донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

05.09.2016 р. справа №908/882/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: суддіОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Вєномєт метал", м. Запоріжжя
Представники сторін:
від позивача:не з'явився;
від відповідача:ОСОБА_4 за довіреністю;
на рішення господарського суду Запорізької області
від21.06.2016 р.
у справі№ 908/882/16 (суддя: Серкіз В.Г.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ
до Приватного підприємства "Вєномєт метал", м. Запоріжжя
простягнення 441 399 грн. 48 коп. В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" (далі ПАТ "Українська залізниця" в особі РФ "Південно-Західна залізниця", позивач) звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Приватного підприємства "Вєномєт метал" (далі ПП "Вєномєт метал", відповідач) про стягнення боргу в розмірі 441 399 грн. 48 коп. за договором № 2036 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги від 21.08.2014 р.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 21.06.2016 р. позовні вимоги задоволені, стягнуто з відповідача на користь позивача 441 399 грн. 48 коп. плати за користування вагонами, а також 6 620 грн. 99 коп. судового збору.

Рішення суду мотивоване доведеністю та обґрунтованістю позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду, ПП "Вєномєт метал" звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права України, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи.

Відповідач стверджує, що невстановлення судом першої інстанції дійсних причин затримки вагонів упродовж жовтня 2015 р. у кожному конкретному випадку призвело до прийняття необґрунтованого рішення.

Заявник апеляційної скарги вважає, що місцевий господарський суд не довів вину відповідача у затримці вагонів, що належать відповідачу, на станціях Балин, Дунаївці, Ярмолинці, Гречани, Камянець Подільський, Чорний Острів, Антоніни та Нігин упродовж жовтня 2015 р.

На думку скаржника, сумніви господарського суду Запорізької області щодо правової природи плати за користування вагонами свідчать про недоведеність судом вини відповідача у порушенні зобовязань, на підставі яких була нарахована плата за користування вагонами на загальну суму 441 399 грн. 48 коп.

Відповідач вважає, що позивач прострочив встановлений законом строк для звернення за захистом своїх прав до суду, що є підставою для відмови позивачу у задоволенні його вимог. Крім того, ПП "Вєномєт метал" посилається на невідповідність наданих позивачем відомостей плати за користування вагонами нормам чинного законодавства.

Представник позивача у судовому засіданні 22.08.2016 р. в усній формі проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

22.08.2016 р. через канцелярію суду надійшов відзив позивача № ДНЮ-3-02-7-95/3 від 16.08.2016 р., в якому позивач проти апеляційної скарги заперечив за доводами, викладеними у вказаному відзиві.

Представник відповідача в судовому засіданні 05.09.2016 р. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, з урахуванням пояснень до апеляційної скарги № 02/09-111 від 02.09.2016 р., просив апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст.811 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено місцевим господарським судом, 21.08.2014 року між позивачем, як залізницею, та відповідачем, як вантажовласником, був укладений договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги № 2036 (далі договір), предметом якого є (п. 1.1.) надання залізницею вантажовласнику послуг, повязаних з перевезенням вантажів, та проведенням розрахунків за ці послуги.

Згідно з п. п. 2.1.1., 2.1.2., 2.1.3. договору передбачені такі права вантажовласника, а саме: отримувати від залізниці послуги, передбачені Статутом залізниць України (далі Статут залізниць) даним договором, діючими Правилами перевезень, затвердженими наказом Міністерства транспорту України, діючим Тарифним керівництвом № 1, затвердженими наказом Міністерства транспорту України та іншими нормативно-правовими актами та документами розпорядчого характеру, що регулюють питання, повязані з перевезенням та проведенням розрахунків, вимагати від залізниці належного виконання своїх зобовязань згідно з цим договором, а також отримувати від залізниці переліки витрат, податкові накладні, первинні документи, що підтверджують факт виконання робіт або надання послуг: накладні, накопичувальні картки, відомості плати за користування вагонами та квитанції різних зборів (ГУ-57).

Умовами п. п. 2.2.1., 2.2.2. договору передбачені обовязки залізниці, а саме: для централізованих розрахунків відкрити вантажовласнику особовий рахунок 4285157 і код вантажовідправника, одержувача 5123, а також приймати до перевезення та видавати вантажі вантажовласника, подавати під навантаження/вивантаження вагони (контейнери) згідно із затвердженими планами і заявками вантажовласника та надавати йому додаткові послуги, повязані з перевезенням вантажів, в тому числі за вільними тарифами, перелік яких зазначається в додатку до цього договору.

Приписами п. 2.3.1. договору встановлено, що залізниця має право вимагати від вантажовласника належного виконання останнім своїх зобовязань згідно з цим договором.

Згідно з п. 2.4.1. договору вантажовласник зобовязаний предявляти залізниці у визначений термін місячні плани перевезень, заявки на подачу вагонів (контейнерів) та здійснювати навантаження/вивантаження вантажів, що відправляються ним або прибувають на його адресу. За домовленістю сторін проводити оформлення замовлень на перевезення вантажів в електронному вигляді.

Пунктом 2.4.2. договору передбачений обовязок вантажовласника здійснювати попередню оплату за перевезення вантажів та за додаткові послуги шляхом перерахування коштів на рахунок єдиного технологічного центру по обробці перевізних документів ДТГО "Південно-Західна залізниця" (надалі ЄТехПД).

Умовами п. п. 3.1-3.3. договору сторонами погоджено, що вантажовласник здійснює попередню оплату залізниці шляхом перерахування коштів на рахунок № 2665 в Головне управління по м. Києву та Київської області АТ "Ощадбанк", МФО 322669, код 04713033. Одержувач: ЄТехПД ДТГО Південно-Західна залізниця". Одержані кошти залізниця зараховує на особовий рахунок вантажовласника. Послуги вантажовласнику за цим договором надаються за умови наявності попередньої оплати на його особовому рахунку. Сума попередньої оплати на особовому рахунку вантажовласника (зменшення якої не допускається) визначається із розрахунку середньодобового обсягу перевезень за відпрацьовані дні попереднього або поточного місяця. Сторони погоджують розмір попередньої оплати у сумі середньодобового обсягу перевезень за пять діб. Залізниця відображає відповідні суми (провізну плату, додаткові збори, плату за користування вагонами (контейнерами), штрафи, пеню) в особовому рахунку вантажовласника на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами) і т. ін., оформлених в паперовому або в електронному вигляді.

Згідно з п. 7.1. договору він набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє 3 роки.

В подальшому, додатковою угодою № 1 до договору від 03.12.2015 р. сторонами змінено назву договору, його преамбулу, п. п. 3.1., 12. договору, замінено та викладено додаток 1 до договору в новій редакції.

Позивач стверджує, що впродовж жовтня 2015 року на станціях Балин, Дунаївці, Ярмолинці, Гречани, Камянець - Подільський, Чорний Острів та Нігин з причин, що залежали від вантажовласника, затримано групу вагонів останнього, а саме по причині очікування звільнення вантажного фронту, а також неможливості приймання вагонів вантажовласником та відсутністю технічної можливості накопичення вагонів на станції призначення, які надалі після звільнення під'їзних колій, направлені за призначенням.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з актом на закінчення затримку вагонів від 28.09.2015 р. № 35 форми ГУ-23а, затримка одного із групи даних вагонів (№ 55081285) на станції Балин була завершена 28.09.2015 р. о 04 год. 50 хв., у зв'язку з відновленням прийому вагонів на станції призначення.

В порушення вимог Правил видачі вантажів, вантажовласник, не забезпечив звільнення під'їзних колій для здійснення подачі вагонів під вантажні операції, внаслідок чого зазначені вагони були затримані на станції призначення Нігин з 11 год. 30 хв. 28.09.2015 р., про що свідчить акт загальної форми ГУ-23 від 28.09.2015 р. № 2025, підписаний представниками залізниці та вантажовласника.

Після усунення у подальшому вантажовласником перешкод для подавання вагонів, затримка даного вагону закінчилась о 23 год. 40 хв. 29.09.2015 р., про що свідчить акт загальної форми ГУ-23 від 29.09.2015 р. № 2039.

Зазначений вагон був поданий під навантаження о 23 год. 40 хв. 29.09.2015 р., про що свідчить Пам'ятка про подавання вагонів ГУ-45 № 904.

По закінченню вантажних операцій на під'їзній колії, зазначений вагон був забраний залізницею о 11 год. 10 хв. 01.10.2015р., про що свідчить Пам'ятка про забирання вагонів № 856.

Надалі, також після усунення вантажовласником перешкод для подавання вагонів, в цей же день о 11 год. 10 хв. закінчилась затримка 8 вагонів, які були забрані залізницею згідно Пам'ятки про забирання вагонів № 856 та о 16 год. 25 хв. закінчилась затримка ще 8 вагонів Пам'ятка про забирання вагонів № 860, про що складено відповідні акти загальної форми № № 2046, 35, 2039, 2041, 91, 38, 2048, 39, 2052, 2053 на закінчення затримки вищевказаних вагонів.

Враховуючи вищевказані дані про затримку та подавання вагонів були проведені розрахунки та складено відомість плати за користування вагонами № 01100841, згідно якої плата за користування вищезазначеними вагонами з врахуванням 20% ПДВ складає 5 964 грн. 12 коп.

Вантажовласник підписав відомість плати за користування вагонами № 01100841, однак зробив запис "з нарахуваннями не згоден". Враховуючи вимоги пункту 2.10 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 № 644, стягнення заборгованості провадиться у претензійно-позовному порядку.

Аналогічна ситуація складалась і надалі з іншими вагонами, які прибували на адресу вантажовласника в жовтні 2015 р., про що свідчать відомості плати за користування вагонами та акти загальної форми (акти на закінчення затримки).

У відомості № 02100843 відображено плату за користування вагонами, нарахування якої здійснено згідно з актами на час закінчення затримки, а саме № 39, 2053, 35, 2041, 2045, 2038, 2047, за користування 27 вагонами нараховано 16 289, 28 грн. з врахуванням 20% ПДВ.

У відомості № 03100846 відображено плату за користування вагонами, нарахування якої здійснено згідно з актами на час закінчення затримки, а саме № 55, 2060, 2058 за користування 4 вагонами нараховано 7 986, 48 грн. з врахуванням 20% ПДВ.

У відомості № 04100848 відображено плату за користування вагонами, нарахування якої здійснено згідно з актами на час закінчення затримки, а саме № 16, 2065, 2060 за користування 5 вагонами нараховано 29 678, 64 грн. з врахуванням 20% ПЖ

У відомості № 05100849 відображено плату за користування вагонами, нарахування якої здійснено згідно з актами на час закінчення затримки, а саме № 92 за користування 9 вагонами нараховано 24 196, 32 грн. з врахуванням 20% ПДВ.

У відомості № 07100854 відображено плату за користування вагонами, нарахування якої здійснено згідно з актами на час закінчення затримки, а саме № 96, 2076, 2079, 98, 2080, 2074 за користування 22 вагонами нараховано 76 291, 56 грн. з врахуванням 20% ПДВ.

У відомості № 08100855 відображено плату за користування вагонами, нарахування якої здійснено згідно з актами на час закінчення затримки, а саме № 97, 2079 за користування 6 вагонами нараховано 19 620, 00 грн. з врахуванням 20% ПДВ.

У відомості № 08100856 відображено плату за користування вагонами, нарахування якої здійснено згідно з актами на час закінчення затримки, а саме № 94, 2079 за користування 10 вагонами нараховано 5 717, 04 грн. з врахуванням 20% ПДВ.

У відомості № 09100859 відображено плату за користування вагонами, нарахування якої здійснено згідно з актами на час закінчення затримки, а саме № 100 за користування 8 вагонами нараховано 39 190, 08 грн. з врахуванням 20% ПДВ.

У відомості № 10100863 відображено плату за користування вагонами, нарахування якої здійснено згідно з актами на час закінчення затримки, а саме № 59, за користування 21 вагоном нараховано 5 201, 28 грн. з врахуванням 20% ПДВ.

У відомості № 13100868 відображено плату за користування вагонами, нарахування якої здійснено згідно з актами на час закінчення затримки, а саме № 43, 2070, 92 за користування 15 вагонами нараховано 9 303, 48 грн. з врахуванням 20% ПДВ.

У відомості № 13100875 відображено плату за користування вагонами, нарахування якої здійснено згідно з актами на час закінчення затримки, а саме № 16 за користування 1 вагоном нараховано 1 766, 04 грн. з врахуванням 20% ПДВ.

У відомості № 15100881 відображено плату за користування вагонами, нарахування якої здійснено згідно з актами на час закінчення затримки, і саме № 48 за користування 10 вагонами нараховано 18 044, 40 грн. з врахуванням 20% ПДВ.

У відомості № 15100882 відображено плату за користування вагонами, нарахування якої здійснено згідно з актами на час закінчення затримки, і саме № 48 за користування 13 вагонами нараховано 23 457,72 грн. з врахуванням 20% ПДВ.

У відомості № 16100885 відображено плату за користування вагонами, нарахування якої здійснено згідно з актами на час закінчення затримки, а саме № 106 за користування 29 вагонами нараховано 14 633, 76 грн. з врахуванням 20% ПДВ.

У відомості № 16100886 відображено плату за користування вагонами, нарахування якої здійснено згідно з актами на час закінчення затримки, а саме № 106, 2120 за користування 6 вагонами нараховано 5 176, 08 грн. з врахуванням 20% ПДВ.

У відомості № 17100888 відображено плату за користування вагонами, нарахування якої здійснено згідно з актами на час закінчення затримки, а саме № 106, 2121 за користування 8 вагонами нараховано 7 305, 24 грн. з врахуванням 20% ПДВ.

У відомості № 19100893 відображено плату за користування вагонами, нарахування якої здійснено згідно з актами на час закінчення затримки, а саме № 64, 2125, 9, 68, 2146, 2148, 2149, 2147, 2145, 2150 за користування 26 вагонами нараховано 28742, 16 грн. з врахуванням 20% ПДВ.

У відомості № 20100895 відображено плату за користування вагонами, нарахування якої здійснено згідно з актами на час закінчення затримки, а саме № 9, 68, 2139, 2131, 2145, 2132 за користування 14 вагонами нараховано 9 637,20 грн. з врахуванням 20% ПДВ.

У відомості № 21100897 відображено плату за користування вагонами, нарахування якої здійснено згідно з актами на час закінчення затримки, а саме № 64, 2153, 2138 за користування 5 вагонами нараховано 15 114, 84 грн. з врахуванням 20% ПДВ.

У відомості № 21100900 відображено плату за користування вагонами, нарахування якої здійснено згідно з актами на час закінчення затримки, а саме № 9, 68, 2139 за користування 1 вагоном нараховано 920,40 грн. з врахуванням 20% ПДВ.

У відомості № 22100901 відображено плату за користування вагонами, нарахування якої здійснено згідно з актами на час закінчення затримки, а саме № 64, 2153, 2170, 2161 за користування 10 вагонами нараховано 13 657, 44 грн. з врахуванням 20% ПДВ.

У відомості № 23100906 відображено плату за користування вагонами, нарахування якої здійснено згідно з актами на час закінчення затримки, а саме № 119 за користування 8 вагонами нараховано 11 821, 44 грн. з врахуванням 20% ПДВ.

У відомості № 25100910 відображено плату за користування вагонами, нарахування якої здійснено згідно з актами на час закінчення затримки, а саме № 119, 2178, 9, 70, 2174, 51, 2182 за користування 20 вагонами нараховано 49 580, 88 грн. з врахуванням 20% ПДВ.

У відомості № 29100920 відображено плату за користування вагонами, нарахування якої здійснено згідно з актами на час закінчення затримки, а саме № 2170 за користування 5 вагонами нараховано 2 103, 60 грн. з врахуванням 20% ПДВ.

Враховуючи вищевикладене, борг відповідача перед позивачем за користування вагонами в оспорюваний період становить 441 399 грн. 48 коп.

Розрахунок плати за спірними відомостями плати за користування вагонами здійснений позивачем за Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженим наказом Мінтрансзвязку України від 26.03.2009 року № 317.

Відповідач не виконав зобовязання із здійснення розрахунків зі сплати нарахованої плати за користування вагонами, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Згідно зі статтями 3, 8 Закону України "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обовязковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до ст. 71 Статуту залізниць взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій, визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Згідно з ст. 5 Статуту залізниць на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: Правила перевезення вантажів (далі Правила); Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України; інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають, зокрема, порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, є обовязковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до п.п. 1.1, 2.1. Правил обслуговування залізничних під'їзних колій, затверджених Наказом Мінтрансу України № 644 від 21.11.2000 р., зареєстрованих Мінюстом України 24.11.2000 р. за № 875/5096, до залізничних під'їзних колій належать колії, що з'єднані із загальною мережею залізниць безперервною рейковою колією і належать підприємствам, підприємцям, організаціям, установам, незалежно від форм власності, а також громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності (далі - підприємство). Взаємовідносини залізниці з підприємствами, які виконують вантажні роботи на під'їзних коліях, визначаються договорами про експлуатацію під'їзних колій або договорами про подачу та забирання вагонів (додатки 1 та 2). Договори про експлуатацію під'їзних колій укладаються між залізницею і власниками під'їзних колій у разі обслуговування під'їзної колії власним або орендованим локомотивом.

Пунктом 2.4 вказаних Правил встановлено, що передача вагонів на під'їзній колії та їх повернення залізниці засвідчується підписом працівників сторін у Пам'ятці про подавання/забирання вагонів, форма якої встановлена Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту від 25.02.1999 р. N 113 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 р. за N 165/3458.

У разі обслуговування під'їзних колій локомотивом власника колії вагони подаються локомотивом залізниці на встановлені договором передавальні колії, на яких провадиться приймання і здавання вагонів. Подальше перевезення вагонів, розставлення їх на місцях навантаження і вивантаження і повернення на передавальні колії забезпечуються локомотивами власника під'їзної колії або його контрагентів (п. 2.5 Правил).

Статтею 46 Статуту залізниць визначено, що одержувач зобовязаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу, терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами.

Відповідно до ст. 119 Статуту залізниць за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Згідно з п. 5.9 Розяснення Вищого господарського суду України № 04-5/601 від 29.05.2002 р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" під користуванням вагонами (контейнерами) слід розуміти використання відповідного рухомого складу залізниці певним суб'єктом господарської діяльності, у тому числі власником залізничної під'їзної колії, який безпосередньо приймає вагони (контейнери) від залізниці для виконання подальших операцій з ними, а потім повертає їх залізниці. Час користування, за який цим суб'єктом господарської діяльності вноситься відповідна плата, визначається від моменту прийняття вагонів (контейнерів) від залізниці до моменту їх повернення залізниці.

У п. 3 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 р. № 113, облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам'яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під'їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами. Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника (п. 4 зазначених Правил).

Правилами користування вагонами і контейнерами встановлено, що час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером. Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника (п. 6 Правил). У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери (п. 8 Правил). Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година (п. 12 Правил).

Плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці (п. 13 Правил).

За час перебування на під'їзних коліях та інших місцях незагального користування вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, плата не вноситься. Якщо такі вагони затримані на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення з причин, що залежать від вантажовласника, то плата за користування сплачується в розмірі 50 відсотків (п. 15 Правил).

Підстави звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами передбачені ст. 121 Статуту залізниць та п. 16 Правил користування вагонами і контейнерами, перелік яких є вичерпним.

Відповідно до п. 16 Правил користування вагонами і контейнерами, вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами: а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних підїзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинним положенням заборонено виконувати вантажні роботи; б) у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником; в) у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які предявлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі "Примітки" Памятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами). Причина звільнення від плати за користування вагонами і контейнерами зазначається у графі "Примітки" відомості плати за користування вагонами (контейнерами).

За змістом ст. 129 Статуту залізниць обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Статтею 129 Статуту залізниць передбачено, що порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами. Правила складання актів затверджені наказом Міністерства транспорту України за № 334 від 28.05.2002 р.

За п. 4 Правил складання актів комерційні акти на місцях загального користування складаються у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу.

Пунктом 5 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, передбачено стягнення з одержувача, який не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені ст. 46 Статуту залізниць, плати за зберігання вантажу, встановленої тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Відповідно до п. 8 даних Правил збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, тощо). Термін безоплатного зберігання обчислюється при затримці з моменту затримки (п. 8 Правил). За зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні перевезення (у т.ч. під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки. Факт затримки вантажу засвідчується актом загальної форми (п. 9 Правил).

Абзацами 2, 3 ст. 46 Статуту залізниць визначено, що вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Факт затримки вагонів з вантажем відповідача з його вини понад часу безкоштовного їх зберігання підтверджується актами загальної форми ГУ-23, які підписані представником відповідача (ОСОБА_5А.) без заперечень, що свідчить про згоду відповідача з фактом затримки вагонів з його вини.

Крім того, у вказаних актах загальної форми ГУ-23 зазначено, що обставинами, які викликали складання актів є затримка вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта; вагони простоюють на коліях станції в очікуванні звільнення вантажного фронту, що відповідає ст. 129 Статуту залізниць.

Про час фактичного подавання та забирання вагонів свідчать також надані позивачем памятки про подавання вагонів та забирання вагонів форми ГУ-45, повідомлення про закінчення вантажних операцій, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Щодо інших доводів апеляційної скарги судова колегія зазначає наступне.

Заперечення відповідача щодо помилкового застосування позивачем положень ст. 119 Статуту залізниць до правовідносин є необґрунтованими, оскільки відповідач бере до уваги виключно ч. 2 зазначеної статті Статуту, не враховуючи при цьому приписи ч. 1 цієї статті, в якій зазначено, що за користування вагонами залізниці вантажоодержувачами вноситься плата.

Твердження відповідача про те, що акти загальної форми у даній справі складені залізницею з порушенням вимог чинного законодавства, а саме - залізницею не зазначено в даних актах повної назви клієнта, є безпідставними.

Так, в актах про затримку вагонів форми ГУ-23а, памятках про подавання та забирання вагонів форми ГУ-45 вказано найменування вантажовласника (ПП "Вєномєт метал"), а в актах загальної форми вказані номери вагонів відповідача, прізвище та ініціали прийомоздавальника залізничного цеху клієнта (ОСОБА_5А.) та містять підпис останнього. В той же час, Правилами користування вагонами і контейнерами не передбачено зазначення в актах загальної форми повної назви клієнта.

Відповідач стверджує, що плату за користування вагонами згідно з п. 16 договору про експлуатацію залізничної підїзної колії № 899 від 05.05.2009 р. сплачує саме власник колії. Даний довод судовою колегією оцінюється критично, оскільки залізницею не нараховувалась та не стягувалась плата за час перебування вагонів на підїзних коліях ДП "Нігинський кар'єр", а лише за час перебування вагонів на станційних коліях.

Посилання відповідача на допущення позивачем порушень порядку оформлення відомостей плати за користування вагонами у даній справі є необґрунтованими у звязку з тим, що за основу складання даних відомостей першою береться памятка про забирання вагонів залізницею із зазначенням числа, місяця, години та хвилини, забирання навантаженого вагону, а далі у зворотньому напрямку вираховується час користування вагоном з початку затримки, з часу зазначеного у акті загальної форми ГУ-23 або у акті про затримку вагонів ГУ-23а, тому номери вказаних актів повторюються у декількох відомостях і це не є порушенням порядку оформлення останніх. Крім того, позивач зазначає, що складання вказаних відомостей здійснюється в автоматизованому режимі, згідно з базою даних АРМ ПЗ, якою не передбачено відображення у відомостях номерів актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, тобто, складених на підходах, а також в окремих випадках автоматизований режим не враховує всієї інформації, зазначеної у базі даних, а тому виникає необхідність виправлення помилок в ручному режимі з подальшим складанням на оргтехніці окремої відомості також в ручному режимі.

Судова колегія звертає увагу, що у відомостях плати за користування вагонами міститься підпис представника відповідача та запис про те, що він був ознайомлений з виправленнями.

Окрім того, окремі посилання скаржника, зокрема, щодо правової природи заборгованості, стягнення якої є предметом спору у даній справі, зводяться до довільного тлумачення норм, тому, не можуть бути прийняті до уваги суду апеляційної інстанції.

Під час розгляду даної справи судом першої інстанції та на стадії апеляційного провадження відповідачем заявлено клопотання про проведення експертного дослідження для вирішення питання щодо визначення причин затримки спірних вагонів та звязку цих причин з дією чи бездіяльністю відповідача при виконанні ним умов договору № 2036 від 21.08.2014 р., яке місцевим господарським судом правомірно відхилено за необґрунтованістю.

Щодо доводів відповідача про прострочення позивачем встановленого законодавством строку для звернення за захистом своїх прав до суду, а саме шести місяців згідно з ст. 137 Статуту залізниць, судова колегія вважає, що господарський суд Запорізької області дійшов вірного висновку про те, що перебіг зазначеного строку слід рахувати не з документів, на підставі яких складаються відомості плат за користування вагонами, а з оформленої відомості, оскільки вказаний документ є остаточним розрахунковим документом, відповідно до якого відповідачу стало відомо про існування заборгованості перед позивачем.

Таким чином, рішення господарського суду відповідає матеріалам справи, вимогам діючого законодавства та підлягає залишенню в силі.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Вєномєт метал" на рішення господарського суду Запорізької області від 21.06.2016 р. у справі № 908/882/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 21.06.2016 року у справі № 908/882/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий К.І. Бойченко

Судді: Л.Ф. Чернота

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.