ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" вересня 2016 р.Справа № 45/46-10

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі Денькович А.Й.

розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (вх. №253 від 15.08.2016) на дії та бездіяльність Шевченківського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві і у виконавчому провадженні №48316197 щодо примусового виконання наказу господарського суду Харківської області по справі №45/46-10 від 27 квітня 2010 року по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс", м. Київ
до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба", с. Старовірівка
про стягнення коштів у розмірі 237 568,22 грн.
за участю представників:

стягувача - не з'явився

боржника - не з'явився

ВДВС - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 12 квітня 2010 року по справі № 45/46-10 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез", м. Запоріжжя, до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба", с. Старовірівка, про стягнення 237 568,22 грн. позов задоволено повністю та стягнуто з СТОВ "Дружба", 63250, Харківська область, Нововодолазький район, с. Старовірівка, вул. Радянська, 61 вул. Радянська, 61 (код ЗКПО 00707219, в тому числі з п/р 978 Харківська філія ВАТ Кредобанк, МФО 350415) на користь ТОВ "Корпорація "Агросинтез", 69035, м. Запоріжжя, пр. Маяковського, 3 (код ЗКПО 30345439, п/р 2744 в Запорізькій філії "Перший український міжнародний банк", МФО 313623) 88588,00 грн. основного боргу, 95110,80 грн. штрафу, 4359,68 грн. пені, 716,66 грн. річних, 2147,47 грн. інфляційних, 43596,80 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, 3048,81 грн. індексації ціни товару, 2375,68 грн. державного мита та 236,00 грн. судових витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

27 квітня 2010 року на виконання рішення господарського суду Харківської області від 12 квітня 2010 року по справі №45/46-10 був виданий наказ та направлений на адресу стягувача.

03 лютого 2014 року ухвалою господарського суду Харківської області задоволено заяву (вх. № 959) Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС", () про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні щодо примусового виконання наказу господарського суду Харківської області по справі № 45/46-10, виданого на виконання рішення господарського суду Харківської області від 12 квітня 2010 року у справі № 45/46-10. Замінено сторону (стягувача) у виконавчому провадженні при примусовому виконанні наказу господарського суду Харківської області по справі № 45/46-10 від 27 квітня 2010 року, виданого на виконання рішення господарського суду Харківської області від 12 квітня 2010 року у справі № 45/46-10 - ТОВ "Корпорація "Агросинтез", (69035, м. Запоріжжя, пр. Маяковського, 3, ) правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" (03187, АДРЕСА_1, ).

15 серпня 2016 року до господарського суду Харківської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (стягувач) надійшла скарга (вх. №523) на дії та бездіяльність Шевченківського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві і у виконавчому провадженні №48316197 щодо примусового виконання наказу господарського суду Харківської області по справі №45/46-10 від 27 квітня 2010 року, в якій стягувач просить суд :

- Визнати дії Шевченківського РВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні №48316197 при примусовому виконанні наказу Господарського суду Харківської області від 27 квітня 2010 року по справі №45/46- 10, котрі виразились у винесені Постанови від 24 червня 2016 року про повернення наказу Господарського суду Харківської області по справі №45/46-10 від 27 квітня 2010 року стягувачеві на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", протиправними, передчасними та незаконними.

- Визнати недійсною та скасувати Постанову Шевченківського РВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві від 24 червня 2016 року про повернення наказу Господарського суду Харківської області по справі №45/46-10 від 27 квітня 2010 року стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження".

- Визнати бездіяльність Шевченківського РВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні №48316197 при примусовому виконанні наказу Господарського суду Харківської області від 27 квітня 2010 року по справі №45/46-10, незаконною та протиправною.

Згідно протоколу розподілу судової справи, скаргу було передано до розгляду судді Прохорова С.А.

Розгляд скарги було відкладено на 15 вересня 2016 року.

Представники сторін та ВДВС в судове засідання 15 вересня 2016 року не з'явилися, вимоги ухвал суду не виконали.

Згідно ст. 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України у вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК України, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XII 1 ГПК України тощо.

Норми ст. 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Приймаючи до уваги, що сторони та ВДВС, з урахуванням приписів п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду скарги по суті, та зважаючи на те, що від учасників провадження не надходило будь-яких клопотань, в тому числі, про відкладення розгляду скарги, суд вважає, що неявка у судове засідання їх представників не є перешкодою для розгляду скарги по суті, в зв'язку з чим скарга розглядається відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, - за наявними в ній матеріалами.

Отже, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав вимог скарги, суд дійшов висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до постанови ВДВС Шевченківського РУЮ міста Києва від 03 серпня 2015 року відкрито виконавче провадження №48316197 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 27 квітня 2010 року по справі №45/46-10.

Відповідно до Постанови Шевченківського РВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві від 24 червня 2016 року наказ Господарського суду Харківської області від 27 квітня 2010 року по справі №45/46-10 повернутий Стягувачеві на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження".

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону України Про державну виконавчу службу завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Статтею 6 ЗУ Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст. 11 ЗУ Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом;

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Частиною 2 статті 30 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії по виконанню рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Стаття 115 Господарського процесуального кодексу України вказує, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

В силу п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо майно боржника, розшук якого здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку.

Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. За наявності даних про кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших кредитних організаціях, на них накладається арешт. Аналогічні положення закріплені в статті 65 Закону.

Законом України "Про виконавче провадження" передбачено, що на виконання рішення суду про стягнення коштів або накладення арешту в порядку, встановленому цим Законом, державний виконавець має право накладати арешт на грошові кошти та інші цінності боржника, в тому числі на кошти, які знаходяться на рахунках та вкладах в установах банків, інших кредитних установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частиною 3 ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець звертає стягнення кошти боржника - юридичної особи що знаходяться в кредитних установах, в порядку, передбаченому цим Законом. Якщо даних про наявність у боржника - юридичної особи рахунків і вкладів у банках чи інших у фінансових установах немає, державний виконавець одержує такі дані у податкових органів, які зобов'язані надати йому необхідну інформацію у 3-денний строк.

Згідно п. 5.1.1 Інструкції про порядок проведення виконавчих дій звернення стягнення на майно боржника полягає в його виявленні (шляхом надіслання запитів до органів державної податкової інспекції, банків, дорожньої автомобільної інспекції, бюро технічної інвентаризації, нотаріату тощо), описі, арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стаття 66 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що у разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на грошові кошти боржника. Боржник має право вказати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу. Остаточно черговість стягнення на кошти та інше майно боржника визначається державним виконавцем.

Як вбачається з наданих суду доказів, 26 серпня 2015 року ТОВ Компанія НІКОТАЙС звернулось до ВДВС Шевченківського РУЮ міста Києва з клопотанням вих. №26-1/08 про вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №48316197 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 27 квітня 2010 року по справі №45/46-10, яке було залишено ВДВС без задоволення та виконання.

Шевченківським РВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві не було надано до суду жодного доказу вчинення відповідних дій у виконавчому провадженні №48316197 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 27 квітня 2010 року по справі №45/46-10.

Шевченківським РВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві не надано суду доказів виконання вимог, передбачених Законом, щодо примусового виконання виконавчих документів - наказу Господарського суду Харківської області по справі №45/46-10 від 27 квітня 2010 року, зокрема та не обмежуючись:

- направлення запитів до реєстраційних органів (МРЕВ ДАЇ, Реєстраційної служби, Державної сільськогосподарської інспекції) про наявність у власності Боржника належного йому майна: транспортних засобів (автомобілів, самохідних машин, мотоциклів, тощо), об'єктів нерухомого майна (споруди, будівлі), тракторів, комбайнів, інших сільськогосподарських машин, сільськогосподарської техніки та інших механізмів,

- направлення запитів до Центру державного земельного кадастру, районного управління земельних ресурсів, сільського (селищної) ради інформації щодо наявності у власності чи у оренді Боржника земельних ділянок, із зазначенням їх місцезнаходження, розміру та цільового призначення, із метою встановлення факту вирощування сільськогосподарських культур, їх опису та арешту.

- направлення до районного відділу статистики вимоги надати державному виконавцю форми статистичного спостереження №11-03 Звіт про наявність та рух основних засобів, амортизацію (знос), Звіту про площу збирання насінників, врожайність та валовий збір в господарстві насіння за гібридами, Заключний звіт про підсумки сівби під урожай 2013, 2014, 2015 років, Звіт про хід збирання врожаю, сівби озимих та оранку на зяб, із метою встановлення наявності майна, його опису та арешту;

- виявлення всіх поточних рахунків, що відкриті у банківських та фінансових установах на ім'я Боржника;

- накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на поточних рахунках, що відкриті у банківських та фінансових установах на ім'я Боржника, а також знаходяться у володінні чи користуванні інших осіб;

- не здійснено виїзд до місця розташування Боржника, не виявлено та не встановлення каси боржника, не накладено арешт на касу підприємства, а також не заборонено рух коштів по ній;

- не вчиненні будь-які інші дії, що направленні на виконання наказу суду.

Частиною 8 статті 52 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до п. 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Як вказує стягувач (скаржник) та що не було спростовано державним виконавцем під час розгляду скарги, на сьогодні доказів в підтвердження вчинення органом ДВС дій спрямованих примусове виконання наказу Господарського суду Харківської області від 27 квітня 2010 року по справі №45/46-10, Шевченківським РВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві не має.

Статтею 4 цього ж закону регламентовано, що з метою забезпечення електронного документообігу в органах державної виконавчої служби, ведення обліку виконавчих проваджень, контролю за дотриманням державними виконавцями вимог законодавства під час здійснення виконавчих дій, надання оперативного доступу сторонам виконавчого провадження до його матеріалів Міністерство юстиції України забезпечує функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Порядок ведення такого реєстру, умови доступу до нього та отримання інформації встановлюються Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2003р. №43/5.

Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень - це комп'ютерна база даних, яка створена за допомогою автоматизованої системи і відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення та надання відомостей про виконавчі дії (п.1.1. Положення). Дані виконавчих документів, що надійшли до органу ДВС, підлягають обов'язковому внесенню до Єдиного реєстру (п. 2.1. Положення). До Єдиного реєстру обов'язково вносяться державним виконавцем або уповноваженою посадовою особою органу ДВС відомості про проведення всіх виконавчих дій (п.п. 3.1.-3.2. Положення). Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Єдиного реєстру одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія. Відомості про відкладення провадження виконавчих дій, зупинення виконавчого провадження, поновлення виконавчого провадження вносяться до Єдиного реєстру не пізніше наступного робочого дня після винесення відповідних постанов, а про відстрочення або розстрочення виконання рішення - не пізніше наступного робочого дня після надходження відповідного рішення (п. 3.4.Положення).

Крім того, розділом 5 вказаного Положення передбачено порядок доступу до Єдиного реєстру. Зокрема, кожна фізична або юридична особа має право безоплатного та цілодобового доступу до відомостей про торги та майно, що реалізується, шляхом отримання інформації через веб-сайт, який ведеться Адміністратором Єдиного реєстру. Право доступу до виконавчого провадження шляхом пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування всіх документів та відомостей виконавчого провадження мають сторони виконавчого провадження, у якому вони беруть участь. Указаний доступ до інформації Єдиного реєстру здійснюється безоплатно та цілодобово з використанням звичайних програмних засобів перегляду інформації у мережі Інтернет через веб-сайт, який ведеться Адміністратором Єдиного реєстру. З метою забезпечення доступу до інформації Єдиного реєстру сторонам виконавчого провадження у постанові про відкриття виконавчого провадження роз'яснюється таке право, указуються адреса відповідного веб-сайту в мережі Інтернет, а також ідентифікатор для доступу до інформації про виконавче провадження та порядок його використання. Розділом 6 вказаного Положення регламентовано процедуру отримання з Єдиного реєстру інформації про наявність виконавчих проваджень.

Крім цього, п. 7.2. Положення регламентовано, що посадові особи органу ДВС несуть відповідальність за повноту та вірогідність інформації, яка вноситься до Єдиного реєстру.

Постановами про відкриття виконавчого провадження, зокрема п. 6, сторонам виконавчого провадження роз'яснено, що останні мають право знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, унесеними до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень за адресою в мережах Інтернет, вказано ідентифікатори для доступу (зазначається лише в постановах, які направляються стягувачу та боржнику).

Таким чином, відомості, котрі внесені до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, є належними, достовірними та допустимими.

За приписами частини першої статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною першою статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо:

- у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (пункт 2);

- у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника; пункт 5).

При цьому висновок щодо "безрезультатності" та/або "неможливості" розшуку майна чи встановлення/з'ясування певних обставин буде обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізувавши надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату.

Відповідно до ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Вказана норма встановлює, що господарські суди розглядають скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби вчинені під час виконання виключно рішень, ухвал чи постанов, прийнятих саме господарськими судами. При цьому, розгляд цих скарг здійснює саме той суд, який видав виконавчий документ під час виконання якого органом Державної виконавчої служби були вчинені дії чи бездіяльність які оскаржуються.

Згідно приписів статей 89, 90 Закону України "Про виконавче провадження" законом визначено та передбачено певні заходи реагування з боку державного виконавця щодо боржників у разі невиконання рішення суду. Зокрема, за порушення вимог цього Закону, невиконання законних вимог державного виконавця фізичними, юридичними чи посадовими особами, несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, а також неповідомлення боржником про зміну місця проживання чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом державного виконавця винні особи несуть відповідальність у встановленому законом порядку. А за наявності ознак кримінального правопорушення в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи іншим чином порушує вимоги закону про виконавче провадження, державний виконавець складає акт про порушення і звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення особи до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Згідно ст. 124 Конституції України, ст. 115 ГПК України, рішення суду, що набрали законної сили, є обовязковим на всій території України та виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

З огляду на вищевикладене господарський суд приходить до висновку, що скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (вх. №253 від 15.08.2016) на дії та бездіяльність Шевченківського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві і у виконавчому провадженні №48316197 щодо примусового виконання наказу господарського суду Харківської області по справі №45/46-10 від 27 квітня 2010 року є обґрунтованою, підтверджена належними доказами, і, відповідно, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 22, 32, 33, 34, 75, 86, 115, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (вх. №253 від 15.08.2016) на дії та бездіяльність Шевченківського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві і у виконавчому провадженні №48316197 щодо примусового виконання наказу господарського суду Харківської області по справі №45/46-10 від 27 квітня 2010 року задовольнити.

Визнати дії Шевченківського РВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні №48316197 при примусовому виконанні наказу Господарського суду Харківської області від 27 квітня 2010 року по справі №45/46- 10, щодо винесення Постанови від 24 червня 2016 року про повернення наказу Господарського суду Харківської області по справі №45/46-10 від 27 квітня 2010 року стягувачеві на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", протиправними, передчасними та незаконними.

Визнати недійсною та скасувати Постанову Шевченківського РВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві від 24 червня 2016 року про повернення наказу Господарського суду Харківської області по справі №45/46-10 від 27 квітня 2010 року стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження".

Визнати бездіяльність Шевченківського РВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні №48316197 при примусовому виконанні наказу Господарського суду Харківської області від 27 квітня 2010 року по справі №45/46-10, незаконною та протиправною.

Суддя ОСОБА_1