РІШЕННЯ

13.09.2016Справа №910/13028/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Нечай О.Н., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/13028/16

за позовом дочірнього підприємства «Ензим», м. Ладижин,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Рінофарм», м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Намафарм», м. Київ,

про стягнення 444 337 грн.,

за участю представників:

позивача - Слічна О.Г. (довіреність від 21.07.2016 № 21/07);

відповідача і третьої особи - не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство «Ензим» (далі - Підприємство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Рінофарм» (далі - ТОВ «Рінофарм») 444 337 грн., відповідно до договору про переведення боргу від 23.04.2014 № б/н (далі - Договір).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2016 порушено провадження у справі; призначено судовий розгляд на 16.08.2016; залучено до участі у справі як третю особу, яку не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Намафарм» (далі - ТОВ «Намафарм»).

02.08.2016 позивач подав суду документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2016 розгляд справи було відкладено на 13.09.2016 у зв'язку з неявкою представників відповідача та третьої особи.

Також, суд вказаною ухвалою просив слідчого Генеральної прокуратури України, який проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000259, повідомити чи вилучалась первинна документація, зокрема, що підтверджує укладення договору від 21.11.2012 № 16 (далі - Договір купівлі-продажу) та його виконання на суму 544 337 грн.; у разі вилучення у ТОВ «Намафарм» Договору купівлі-продажу, то надати його належним чином засвідчену копію.

13.09.2016 слідчий в ОВС Прокуратури області Болячий А. повідомив, що під час огляду матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000259, витребуваних судом документів не виявлено.

13.09.2016 позивач подав документи для долучення до матеріалів справи на виконання вимог ухвал суду.

Представник позивача у судовому засіданні 13.09.2016 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, вимоги ухвал суду не виконали.

Ухвали Господарського суду міста Києва були надіслані учасникам процесу на адреси, зазначені у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Крім того, до матеріалів справи долучено конверти з ухвалами суду, які повернуті поштою з адрес відповідача та третьої особи, з відмітками «за зазначеною адресою не знаходяться», «вибули».

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 ГПК України розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 13.09.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

21.11.2012 Підприємством (продавець) та ТОВ «Намафарм» (покупець) було укладено Договір купівлі-продажу, за умовами якого продавець зобов'язався передати товари медичного призначення, лікарські засоби та/або інші товари (продукція) під реалізацію покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити її вартість на умовах Договору купівлі-продажу (пункт 1.1 Договору купівлі-продажу).

Статтею 655 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Отже, укладений третьою особою і позивачем договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На виконання умов Договору купівлі-продажу позивач передав третій особі продукцію, а останній не здійснив повний розрахунок за отримані товари, в результаті чого виник борг у сумі 544 337 грн.

23.12.2014 ТОВ «Номафарм» (первісний боржник), ТОВ «Рінофарм» (новий боржник) і Підприємством (кредитор) було укладено Договір, за умовами якого:

- в порядку та на умовах, визначених Договором первісний боржник переводить свій борг (грошове зобов'язання) у сумі 544 337 грн. за Договором купівлі-продажу, який укладено первісним боржником і кредитором, а новий боржник замінює первісного боржника у зобов'язанні, що виникає з Договору і приймає на себе обов'язки за Договором купівлі-продажу (пункт 1 Договору);

- первісний боржник переводить на нового боржника свій борг у сумі 544 337 грн., а новий боржник погоджується виконати зазначене зобов'язання перед кредитором в порядку, погодженому сторонами в додатку № 1 до Договору (двадцять два платежі, перший з яких 28.04.2014, а останній 22.09.2014; пункт 2 Договору);

- Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками (пункт 8 Договору).

Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 521 ЦК України передбачено, що форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Факт приймання-передачі боргу в розмірі 544 337 грн. підтверджується підписанням сторонами додатку від 23.04.2014 №1 до Договору.

Позивач подав суду належним чином засвідчені копії видаткових накладних, що підтверджую приймання-передачі товару за договором купівлі-продажу.

Станом на 23.04.2014 сторонами було складено і підписано акт звірки взаємних розрахунків, яким було підтверджено наявність боргу у сумі 544 337 грн.

На виконання умов Договору, відповідачем було здійснено часткове погашення боргу (грошового зобов'язання) на суму 100 000 грн., що підтверджується банківськими виписками: від 30.04.2014 на суму 25 000 грн.; від 07.05.2014 на суму 25 000 грн.; від 23.05.2014 на суму 20 000 грн.; 28.05.2014 на суму 30 000 грн.

Таким чином, ТОВ «Рінофарм» не перерахувало Підприємству грошові кошти у сумі 444 337 грн. (544 337 грн. - 100 000 грн.).

20.11.2015 позивач надіслав відповідачу претензію № 959 з вимогою погасити заборгованість, факт надсилання якої підтверджується описом вкладення до цінного листа та квитанцією від 18.12.2015.

У свою чергу, відповідач залишив претензію без відповіді та належного реагування; борг не погасив; доказів протилежного суду не подано.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Рінофарм» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 16/108; ідентифікаційний код: 39098682) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь дочірнього підприємства «Ензим» (24321, Вінницька область, м. Ладижин, вул. Хлібозаводська, 2; ідентифікаційний код: 32813696): 444 337 (чотириста сорок чотири тисячі триста тридцять сім) грн. боргу та 6 665 (шість тисяч шістсот шістдесят п'ять) грн. 06 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 19.09.2016.

Суддя І.Д. Курдельчук