договір укладено на 5 років з 30 квітня 2009 року по 30 квітня 2014 року. Після закінчення строку Договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

У відповідності до п. 15. Договору земельна ділянка передається в оренду для обслуговування зупинки громадського транспорту з вбудованою комерційною крамницею.

Цей Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п. 43. Договору).

Вказаний Договір підписано уповноваженими представниками сторін, скріплено печатками юридичних осіб та зареєстровано у ОСОБА_2 регіональній філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 02.03.2010р. за №63.

Зясуванням документальних доказів у справі встановлено, що 14 січня 2010 року складено Акт прийому-передачі земельної ділянки за адресою вул. Симоненка, 4а, відповідно до якого ОСОБА_2 міська рада передала в оренду Приватному підприємству "Дора Плюс" земельну ділянку площею 220,00 кв.м., для обслуговування зупинки громадського транспорту з вбудованою крамницею (а.с. 25).

Також, аналізом матеріалів справи зясовано, що Приватне підприємство "Дора Плюс" звернулося до ОСОБА_2 міської ради (через Єдиний дозвільний центр ОСОБА_2 міської ради) із зверненням від 27.02.2014 року, в якому виклало прохання надати дозвіл на поновлення Договору оренди землі. Та, листом № 819/08 від 12.03.2014 року виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради повідомив Приватне підприємство "Дора Плюс" про те, що керуючись ст.ст. 12, 122, 124 Земельного кодексу України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Законом України «Про оренду землі» підготовлено проект рішення міської ради «Про поновлення договору оренди землі площею 0,0220 га ПП «Дора Плюс» за адресою вул. Симоненка, 4а» на відповідні погодження та розгляд сесії міської ради у встановленому законодавством порядку, а також проінформував про те, що про результат надання адміністративної послуги буде повідомлено додатково адміністратором Центру надання адміністративних послуг (а.с. 73).

В подальшому, 21.05.2015 року Приватне підприємство "Дора Плюс" звернулося до ОСОБА_2 міської ради (через відділ «Єдиний дозвільний центр» ОСОБА_2 міської ради) із заявою (а.с. 72), у якій просило надати інформацію про стан розгляду заяви та причини, через які договір оренди не продовжено, оскільки підприємством вже подавалася заява про поновлення договору оренди землі, проте відповідачем не надана ні відмова в продовженні договору оренди землі ні такий договір не продовжено.

Разом з тим, як вбачаться з матеріалів справи, 07.10.2015 року Приватне підприємство "Дора Плюс" зверталося до відповідача з аналогічною заявою (через відділ «Єдиний дозвільний центр» ОСОБА_2 міської ради) (а.с. 70).

Поряд з цим, аналізом матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 міська рада скерувала Приватному підприємству «Дора плюс» лист № 2789/08 від 19.10.2015 року (а.с. 69), відповідно до якого повідомила, що проект рішення "Про поновлення договору оренди землі площею 0,0220 га ПП "Дора Плюс" за адресою: вул. Симоненка, 4а" було подано на розгляд 49-ої сесії міської ради 6-го скликання 18 липня 2014 року, проте за результатами розгляду рішення не прийнято.

Як зясовано в процесі розгляду справи, Приватне підприємство "Дора Плюс" ще раз звернулося до ОСОБА_2 міської ради (через відділ «Єдиний дозвільний центр» ОСОБА_2 міської ради) із заявою від 31.10.2015 року про поновлення Договору оренди землі (а.с. 66), проте, виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради листом № 213/08 від 19.01.2016 року (а.с. 65) повідомив Приватне підприємство "Дора Плюс" про те, що проект рішення щодо поновлення Договору оренди знято, оскільки такий не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема ст.ст. 33-34 Закону України "Про оренду землі".

Щодо заяви Приватного підприємства "Дора Плюс" від 20.01.2016 року (а.с. 64) виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради у відповідь на яку, листом № 483/01-10 від 16.02.2016 року (а.с. 63) запропонував позивачу звернутись з відповідною заявою та подати у Центр надання адміністративних послуг документи зазначені у п. 2 Інформаційної картки А-25-06 (послуги "Надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Таким чином, Приватне підприємство "Дора Плюс" звернулося до господарського суду Тернопільської області із позовною заявою до ОСОБА_2 міської ради про визнання Договору оренди земельної ділянки площею 0,0220 га, наданої для обслуговування зупинки громадського транспорту з вбудованою комерційною крамницею за адресою вул. Симоненка, 4а, укладеного 17.09.2009 року між Приватним підприємством "Дора Плюс" та ОСОБА_2 міською радою строком на 5 років, поновленим на той самий строк і на тих самих умовах.

При цьому, перевіряючи підставність звернення позивача до суду зясовано, що скаржник покликається на те, що Приватне підприємство «Дора Плюс» продовжує користуватися спірною земельною ділянкою, а ОСОБА_2 міська рада зволікає із продовженням Договору оренди землі на новий строк.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У відповідності до ст. 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно з ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно з ст. 116 Земельного кодексу України громадяни і юридичні особи набувають права власності і права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади і органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з пунктом 34 статті 26, пунктом 2 статті 77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання регулювання земельних відносин вирішується на пленарному засіданні ради-сесії, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

На органи місцевого самоврядування поряд з органами державної влади поширюється дія принципу, встановленого статтею 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України та ст. 1 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Разом з тим, статтею 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору оренди (ст. 15 Закону України "Про оренду землі").

Статтею 33 Закону України Про оренду землі по закінченню строку дії договору оренди землі орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

- власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

- уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

При цьому, стаття 33 Закону України «Про оренду землі» містить дві різні правові конструкції, а зміст права, підстави та обставини для захисту переважного права орендаря, яке виникає відповідно до ч.ч. 1-5 зазначеної статті, не є тотожним змісту та підставам захисту його права, яке виникає за частиною 6 наведеної вище статті.

Крім цього, відповідно до п. 2.17. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» № 6 від 17.05.2011р. (з наступними змінами і доповненнями) у вирішенні спорів, пов'язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, судам слід враховувати положення статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", який набрав чинності з 12.03.2011).

Разом з тим судам слід враховувати, що до спірних правовідносин має застосовуватися саме та редакція закону, яка була чинною на дату, з якої виникло переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки. При цьому, якщо відповідні правовідносини виникли між сторонами до внесення змін Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" (набрав чинності з 12.03.2011р.) до статті 33 Закону України "Про оренду землі", судам слід брати до уваги, що попередня редакція зазначеної статті Закону України "Про оренду землі" не передбачала автоматичного поновлення договорів оренди землі. Реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності пов'язувалася з наявністю відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Як вже зазначалося вище, 17 вересня 2009 року між ОСОБА_2 міською радою (Орендодавець) та Приватним підприємством «Дора Плюс» (Орендар) укладено Договір оренди землі відповідно до п. 8. Якого сторони погодили, що Договір укладено на 5 років з 30 квітня 2009 року по 30 квітня 2014 року. Після закінчення строку Договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

Аналізуючи документальні докази у справі, враховуючи вищенаведені норми діючого законодавства та правовідносини, що склалися між сторонами колегія суддів зазначає, що порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту матиме місце при укладенні договору оренди:

- з новим орендарем при отриманні письмового повідомлення про намір реалізувати переважне право;

- у випадку недосягнення згоди щодо плати за новим договором та інших умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах та укладення з ним договору на тих самих умовах, які були запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права;

- укладення договору з новим орендарем за умови , що підставою відмови попередньому орендарю у поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати обєкт оренди для власних потреб.

Разом з тим, перевіряючи доводи апеляційної скарги судова колегія звертає увагу на те, що для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" необхідна наявність таких юридичних фактів:

1. орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою;

2. орендар належно виконує свої обовязки за договором;

3. відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди;

4. сторони укладають додаткову угоду про поновлення договору оренди.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 25.02.2015р. у справі №6-219цс14, від 25.02.2015р. у справі №6-10цс15, від 18.03.2015р. у справі №6-3цс15 та від 18.03.2015р. у справі №6-4цс15.

Поряд з цим, зясовуючи питання про визнання Договору оренди земельної ділянки поновленим на той самий строк і на тих самих умовах колегія суддів вважає, що слід звернути увагу на процедуру поновлення Договору.

Таким чином, перевіряючи доводи апеляційної скарги в призмі вищенаведених норм чинного законодавства та документальних доказів у справі судова колегія зазначає, що Приватним підприємством "Дора Плюс" не дотримало процедури реалізації переважного права як орендаря на укладення Договору оренди земельної ділянки на новий строк, оскільки підприємством не подано доказів такого звернення до уповноваженого органу для укладення саме додаткової угоди про поновлення Договору, відмови чи бездіяльності уповноваженого органу щодо укладення додаткової угоди, оскарження таких дій в судовому порядку, наявності судового спору про укладення такої додаткової угоди.

При цьому, покликання скаржника на те, що підприємство подало до Єдиного дозвільного центру ОСОБА_2 міської ради разом із листом-повідомленням від 27.02.2014р. проект додаткової угоди судова колегія вважає безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів справи Приватне підприємство «Дора Плюс» звернулося до ОСОБА_2 міської ради (через відділ «Єдиний дозвільний центр» ОСОБА_2 міської ради) із додатковою угодою до Договору оренди земельної ділянки (зареєстрована в книзі засвідчення факту реєстрації 14.01.2010р. за №3816) зі змісту якої випливає, що така (додаткова угода) стосується узгодження розміру орендної плати внаслідок зміни нормативно-грошової оцінки землі.

Відтак, зазначена Додаткова угода до Договору оренди земельної ділянки не може слугувати проектом додаткової угоди щодо поновлення Договору оренди землі укладеного 17.09.2009 року між ОСОБА_2 міською радою (Орендодавець) та Приватним підприємством «Дора Плюс» (Орендар), підписаного уповноваженими представниками сторін, скріпленого печатками юридичних осіб та зареєстрованого у ОСОБА_2 регіональній філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 02.03.2010р. за №63, на той самий строк і на тих же умовах.

Більше того, як з'ясовано в ході розгляду справи, підставою звернення до суду із даним позовом Приватне підприємство "Дора Плюс" вважає порушення його права на поновлення Договору оренди землі від 17.09.2009 року. Досліжуючи документальні докази у справі та враховуючи процедуру поновлення Договору оренди, колегія суддів зазначає, що скаржник звертався до ОСОБА_2 міської ради із проектом додаткової угоди на додактову угоду, що стосується узгодження розміру орендної плати внаслідок зміни нормативно-грошової оцінки землі (лист-повідомлення від 27.02.2014 року). Проте, в матеріалах справи відсутні, а позивачем не подано належних та допустимих доказів того, що Приватне підприємство "Дора Плюс" зверталося до ОСОБА_2 міської ради із проектом додаткової угоди до Договору оренди землі укладеного 17.09.2009 року між ОСОБА_2 міською радою (Орендодавець) та Приватним підприємством «Дора Плюс» (Орендар) щодо поновлення зазначеного Договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах.

Разом з тим, покликання скаржника на Інформаційну картку А-25-08 та на те, що Приватним підприємством «Дора Плюс» подано всі необхідні документи для поновлення Договору оренди земельної ділянки на той самий строк і на тих самих умовах судова колегія вважає необгрунтованими, оскільки основним і спеціальних законом, що регулює правовідносини оренди землі є Закон України "Про оренду землі" і власне цим законом передбачено обовязковість надання при зверненні такого проекту.

Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що Договір оренди землі від 17.09.2009 року в установленому ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" порядку поновлено не було, оскільки в матеріалах справи відсутні, а позивачем (скаржником у справі) суду не подано належних та допустимих доказів, в розумінні ст. 34 ГПК України, що його право на укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди на підставі ч.6 ст. 33 Закону Украхни "Про оренду землі" є порушеним.

Відтак, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи скаржника не спростовують обґрунтованого висновку місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог та зазначає, що скаржником у справі не доведено обставини на які він покликається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Тернопільської області від 16.05.2016р. відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а інші зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює спірні правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, - Львівський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 16.05.2016р. у справі № 921/157/16-г/4 залишити без змін, апеляційну скаргу Приватного підприємства "Дора Плюс" б/н від 28.05.2016 року без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення Господарського суду Тернопільської області в апеляційному порядку покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи скеровуються в Господарський суд Тернопільської області.

Повний текст постанови складений 07.09.2016р.

Головуючий-суддя Мельник Г.І.

Суддя Галушко Н.А.

Суддя Михалюк О.В.