КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"06" вересня 2016 р. Справа №910/9818/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Остапенка О.М.

Разіної Т.І.

за участі представників:

ліквідатор - арбітражний керуючий Кандаурова А.П., діє на підставі посвідчення арбітражного керуючого НОМЕР_1 від 22.04.2013.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС

у м. Києві

на постанову Господарського суду міста Києва від 30.06.2016

у справі № 910/9818/16 (суддя Пасько М.В.)

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "АРТТЕХНО-Л"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду міста Києва від 30.06.2016 у справі № 910/9818/16 визнано банкрутом товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "АРТТЕХНО-Л", відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Кандаурову А.П., вирішено інші процесуальні питання, пов'язані з подальшим розглядом справи.

Згадана постанова мотивована наявністю підстав для визнання боржника банкрутом та введення процедури ліквідації, оскільки матеріали справи містять докази щодо недостатності майна боржника для задоволення вимог його кредиторів. При цьому, Господарським судом міста Києва враховано, що пасиви боржника перевищують активи, що свідчить про його неплатоспроможність.

Не погоджуючись із прийнятою постановою господарського суду першої інстанції ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Господарського суду міста Києва від 30.06.2016 у справі № 910/9818/16 та провадження у справі припинити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві зазначає, що постанова Господарського суду міста Києва від 30.06.2016 у справі № 910/9818/16 прийнята із порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а саме ст. ст. 105, 110, 111 Цивільного Кодексу (далі за текстом - ЦК) України, ст. ст. 1, 38, 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі за текстом - Закону про банкрутство), ст. ст. 33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу (далі за текстом - ГПК) України та ст. 60 Господарського кодексу (далі за текстом - ГК) України.

В підтвердження доводів апелянт посилається на те, що в порушення вимог законодавства, а саме ст. ст.105, 110, 111 ЦК України та ст. 60 ГК України ТОВ "АРТТЕХНО-Л" не надало ліквідаційного балансу до податкового органу для перевірки його повноти та достовірності. В результаті чого ліквідаційною комісією Боржника був порушений порядок добровільної ліквідації, а судом першої інстанціїх не враховано, що до заяви про порушення провадження у справі про банкрутство за правилами ст. 95 Закону про банкрутство не додані документи, які повинні бути подані на момент звернення із такою заявою. Крім того, у відповідності ст. 33 ГПК України Боржник при зверненні до господарського суду про визнання себе банкрутом зобов`язаний був надати докази відсутності своєї платоспроможності, а саме докази, що засвідчують відсутність коштів на рахунках та відсутність активів боржника.

Відповідно до автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 09.08.2016 апеляційну скаргу ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві на постанову Господарського суду міста Києва від 30.06.2016 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді: Верховця А.А., суддів: Остапенка О.М., Разіної Т.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2016 прийнято до провадження апеляційну скаргу ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві на постанову Господарського суду міста Києва від 30.06.2016 та її розгляд призначено на 06.09.2016.

06.09.2016 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від ліквідатора Кандаурової А.П. перед початком судового засідання надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 06.09.2016 ліквідатор Кандаурова А.П. заперечувала проти вимог апеляційної скарги, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову Господарського суду міста Києва від 30.06.2016 без змін; дає відповіді на поставлені запитання колегії суду.

Інші учасники судового провадження в судове засідання апеляційної інстанції не з`явились.

Про час та місце судового слухання сторони повідомлені відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України, направленням на їх адресу копій ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду від 10.08.2016, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень № 09-33/932679/16 від 15.08.2016 (т. 2, а.с. 90) та № 09-33/39209/16 від 17.08.2016 (т.2, а.с. 91), отже сторони заздалегідь були повідомлені про день судового засідання (06.09.2016).

Жодних заяв, клопотань про неможливість з'явитися на судове засідання 06.09.2016 з причин, що не залежить від сторін у справі, суду не надавалося.

Постановою пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (п. 3.9.2) визначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, з огляду на те, що неявка представників інших учасників судового процесу не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, на підставі ч. 2 ст. 102 ГПК України Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість здійснення перевірки постанови Господарського суду м. Києва в апеляційному порядку за відсутності представника апелянта.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, перевіривши матеріали справи і дослідивши наявні докази, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів, дійшла висновку, що апеляційне провадження підлягає припиненню.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язані звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Обов'язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України. Загальні положення про порядок ліквідації юридичної особи вміщені у ст. 110-112 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується, зокрема, за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами. Якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом (ч. 3 ст. 110 Цивільного кодексу України).

Як передбачено ст. 111 Цивільного кодексу України, для проведення перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості із сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує своєчасне надання органам доходів і зборів та Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування документів юридичної особи (її філій, представництв), у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку.

Ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи. До моменту затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

Таким чином, необхідними передумовами для звернення із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника у порядку ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є: прийняття рішення власником майна (або органом, уповноваженим управляти майном) боржника про звернення боржника до господарського суду із заявою, проведення аналізу активів боржника у вигляді проведення інвентаризації наявного майна, його належної оцінки та оцінки грошових коштів на рахунках боржника, аналіз пасиву боржника шляхом публікації оголошення згідно з вимогами ч. 2, 5 ст. 105 ЦК України, повідомлення кредиторів про ліквідацію юридичної особи боржника з метою виявлення кредиторів та встановлення повного обсягу кредиторської заборгованості.

Проведення аналізу активу та пасиву боржника є підставою складення проміжного ліквідаційного балансу, який додається до заяви боржника відповідно до п. 3 ст. 11 "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Крім того, звернення до суду з такою заявою можливо лише після закінчення строку, передбаченого ст. 105 ЦК України. Нормами ч. 1 ст. 37 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців.

Згідно з ч. 2 ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" за результатами розгляду заяви про порушення справи про банкрутство юридичної особи, майна якої недостатньо для задоволення вимог кредиторів, господарський суд визнає боржника, який ліквідується, банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора у порядку, встановленому цим Законом для призначення розпорядника майна.

Відповідно до статті 91 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до апеляційного господарського суду зі скаргою на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили, а також ухвали у випадках визначених статтею 106 цього кодексу мають сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

Тобто, згідно зазначених положень, в разі оскарження рішення (ухвали) особою, яка не брала участі у справі, останній необхідно довести, що в оскаржуваному рішенні (ухвалі) господарський суд вирішив питання про її права та обов'язки.

Згідно приписів частини 2 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України провадження у справах про банкрутство здійснюється в порядку провадження, передбаченому цим кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» сторонами у справі про банкрутство є боржник (банкрут) та конкурсні кредитора (представник комітету кредиторів), які також є учасниками провадження по справі про банкрутство, а кредитором є особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами грошові вимоги до боржника. Отже, набуття статусу кредитора законодавець пов'язує з наявністю у особи (як фізичної так юридичної) грошових вимог до боржника, а припинення статусу кредитора пов'язано з погашенням (припиненням) таких грошових вимог.

Стаття 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» також передбачає, що кредиторами боржника є органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника. Однак, і зазначені особи набувають статусу кредиторів по справі в разі наявності у встановленому порядку підтверджених грошових вимог до боржника.

При цьому, колегія судів зазначає, що правовий статус органів справляння податків, зборів (обов'язкових платежів), як кредиторів неплатоспроможних боржників визначається і статтею 210 Господарського кодексу України, яка також не встановлює автоматичного визнання цих органів кредиторами у всіх справах про банкрутство. Статус кредитора щодо неплатоспроможного боржника набувається, у тому числі і цими органами, через певні процедури, які визначені спеціальною нормою законодавства - Законом про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2016 заяву голови ліквідаційної комісії Орленко Л.І. прийнято до розгляду; зобов'язано заявника (боржника) надати суду оригінали доданих до заяви документів (для огляду), довідки про найменування і номери рахунків, відкритих боржником у банківських установах, відомості про наявне майно, про обтяження рухомого та нерухомого майна, рішення про затвердження проміжного ліквідаційного балансу, довідку Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна та Управління Державної автомобільної інспекції м. Києва про наявність або відсутність зареєстрованого за боржником рухомого та нерухомого майна, відомості відповідного реєстраційного органу про те, чи являється боржник засновком (учасником) господарських товариств та відомості про наявність акцій, акт останньої податкової перевірки, відомості останньої інвентаризації, належним чином засвідчені копії господарських договорів, за якими виникли кредиторські вимоги та докази їх виконання, докази перебування на податковому обліку в Державній податковій інспекції Печерського району Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві та подання до податкового органу проміжного ліквідаційного балансу, докази подання останньої звітності до податкового органу, фондів соціального страхування та територіального управління Пенсійного фонду України.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання зазначеної ухвали господарського суду першої інстанції Ліквідатором Орленко Л.І. до суду подана заява з додатками, зокрема для підтвердження останньої податкової перевірки боржника, надано належним чином завірену копію Акту № 896/2655-15-04 від 04.06.2014 про результати камеральної перевірки своєчасності сплати податків до бюджету, складеного ГУ Міндоходів у м. Києві (т. 1, а.с. 200).

Перебування боржника на податковому обліку в Державній податковій інспекції Печерського району Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві заявник підтверджує належним чином завіреною копією Довідки про взяття на облік платника податків (Форма 4-ОПП) ТОВ «АРТТЕХНО-Л», яка видана ДПІ у Печерському районі м. Києва 24.07.2010 № 56838 (т.2, а.с. 34) та роздруківко Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ТОВ «АРТТЕХЛО-Л» станом на 17.05.2016 (т.2, а.с. 35).

Подання останньої звітності до податкового органу підтверджуються належним чином завіреною копією Податкової декларації з податку на прибуток підприємств за І квартал 2016 року з відміткою податкового органу про отримання даного звіту.

Крім того, колегія суду звертає увагу, що підлягають спростуванню доводи апелянта щодо ненадання заявником ліквідаційного балансу до податкового органу для перевірки його повноти та достовірності, оскільки матеріали справи містять належним чином завірену копію Проміжного ліквідаційного балансу ТОВ «АРТТЕХНО-Л» станом на 16.05.2016 з відміткою про його отримання Державною податковою інспекцією Печерського району Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 17.05.2016 (т. 2 . а.с. 41).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2016 порушено провадження у справі № 910/9818/16 про банкрутство ТОВ "АРТТЕХНО-Л"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів з 14.06.2016. Зазначена ухвала в якості повідомлення була направлена на адресу державної податкової інспекції за місцем знаходження боржника, про що свідчить відмітка на її зворотному боці від 21.06.2016.

Постановою Господарського суду міста Києва від 30.06.2016 у справі № 910/9818/16 визнано ТОВ "АРТТЕХНО-Л" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Кандаурову А.П., підприємницьку діяльність банкрута завершено, строк виконання всіх грошових зобов'язань постановлено ваважати таким, що настав 30.06.2016, постановлено оприлюднити на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про визнання товариства з обмеженою відповідальністю "АРТТЕХНО-Л" банкрутом, вирішено інші процесуальні питання, пов'язані з подальшим розглядом справи.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що 01.07.2016 офіційно оприлюднено повідомлення про визнання ТОВ "АРТТЕХНО-Л" банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру.

Згідно Витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців № 4 від 17.05.2016 боржник перебуває в стані припинення від 03.03.2016, за рішенням засновників.

Відповідно до згаданого Витягу 29.04.2016 від органів Міндоходів до державного реєстратора документів (повідомлень інформації) у порядку передбаченому Законом України «Про державну реєстарцію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських фоормувань» надійшли відомості отримані в порядку взаємного обміну інформацією щодо припинення юридичної особи.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження. Пункт 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом. Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Реалізація конституційного права на апеляційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону, Господарський процесуальний кодекс України, зокрема, містить імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

У відповідності абз. 16 ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" учасниками провадження у справі про банкрутство є: сторони (конкурсні кредитори та боржник), забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Колегія суду апеляційної інстанції бере до уваги, що вищевказаний перелік учасників провадження не є вичерпним, оскільки до учасників справи про банкрутство названа стаття відносить також інших осіб, які у випадках, передбачених Законом про банкрутство, беруть участь у провадженні у справі про банкрутство. Однак, такі інші випадки участі органу державної податкової служби у справі про банкрутство платника податків Законом про банкрутство не передбачені, орган державної податкової служби не віднесений чинним законодавством до інших, окрім кредиторів та учасників справи про банкрутство про які прямо вказано у зазначеній нормі Закону, до учасників провадження у справі про банкрутство.

Особа, яка має грошові вимоги до боржника, набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство, а саме кредитора, після заявлення у встановленому порядку грошових вимог до боржника та з того моменту набуває право оскарження процесуальних документів у справі про банкрутство, так само як і право апеляційного оскарження набувається, у т.ч. якщо відповідним рішенням суду вирішено питання про права та обов'язки особи, яка не брала участь у справі. Скаржник не має статусу учасника провадження, а тому не має правових підстав для звернення до суду з апеляційною скаргою.

В матеріалах справи не міститься доказів звернення податкового органу до суду з заявою про визнання кредиторських вимог у справі про банкрутство ТОВ "АРТТЕХНО-Л".

В апеляційній скарзі ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві жодним чином не посилається на наявність у боржника заборгованості по сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), розмір таких претензій (суму вимог), характер вимог (майнові або грошові), відповідно, будь-яких майнових (грошових) претензій до боржника у податкового органу не має. Окрім цього, в скарзі відсутнє посилання на будь-які докази, з їх наданням, що підтверджують такі вимоги.

Таким чином, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві не є стороною по справі про банкрутство боржника в розумінні приписів Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Доводи скаржника про порушення його права на проведення перевірки не приймаються колегією суддів, оскільки, як вбачається з матеріалів справи голова ліквідаційної комісії повідомляв податковий орган про початок ліквідаційної процедури боржника, а також господарський суд повідомляв податковий орган і про порушення провадження по справі про банкрутство і про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, надсилавши йому процесуальні документи суду, однак, податковий орган не скористався своїм правом на проведення перевірки та участь у справі. Не містять матеріали справи і доказів того, що податковим органом з моменту порушення провадження по справі про банкрутство і до визнання боржника банкрутом вчинялись дії направлені на проведення перевірки.

Відсутність яких-небудь грошових вимог апелянта до боржника та відповідно не набуття статусу учасника провадження у справі само по собі є підставою припинення провадження за апеляційною скаргою. Звертаючись зі скаргою, фіскальним органом вказано на незаконність оскарженого рішення суду, порушення цим рішенням інтересів держави, але разом з тим, враховуючи мотиви такого оскарження, наведені висновки вбачаються сумнівним, як і виконання органом фіскальної служби покладених на нього обов'язків.

В даному випадку, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1588 від 09.12.2011, у зв'язку з припиненням платника податків органи державної податкової служби розпочинають та проводять процедури, передбачені цим розділом, у разі одержання хоча б одного з таких документів (відомостей): заяви за ф. N 8-ОПП від платника податків, поданої згідно з пунктом 11.1 цього розділу; відомостей державного реєстратора про внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи; відомостей з Єдиного державного реєстру чи ЄДРПОУ, повідомлення органу державної реєстрації про закриття відокремленого підрозділу; судових рішень або відомостей з Єдиного державного реєстру, іншої інформації щодо прийняття судом рішень про порушення провадження у справі про банкрутство чи визнання банкрутом платника податків, порушення справи або прийняття рішення судом про припинення юридичної особи, визнання недійсною державної реєстрації чи установчих документів платника податків, зміну мети установи, реорганізацію платника податків (п. 11.2).

Відповідно до п. 11.3 зазначеного Порядку у разі отримання документів згідно з пунктом 11.2 цього розділу та/або якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків, органом державної податкової служби приймається рішення про проведення (не проведення за підставами, встановленими підпунктами 11.3.2 та 11.3.3 цього пункту) документальної позапланової перевірки платника податків, який перебуває на обліку в такому органі.

Призначається та розпочинається перевірка у такі строки:

протягом десяти робочих днів з дати публікації повідомлення про рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи, у разі ліквідації юридичної особи за рішенням засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу;

протягом місяця після одержання того документа, що надійшов до органу державної податкової служби першим, в інших випадках.

Факт направлення податковому органу Проміжного ліквідаційного балансу ТОВ «АРТТЕХНО-Л», а також ухвал Господарського суду м. Києва від 02.06.2016 про прийняття заяви про порушення справи про банкрутство та ухвали від 14.06.2016 про порушення провадження по справі про банкрутство боржника підтверджений матеріалами справи. Доказів прийняття рішення про проведення перевірки матеріали справи не містять.

За таких обставин, доказів того, що оскаржувана постанова Господарського суду м. Києва порушує права та інтереси податкових органів, зокрема ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, до апеляційної скарги не додано.

Апелянтом не доведено належними доказами, що спірною постановою суд вирішив питання щодо прав та обов'язків ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві і відповідно, остання не має права апеляційного оскарження зазначеної постанови згідно приписів статті 91 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, Київський апеляційний господарський суд звертає увагу ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, що у разі наявності кредиторських вимог до ТОВ «АРТТЕХНО-Л», податковий орган не позбавлений можливості звернутися до місцевого господарського суду з відповідною заявою з урахуванням Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України", якщо апеляційну скаргу подано, зокрема, особою, яка не має права її подавати, то у таких випадках апеляційний господарський суд повинен відмовити у прийнятті апеляційної скарги і винести з цього приводу відповідну ухвалу. У разі помилкового порушення апеляційного провадження в зазначених випадках суд апеляційної інстанції припиняє таке провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, з метою усунення процесуального порушення при прийнятті до провадження апеляційної скарги «АРТТЕХНО-Л» колегія суддів вважає за необхідне припинити апеляційне провадження з перегляду постанови Господарського суду міста Києва від 30.06.2016 у справі № 910/9818/16.

Керуючись ст. 80, 91, 94, 97, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві на постанову Господарського суду міста Києва від 30.06.2016 у справі № 910/9818/16 припинити.

2. Матеріали справи № 910/9818/16 повернути до Господарського суду м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді О.М. Остапенко

Т.І. Разіна