ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2016 р.Справа № 916/283/14

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: В.В. Лашина

Суддів: О.Л. Воронюка

К.В. Богатиря

При секретарі Р.О. Кияшко

За участю представників сторін:

Від ПАТ КБ "ПриватБанк" - Рура Н.В.

Арбітражний керуючий - Кияновська Л.В.

Інші представники учасників провадження в судове засідання не з'явилися.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства комерційний Банк "ПРИВАТБАНК"

на ухвалу господарського суду Одеської області від 02.08.2016р.

у справі №916/283/14

За заявою: Публічного акціонерного товариства „Банк Національний Кредит",

до Боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю „Моментальні платежі"

про визнання боржника банкрутом.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12 лютого 2014 року за заявою публічного акціонерного товариства «Банк Національний кредит» (у наступному за текстом - ПАТ «Банк Національний кредит») порушено провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю «Моментальні платежі» (далі - ТОВ «Моментальні платежі») на загальних підставах, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в подальшому - Закон про банкрутство), введено процедуру розпорядження майном боржника.

24 вересня 2014 року господарським судом було затверджено реєстр вимог кредиторів, серед яких визнані у тому числі й вимоги публічного акціонерного товариства «Приватбанк» (далі - ПАТ «Приватбанк»), з урахуванням ухвали від 05.11.2014 р., у розмірі 5 592 497,58 грн., при цьому, задоволення грошових вимог заставного кредитора у сумі 5 446 026,43 грн. здійснити в порядку окремої черговості за рахунок заставного майна.

Постановою господарського суду Херсонської області від 17 грудня 2014 року ТОВ «Моментальні платежі» визнано банкрутом та відносно цього товариства відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначений арбітражний керуючий Дорошенко Я.В.

В ході розгляду справи 25 березня 2015 року господарським судом ухвалено призначити новим ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Кияновську Л.В. (свідоцтво № 993 від 29.05.2013 р.).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02 серпня 2016 року (суддя Зеленов Г.М.) затверджено звіт ліквідатора і ліквідаційний баланс банкрута, ТОВ «Моментальні платежі» припинено як юридичну особу, повноваження ліквідатора та провадження у справі про банкрутство зазначеного товариства припинені. Також з кредиторів на користь ліквідатора стягнуто, пропорційно вимогам кредиторів, оплату в якості відшкодування його витрат.

Не погоджуючись із даним судовим рішенням, ПАТ «Приватбанк» в апеляційній скарзі просить його скасувати, а справу передати на новий розгляд, посилаючись на неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, оскільки ліквідатором не було проаналізована наявність дебіторської заборгованості та майнові активи банкрута, не отримано фінансової і бухгалтерської документації товариства, а тому не було вчинено дій, направлених на виявлено ознак приховуваного банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства; відсутні належні докази закриття всіх поточних рахунків банкрута; звіт містить загальні фрази, які не підтверджені доказами.

Крім цього, скаржник вказує на безпідставність затвердження звіту ліквідатора про нарахування та виплату винагороди, так як статтею 115 Закону про банкрутство не передбачено відшкодування витрат арбітражного керуючого виходячи з принципу пропорційності вимог кредиторів. ПАТ «Приватбанк» зазначає, що сплата винагороди здійснюється за рахунок наявних у боржника коштів, або коштів, одержаних від продажу майна.

Від Кияновської Л.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, однак в самому судовому засіданні 13.09.2016 року Кияновська Л.В. зазначила що не наполягає на такому відкладенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи, судова ко легія вважає апеляційну скаргу не обґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Аналогічні положення містяться у статті 9 Закону про банкрутство.

Частиною 1 статті 41 спеціального Закону визначено, що ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

У відповідності до ч. 2 ст. 41 названого Закону ліквідатор з дня свого призначення, зокрема, здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, що звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Законом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута; з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю; заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов'язковому зберіганню, на строк не менше п'яти років з дати визнання особи банкрутом; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

Виходячи з приписів ч. 8, 9 спеціального Закону кошти, які надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на основний рахунок боржника. З основного рахунка здійснюються виплати кредиторам у порядку черговості, визначеному цим Законом. З основного рахунка банкрута проводяться виплати кредиторам, виплати поточних платежів та витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Ліквідатор не рідше ніж один раз на місяць надає комітету кредиторів звіт про свою діяльність, інформацію про фінансове становище і майно боржника на день відкриття ліквідаційної процедури та при проведенні ліквідаційної процедури, використання коштів боржника, а також іншу інформацію на вимогу комітету кредиторів.

Частиною 1 статті 42 Закону про банкрутство передбачено, що усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, що належать юридичній особі - банкруту, які передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

При цьому, майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує (ч. 4 ст. 42 Закону про банкрутство).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону про банкрутство після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються: відомості за результатами інвентаризації майна боржника та перелік ліквідаційної маси; відомості про реалізацію об'єктів ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори купівлі-продажу; копії договорів купівлі-продажу та акти приймання-передачі майна; реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів; документи, які підтверджують погашення вимог кредиторів; довідка архівної установи про прийняття документів, які відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню; для акціонерних товариств - копія розпорядження про скасування реєстрації випуску акцій, засвідчена Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку; для емітентів цінних паперів - копія звіту про наслідки погашення цінних паперів, засвідчена Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

Звіт ліквідатора має бути схвалений комітетом кредиторів, власником майна (органом, уповноваженим управляти майном) боржника (для державних підприємств або підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків).

Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу.

Якщо за результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута (ч. 2 ст. 46 Закону про банкрутство).

Як вбачається з матеріалів справи, ліквідатором ТОВ «Моментальні платежі» направлено запити до уповноважених державних органів з метою отримання інформації щодо майнових активів банкрута.

За наданими відповідями, зокрема, відділу організації реєстраційної-екзаменаційної роботи УДАІ ГУ МВС України в Одеській області, Державної інспекції сільського господарства в Одеській області і Держсільгоспінспекції України, Територіального управління Держгірпромнагляду в Одеській області, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, Департаменту льотної придатності Державіаслужби України, ДП «Український державний центр радіочастот», Державної фіскальної служби України, Комісії з цінних паперів та фондового ринку, ДП «Український інститут інтелектуальної власності», ГУ Держгеокадастру в Одеській області, зареєстрованого автотранспорту, об'єктів промислової власності, земельних ділянок, сільськогосподарської техніки та спецтехніки, технологічних транспортних засобів, суден, повітряних суден, радіоелектронних засобів і пристроїв, володільцем акцій не зареєстровано.

Також було встановлено, що ТОВ «Моментальні платежі» не перебуває на обліку в митницях ДФС та інформація щодо митного оформлення товарів відсутня.

Довідкою від 03.02.2016 р. Департамент Державної архітектурно-Будівельної інспекції в Одеській області повідомив, що відомості стосовно надання документації дозвільного характеру перевірок об'єктів будівництва та видачі ліцензії ТОВ «Моментальні платежі» відсутні.

За інформацією Департаменту екології та природних ресурсів, департаментом дозвіл на спеціальне водокористування та інші дозволи ТОВ «Моментальні платежі» не видавались.

Інформаційним листом від 27.01.2016 р. за № 36/76 філія «Головний інформаційно-обчислюваний центр» ПАТ «Українська Залізниця» повідомила, що за ТОВ «Моментальні платежі» вантажні вагони не зареєстровані. Зазначене підприємство відсутнє в довіднику «Собственники грузовых вагонов государств участников Содружества».

За даними КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.10.2015 р. за № 45894677, за банкрутом права власності на нерухоме майно не зареєстровані.

Відсутня інформація про зареєстроване за банкрутом нерухоме майно й за даними Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 20.10.2015 р.

Згідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна значиться чинний запис: вид обтяження: приватне обтяження; підстава обтяження: договір застави, 18/1, 13.05.2011 р., ПАТ КБ «ПриватБанк»; об'єкт обтяження: рухоме майно згідно договору застави № 18/1 від 13.05.2011 р. на загальну суму 20 000 000 грн.

Ліквідатором банкрута 20.04.2015 р., 17.07.2015 р., 28.10.2015 р. було здійснено виїзди за юридичною адресою ТОВ «Моментальні платежі», за результатами яких встановлено, що банкрут за вищезазначеною адресою не знаходиться; активів, належних на праві власності ТОВ «Моментальні платежі», які можливо включити до ліквідаційної маси, керівні органи, бухгалтерську та іншу фінансово господарську документацію банкрута, печатки не виявлено.

Довідкою від 25.05.2015 р. за № 14451/К/15-53-11-01 ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області повідомило, що у ТОВ «Моментальні платежі» були відкриті поточні рахунки у Южне ГРУ ПАТ «ПриватБанк» № 3526; ПАТ «Банк Національний Кредит» № 0001; Южне ГРУ ПАТ «ПриватБанк» № 8589; ПАТ «Банк Національний Кредит» № 0002; ПАТ «Фінанси та Кредит» № 9801; ПАТ «Південний» № 1701.

Відповідно до повідомлення АБ «Південний» 26.02.2016 р. закрито поточний рахунок № 1701. Згідно з довідками ПАТ «ПриватБанк» закрито рахунки № 8589, № 6954; № 3526. ПАТ «Банк Національний Кредит» повідомило, що станом на 10.12.2015 р. усі поточні рахунки ТОВ «Моментальні платежі» закриті.

Рішенням комітету кредиторів від 13 квітня 2016 року затверджено звіт ліквідатора за підсумками здійснення ліквідаційної процедури, робота ліквідатора визнана задовільною, затверджено ліквідаційний баланс. Окрім цього, затверджено основну грошову винагороду ліквідатору в розмірі 4 мінімальних заробітних плат за кожен місяць здійснення нею своїх повноважень, з моменту її призначення, а виплату здійснювати за рахунок всіх кредиторів, пропорційно їх визнаних вимог. У зв'язку з цим станом на квітень 2016 року затверджено звіт арбітражного керуючого про нарахування та виплату винагороди і витрат в сумі 75388,04 грн.

Виносячи оскаржуване рішення про затвердження звіту ліквідатора і ліквідаційного балансу банкрута, стягуючи з кредиторів суми винагороди та витрат ліквідатора пропорційно визнаним вимогам, а також відхиляючи скаргу ПАТ «Приватбанк» на дії ліквідатора, місцевий господарський суд виходив з того, що в ході ліквідаційної процедури арбітражний керуючий Кияновська Л.В. належним чином виконувала свої обов'язки, визначені законом, активів, за рахунок яких можливе погашення вимог кредиторів, не виявлено.

Затверджуючи звіт арбітражного керуючого про нарахування та виплату основної грошової винагороди за підсумками процедури ліквідації ТОВ «Моментальні платежі» на загальну суму 87238,9 грн., та відшкодування витрат на загальну суму 450 грн., господарський суд врахував недоведеність відповідними доказами здійснення витрат на суму 2650 грн. Також суд зазначив, що відповідне рішення розглядалося комітетом кредиторів банкрута.

Аналізуючи матеріали справи, судова колегія вважає, що судом першої інстанції цілком вірно встановлені обставини справи в їх сукупності та ним дана належна юридична оцінка.

Посилання ПАТ «Приватбанк» на неналежне виконання ліквідатором своїх обов'язків щодо не закриття поточних рахунків, не виявлення дебіторської заборгованості судова колегія вважає безпідставними.

Закриття ліквідатором ТОВ «Моментальні платежі» підтверджується матеріалами справи, у тому числі довідками банківських установ, що було досліджено судом першої інстанції належним чином.

Невиявлення дебіторської заборгованості або наявність такої не підтверджено ПАТ «Приватбанк» жодними доказами.

При цьому, господарським судом було дано правомірну оцінку субагентському договору № 005 від 01.01.2011 р. та договору цесії від 13.05.2011 р., за яким ТОВ «Моментальні платежі» відступило ПАТ «Приватбанк» право вимоги грошових коштів по вказаному субагентському договору.

Статтею 510 Цивільного кодексу перебачено, що сторонами у зобов'язанні є кредитор і боржник.

Згідно з ч. 1 ст. 512 названого Кодексу кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У статті 153 Податкового кодексу України визначено, що відступлення права вимоги - це операція з переуступки кредитором прав вимоги боргу третьої особи новому кредитору з попередньою або наступною компенсацією вартості такого боргу кредитору або без такої компенсації.

Таким чином, ТОВ «Моментальні платежі» з 13 травня 2011 року перестав бути кредитором за субагентським договором від 01.01.2011 р. та не повинен був обліковувати таку дебіторську заборгованість.

Виходячи з приписів Закону про банкрутство, відсутність майна для погашення вимог кредиторів, що була встановлена внаслідок належних дій арбітражного керуючого, є підставою для затвердження звіту ліквідатора й ліквідаційного балансу та припинення провадження у справі.

Відсутність майнових активів встановлювалася ще розпорядником майна ТОВ «Моментальні платежі».

Скаржником не надані докази, що б спростували доводи ліквідатора, схвалені комітетом кредиторів, та висновки суду першої інстанції, які зроблені на підставі всебічного дослідження обставин справи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Докази подаються сторонами.

Твердження скаржника про відсутність схвалення комітетом кредиторів звіту ліквідатора й ліквідаційного балансу банкрута спростовується протоколом комітету кредиторів від 13.04.2016 р.

Неспроможними вважає колегія суддів й зазначення ПАТ «Приватбанк» про відсутність правових підстав для стягнення оплати за послуги ліквідатора.

Частиною першою статті 115 Закону про банкрутство унормовано, що арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.

Згідно до ч. 5, 7 ст. 115 Закону про банкрутство сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв'язку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство здійснюються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника. Ліквідатор щомісяця звітує перед комітетом кредиторів про нарахування та виплату основної та додаткової грошових винагород арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування витрат. Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат доводиться кредиторам до відома та повинен бути схвалений або погоджений комітетом кредиторів. Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації подається арбітражним керуючим до господарського суду за п'ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

Отже, частиною 5 статті 115 спеціального Закону установлене загальне правило, за яким джерело оплати арбітражного керуючого визначене при наявності майна.

Водночас, інший випадок, за відсутності майна, також унормований Законом про банкрутство.

Згідно із ч. 4 ст. 115 названого Закону витрати арбітражного керуючого, пов'язані з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 45 Закону про банкрутство вимоги щодо відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов'язаних з виконанням ним повноважень розпорядника майна, керуючого санацією боржника або ліквідатора банкрута задовольняються у першу чергу.

При цьому, частиною 3 зазначеної статті встановлено, що у разі недостатності коштів, одержаних від продажу майна банкрута, для повного задоволення всіх вимог однієї черги вимоги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належить кожному кредиторові однієї черги.

Отже, покладення сплати оплати послуг ліквідатора ТОВ «Моментальні платежі» пропорційно визнаним вимогам кредиторів відповідає положенням Закону про банкрутство.

Аналогічна правова позиція викладена й у постановах Вищого господарського суду України від 11 лютого 2015 року у справі № 910/13765/13, від 20 серпня 2015 року у справі № 918/1551/14, від 27 жовтня 2015 року у справі № 911/1056/13.

До того ж, рішенням комітету кредиторів від 24.04.2015 року ліквідатору був погоджений розмір оплати арбітражного керуючого в розмірі двох середньомісячних заробітних плат керівника ТОВ «Моментальні платежі» за останні 12 місяців роботи до введення процедури банкрутства, але не менше двох мінімальних розмірів заробітних плат /т. 4, а.с. 30/.

Між тим, рішенням комітету кредиторів від 13.04.2016 р. ліквідатору банкрута визначено основну грошову винагороду у розмірі 4 мінімальних зарплат за кожен місяць здійснення повноважень, з моменту призначення із виплатою винагороди та витрат за рахунок всіх кредиторів, пропорційно їх визнаних вимог.

Це рішення обґрунтовано тим, що згідно до листа Управління Пенсійного Фонду України в Приморському районі м. Одеси від 08.06.2015 р. за № 5511/08 здійснити розрахунок середньомісячної зарплаті керівника за останні 12 місяців його роботи було неможливо.

Відтак, користуючись правовою позицією Вищого господарського суду України, яка викладена у абз. 8 п. 37 Інформаційного листа від 28.03.2013 р. за № 01-06/606/2013, комітет кредиторів визначився із затвердженням оплати послуг ліквідатора саме у вказаному в рішенні від 13.04.2016 р. розмірі.

Частиною 9 статті 26 Закону про банкрутство передбачено, що рішення зборів (комітету) кредиторів вважається прийнятим більшістю голосів кредиторів, якщо за нього проголосували присутні на зборах (комітеті) кредитори, кількість голосів яких визначається відповідно до частини четвертої цієї статті.

Порядок та правомірність формування комітету кредиторів ТОВ «Моментальні платежі» досліджувалась судом першої інстанції.

Зазначення ПАТ «Приватбанк» про те, що він повинен бути автоматично включений до комітету кредиторів за приписами ч. 6 ст. 26 Закону про банкрутство, судова колегія вважає помилковими, оскільки визнаними є вимоги цього кредитора у загальному розмірі 5 592 497,58 грн., з яких 5 446 026,43 грн. внесені до реєстру як вимоги заставного кредитора.

Між тим, право голосу на зборах кредиторів та комітету кредиторів мають саме конкурсні кредитори, а забезпечені кредитори приймають участь лише з правом дорадчого голосу (ч. 8 ст. 26 Закону про банкрутство).

Відтак, ПАТ «Приватбанк» не може бути віднесений до тих кредиторів, які автоматично включаються до складу комітету кредиторів.

25 листопада 2014 року відбулися збори кредиторів ТОВ «Моментальні платежі», на які ПАТ «Приватбанк» (кількість голосів - 119) не з'явився, хоча був повідомлений про час і місце проведення зборів.

До складу комітету було обране ПАТ «Банк Національний кредит» з кількістю голосів 4735 голосів.

В подальшому, ухвалою господарського суду Одеської області від 09 червня 2016 року арбітражного керуючого було зобов'язано провести збори комітету кредиторів, на яких, зокрема, розглянути питання збільшення кількісного складу комітету кредиторів.

Між тим, на призначені ліквідатором збори кредиторів від 20 липня 2016 року з'явилося лише ПАТ «Приватбанк», про що арбітражним керуючим Кияновською Л.В. складено відповідний акт, й питання, поставлені ухвалою суду від 09.06.2016 р., не вирішувалися.

Таким чином, комітетом кредиторів ТОВ «Моментальні платежі» питання щодо оплати послуг ліквідатора не були вирішені іншим чином, ніж встановлені рішенням комітету кредиторів від 13.04.2016 р., а тому судом першої інстанції правомірно було стягнуто, на підставі ч. 1, 3 ст. 45 та ст. 115 Закону про банкрутство, а також згаданого рішення комітету кредиторів, оплату послуг арбітражного керуючого з кредиторів, пропорційно їх визнаних вимог.

За таких обставин, судова колегія вважає, що оскаржувана ухвала господарського суду Одеської області відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому достатніх правових підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101-106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Одеської області від 02 серпня 2016 року по справі № 916/283/14 - без змін.

Головуючий суддя В.В. Лашин

Суддя О.Л. Воронюк

Суддя К.В. Богатир