ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2016 р. Справа № 911/2304/16

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будіндустрія-Сервіс ЛТД», м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплобудсервіс», м.Бровари

про стягнення 45727,60 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплобудсервіс» (далі відповідач) про стягнення 45727,60 грн.

Провадження у справі №911/2304/16 порушено відповідно до ухвали суду від 22.07.2016 року та призначено справу до розгляду на 11.08.2016 року.

10.08.2016 року до господарського суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 11.08.2016 року без поважних причин не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Розгляд справи відкладався до 23.08.2016 року.

В судовому засіданні 23.08.2016року позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача 10515 грн. основного боргу (у звязку з частковою оплатою), решту нарахувань залишено без змін, а саме 14062,71 грн. пені, 8208,42 грн. інфляційних та 2941,47 грн. 10% річних.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 23.08.2016 року без поважних причин не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України: в разі, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ч.2 ст.82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст.85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається з викладених у позові обставин, відповідно до умов Договору поставки №01/08-14/1 від 01.08.2014 року (далі - Договір) Товариство з обмеженою відповідальністю «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» (позивач) в період з 11.01.2015 року по 12.05.2015 року поставило Товариству з обмеженою відповідальністю «Теплобудсервіс» (відповідач) продукцію на загальну суму 20 520,00 грн. згідно видаткових накладних: № РН-0000007 від 11.01.2015 року, № РН-0000032 від 26.01.2015 року, № РН-0000036 від 27.01.2015 року, № РН-0000055 від 02.02.2015 року, № РН-0000281 від 18.04.2015 року, № РН-0000301 від 23.04.2015 року, № РН-0000379 від 12.05.2015 року.

Пунктом 4.3 Договору визначено, що оплата продукції має здійснюватись Покупцем (відповідачем) протягом 3 банківських днів з дати поставки.

Позивач зазначив, що відповідачем своєчасно та в повному обсязі зобовязання з оплати продукції не виконані. Здійснені відповідачем сплати 25.03.2015 року, 27.04.2015 року, 20.05.2015 року, 26.05.2015 року на загальну суму 8 500,00 грн. були зараховані в рахунок здійснених попередніх поставок, також згідно заяви про зменшення позовних вимог, позивач повідомив про додаткову сплату відповідачем 10000 грн. Таким чином, на момент розгляду спору заборгованість відповідача складає 10515 грн. основного боргу, що відповідачем не заперечено та не спростовано.

Також, заборгованість відповідача перед позивачем підтверджується підписаним сторонами Актом звірки розрахунків.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача в сумі 10515 грн. основного боргу, як зазначено в заяві про зменшення позовних вимог, що відповідачем не заперечено та не спростовано.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У звязку з простроченням виконання грошових зобовязань з оплати поставленої продукції, позивач просить стягнути з відповідача 14062,71 грн. пені, 8208,42 грн. інфляційних та 2941,47 грн. 10% річних.

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що в разі порушення Покупцем строків оплати продукції, встановлених в п. 4.3. цього Договору, Покупець зобовязаний відшкодувати Постачальнику в повному обсязі всі збитки, які викликані у останнього в результаті такого порушення, та сплатити Постачальнику неустойку у вигляді пені в розмірі подвійного розміру облікової ставки Національного банку України, яка діяла під час прострочення оплати, за кожен день такого прострочення оплати. Неустойка (пеня) нараховується на розмір несплачених Покупцем грошових сум, починаючи з першого дня прострочення оплати, та нараховується за весь період прострочення оплати Покупцем, а її нарахування припиняється в день повного погашення заборгованості Покупцем. Окрім вказаного вище, у випадку порушення строків оплати продукції Покупець зобовязаний сплатити Постачальнику додатково також проценти в розмірі 10% річних, які нараховуються на розмір несплачених Покупцем грошових сум, починаючи з першого дня прострочення оплати, та нараховуються за весь період прострочення оплати, а їх нарахування припиняється в день повного погашення заборгованості Покупцем.

Пунктом 7.3. Договору встановлено, що неустойки/штрафи стягуються за весь період прострочення, без урахування норми ч. 6 ст. 232 ГК України стосовно обмеження такого строку шістьма місяцями.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з доданого до позову розрахунку, нарахування пені, інфляційних втрат та 10% річних проведено позивачем з 4-го банківського дня, що настав з моменту отримання відповідачем продукції. Нарахування проведені по кожній накладній окремо на фактичні суми та періоди прострочення. Таким чином, вимоги про стягнення 14062,71 грн. пені, 8208,42 грн. інфляційних та 2941,47 грн. 10% річних обгрунтошвані, правомірні і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі згідно заяви про зменшення позовних вимог.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі в сумі, яка підлягає сплаті з уточнених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплобудсервіс» (07400, АДРЕСА_1; код 32128867) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» (01013, м. Київ, вул. Промислова, 7, код 32658487) 10515 грн. основного боргу, 14062,71 грн. пені, 8208,42 грн. інфляційних, 2941,47 грн. 10% річних та 1378 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик

дата підписання 09.09.2016 р.