РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2016Справа №910/14330/16

За позовом В.о. керівника Конотопської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі:

1) Конотопської міської ради;

2) Відділу освіти Конотопської міської ради

до Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів Відділу комунального майна Конотопської міської ради Сумської області

про стягнення 27 349,70 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від прокуратури - Мамушкіна А.І. (посв. №043881 від 09.08.2016);

від позивача 1 - не з'явився;

від позивача 2 - Бачал Т.І. (дов. №01-25/923 від 12.09.2016);

від відповідача - не з'явився;

від третьої особи - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

04.08.2016 В.о. керівника Конотопської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Конотопської міської ради, відділу освіти Конотопської міської ради звернувся до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом» 40 882,46 грн. заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення Рег. №-ф 2003/02-79 від 01.07.2003.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань в частині повної та своєчасної сплати орендної плати.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 08.08.2016 порушено провадження у справі № 910/14330/16, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів - Відділ комунального майна Конотопської міської ради Сумської області та призначено справу до розгляду на 30.08.2016.

30.08.2016 позивачем-2 через загальний відділ діловодства суду подано додаткові документи по справі та письмові пояснення по справі.

30.08.2016 через загальний відділ діловодства суду від третьої особи надійшов відзив, в якому відділ комунального майна Конотопської міської ради Сумської області просив суд розглядати справу без його участі, підтримав позовні вимоги позивача та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 30.08.2016 у зв'язку із неявкою представників позивача-1, відповідача та третьої особи, невиконанням сторонами вимог ухвали суду від 08.08.2016, а також необхідністю витребування доказів по справі, розгляд справи відкладено на 13.09.2016.

07.09.2016 позивачем-2 через загальний відділ діловодства суду подано додаткові докази по справі.

13.09.2016 позивач через загальний відділ діловодства суду подав заяву про зменшення позовних вимог, у якій просив суд стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 27 349,70 грн.

В судовому засіданні 13.09.2016 судом було розглянуто заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог стосовно якої суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до абз. 1 п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011, №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Враховуючи те, що вищезазначені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає заяву позивача про зменшення позовних вимог до розгляду.

Отже, оскільки зменшення позовних вимог, викладене позивачем у його письмовій заяві, прийняте господарським судом, то новою ціною позову, виходячи з якої розглядається спір є 27 349,70 грн.

У судове засідання 13.09.2016 з'явилися прокурор та представник позивача-2, надали суду пояснення по суті позовних вимог, підтримали вимоги з підстав викладених в позові, просили суд їх задовольнити.

Представник третьої особи у судове засідання 13.09.2016 не з'явився, проте у відзиві на позовну заяву просив суд розглядати справу без його участі.

Відповідач в судове засідання 13.09.2016 не прибув, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином шляхом надсилання за його належною юридичною адресою ухвали господарського суду.

При цьому, відповідно до п. 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 13.09.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

01.07.2003 між Фондом комунального майна Конотопської міської ради (правонаступником якого є Відділ комунального майна Конотопської міської ради Сумської області) (далі - орендодавець) та Конотопським відділенням Міжрегіональної академії управління персоналом (далі - орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення Рег. № -ф 2003/02-79 від 01.07.2003 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення (далі - майно), загальною площею 227,4 кв.м., розміщене за адресою: м. Конотоп, проспект Леніна, 15, що знаходиться на балансі управління освіти Конотопської міської ради.

Додатковою угодою № ф-2008/02-118 від 13.08.2008 до договору оренди нежитлового приміщення від 01.07.2003 № ф- 2003/02-79 від 13.08.2008 пункт 1.1. договору викладено в новій редакції, згідно якої орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування вбудовані нежитлові приміщення (майно), загальною площею 532,1 кв. м, розташовані на першому поверсі будівлі загальноосвітньої школи № 4 - пам'ятки архітектури місцевого значення за адресою: Сумська обл., м. Конотоп, проспект Леніна, будинок, 15, та перебувають на балансі управління освіти міської ради (далі - Балансоутримувач), вартість яких за незалежною оцінкою станом на 30.06.2008 становить 1 387 900 грн. без ПДВ.

Положеннями п. 2.1 договору встановлено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі майна.

Відповідно до п. 3.1 договору (в редакції додаткової угоди № ф-2008/02-118 від 13.08.2008) орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання орендної плати за користування майном територіальної громади м. Конотоп, затвердженої рішенням міської ради від 24.02.2006 і становить без ПДВ за перший місяць оренди (серпень 2008) - 4 640,21 грн.

Орендна плата за кожний наступний місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.2 договору).

Згідно п. 3.3 договору (в редакції додаткової угоди № ф-2008/02-118 від 13.08.2008), орендна плата перераховується орендарем у такому співвідношенні: 50% - до Місцевого бюджету, 50% - на розрахунковий рахунок балансоутримувача не пізніше 15 числа поточного місяця.

Положеннями п. 5.2 договору встановлений обов'язок орендаря своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату за орендоване майно та землю, на якій воно розташовано.

Додатковою угодою № 2013/02-68 від 01.08.2013 до договору, сторони продовжили термін дії договору на 10 років, з 01.07.2013 до 01.07.2023 включно.

На виконання умов договору, 13.08.2008 між орендодавцем, орендарем та балансоутримувачем було підписано Акт приймання - передачі нежитлового приміщення, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування вбудовані нежитлові приміщення, загальною площею 532,1 кв. м, розташовані на першому поверсі будівлі загальноосвітньої школи № 4 - пам'ятки архітектури місцевого значення за адресою: Сумська обл., м. Конотоп, проспект Леніна, 15 та перебувають на балансі управління освіти міської ради.

Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор та позивач посилались на те, що у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором, у період з березня по червень 2016 року включно, у відповідача виникла заборгованість зі сплати орендної плати у розмірі 27 349,70 грн.

Доказів сплати вказаної заборгованості матеріали справи не містять.

При цьому, статтею 121 Конституції України на органи прокуратури України покладено функції представництва інтересів громадян та держави в судах.

Частиною 1 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII, представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно із ч. 1, ч. 3 ст. 2 ГПК України передбачено, що господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави.

Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Статтею 29 ГПК України передбачено, що прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 № 3-рп/99 зі справи за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (далі - Рішення Конституційного Суду України), із врахуванням того, що, "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Відповідні повноваження органу місцевого самоврядування визначаються з огляду на вимоги Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР, первинним суб'єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема, на нерухоме майно.

Таким чином, Конотопська міська рада є органом, що представляє територіальну громаду міста Києва та здійснює від імені територіальної громади міста Києва повноваження щодо розпорядження майном комунальної власності.

Відділ освіти Конотопської міської ради, який є структурним підрозділом органу місцевого самоврядування - Конотопської міської ради, є місцевим органом управління освіти.

Враховуючи наявну заборгованість відповідача, звернення прокурора в інтересах держави в особі Конотопської міської ради, відділу освіти Конотопської міської ради, до господарського суду з даним позовом, направлено на захист їх охоронюваних законом інтересів та інтересів держави.

Зважаючи на вищевикладене, та враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо своєчасної сплати орендної плати, прокурор в інтересах позивачів звернувся до суду з указаним позовом та просив стягнути з останнього заборгованість у розмірі 27 349,70 грн.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Спір між сторонами виник у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором оренди нежитлового приміщення Рег. № -ф 2003/02-79 від 01.07.2003.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Аналогічні норми містяться в положеннях ст. 283 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Положеннями ч. 3 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та ч. 4 ст. 286 Господарського кодексу України передбачено, що строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Матеріалами справи підтверджується факт користування відповідачем, у період з березня по червень 2016 року включно, приміщенням загальною площею 532,1 кв.м., що розташовані на першому поверсі будівлі загальноосвітньої школи № 4 за адресою: м. Конотоп, проспект Леніна, 15.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалось вище, умовами п. 3.3 Договору встановлено, що орендна плата сплачується відповідачем щомісячно не пізніш 15 числа поточного місяця.

Обов'язок щодо своєчасного внесення орендної плати орендарем передбачено частиною 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", частиною 5 статті 762 Цивільного кодексу України, частиною 3 статті 285 Господарського кодексу України.

Відповідач, в порушення умов договору та вимог чинного законодавства України, неналежним чином не виконав зобов'язання за договором, у зв'язку з чим у останнього утворилась заборгованість зі сплати орендної плати у розмірі 27 349,70 грн., наявність якої відповідачем не заперечується.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні положення викладені у ст. 193 Господарського кодексу України.

Судом встановлено, що факт заборгованості відповідача перед відділом освіти Конотопської міської ради у сумі 27 349,70 грн. за користування орендованим приміщенням, належним чином доведений, документально підтверджений, а матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем орендних платежів у строки, встановлені договором.

Оскільки, матеріалами справи підтверджується факт користування відповідачем, у період з березня по червень 2016 року включно, приміщенням загальною площею 532,1 кв.м, розташованим на першому поверсі будівлі загальноосвітньої школи №4 за адресою: Сумська обл., м. Конотоп, проспект Леніна, 15, розмір заборгованості по орендній платі, у відповідності до ст. 33-34 ГПК України, належним чином доведений, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача боргу у розмірі 27 349,70 грн.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом» (03039, м. Київ, вул. Фрометівська, будинок 2, код 00127522) на користь держави в особі відділу освіти Конотопської міської ради Сумської області (41600, Сумська область, м. Конотоп, вул., Жарікова, будинок 12, код 02147902, р/р 1765 в УДК в Сумській обл., МФО 837013) заборгованість у розмірі 27 349 (двадцять сім тисяч триста сорок дев'ять) грн. 70 коп., видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом» (03039, м. Київ, вул. Фрометівська, будинок 2, код 00127522) на користь прокуратури Сумської області (40000, Сумська обл., м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд. 33, код 03527891, р/р 2983 в ДКСУ у м. Київ, МФО 820172) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп., видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене та підписане 19.09.2016.

Суддя В.О. Демидов