ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2016 року Справа № 923/796/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Гридасова Ю.В. при секретарі Шепель І.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального підприємства "Центр" Виконавчого комітету Херсонської міської ради, м. Херсон,

до Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго", м. Херсон,

про визнання договору недійсним,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, представник, дов. № 23 від 11.01.2016 р.;

відповідача - ОСОБА_2, представник, дов. №3240-15 від 29.12.2015 р., ОСОБА_3, провідний інженер служби обліку та збуту теплової енергії, представник, дов. № 1952-07 від 13.09.16.

Позивач звернувся до господарського суду Херсонської області з позовною заявою у якій просить Договір № 1347 про постачання теплової енергії, укладений 27 листопада 2015 року між Міським комунальним підприємством «Херсонтеплоенерго» та КП «Центр» визнати недійсним, посилаючись на те, що відповідно до ст. 29 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» до споживачів теплової енергії відносяться, зокрема, власники, балансоутримувачі, управителі будинків (споруд), в тому числі ОСББ, будинки яких приєднані до місцевої (розподільчої) теплової мережі, а позивач, на час укладання оспорюваного Договору та на даний час, не відноситься до жодної із зазначених категорій. Крім того, позивач посилається на положення ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання».

Представник позивача в ході судового засідання підтримав вимоги, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, відповідно до відзиву на позовну заяву, посилаючись на те, що оспорюваний договір № 1347 від 27.11.2015 року відповідає вимогам частини 4 статті 19 Закону України «Про теплопостачання»та пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил користування тепловою енергією»від 03.10.2007 р. № 1198. Крім того, пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил користування тепловою енергією»від 03.10.2007 р. № 1198 встановлено, що форми типових договорів купівлі-продажу теплової енергії затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання, але на сьогодні такого типового договору не існує, оскільки він не затверджувався. Зважаючи на викладене, на думку відповідача. МКП «Херсонтеплоенерго» за договором № 1347 про постачання теплової енергії теплової енергії від 27.11.2015 р. є постачальником (продавцем) теплової енергії, як різновиду товару, а не виконавцем житлово-комунальних послуг, у звязку з чим вказаний договір є таким, що укладався у відповідності до загальних положень про договір, що містяться в ЦК України та ГК України, Закону України «Про теплопостачання» із зазначення усіх істотних умов визначених для договорів даного типу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалась перерва з 18.08.16 до 13.09.16.

У судовому засіданні 13.09.16 оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, що прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в :

У відповідності до наказу № 135 від 26.09.2008 року Управління житлового господарства Херсонської міської ради та Договору № 1 від 01 жовтня 2008 року про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій укладеного з Управлінням житлового господарства Херсонської міської ради(з додатками) КП «Центр» визначено виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

27 листопада 2015 року між Міським комунальним підприємством «Херсонтеплоенерго» (надалі за текстом рішення Відповідач, Виробник) та КП «Центр» (надалі за текстом рішення Позивач, Споживач) укладений договір № 1347 про постачання теплової енергії (надалі за текстом рішення - Договір).

Відповідно до умов п. 2.1.Договору, у редакції Додаткової угоди № 9 від 28.01.16, Теплова енергія постачається Споживачеві в обсягах, зазначених у Додатку № 2 до Договору.

Відповідно до умов Додатку № 2 до Договору, теплова ерегія постачається на нежилі приміщення у житлових будинках за адресами: м. Херсон, пров. Пугачова, 5; м. Херсон, пров. Козацький, 10.

Власником вказаних житлових будинків (гуртожитків) є Херсонська міська територіальна громада в особі Херсонської міської ради (лист Управління комунальної власності Херсонської міської ради № 2543-19/1 від 02.09.16).

Херсонська міська рада, як власник, зокрема, зазначених вище об'єктів постачання теплової енергії за оспорюваним Договором, своїм рішенням № 99 від 25.03.2016 р., у п. 7 Додатку до затвердженої Програми сталої роботи житлового господарства міста Херсона на 2016 2020 роки, передбачила фінансову підтримку теплопостачальних підприємств за надані послуги з централізованого опалення вільних приміщень у гуртожитках у розмірі 1 000 000 грн.00коп.

Крім того, відповідно до наказу Департаменту житлово-комунального господарства Херсонської міської ради № 327 від 06.11.2015 р. КП "Центр" (Відповідач) з 09.11.2015 р. прийняв на утримання зазначені вище гуртожитки з прибудинковими територіями, інженерними мережами, з наявною технічною документацією з відображенням в акті прийому-передачі, що не заперечується Позивачем.

Отже, Позивачу були частково делеговані повноваження (обов'язки) власника вказаних гуртожитків, зокрема щодо їх утримання, та виділено відповідне фінансування з місцевого бюджету для розрахунків з Відповідачем (Виробником теплової енергії за оспорюваним Договором).

Вказані обставини спростовують посилання Позивача на відсутність у останнього повноважень власника житлових будинків (гуртожитків) за адресами: м. Херсон, пров. Пугачова, 5; м. Херсон, пров. Козацький, 10, які є об'єктами постачання Теплової енергії за оспорюваним Договором.

Відносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у цій сфері.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальтних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Позивачем не доведено, відповідно до вимог ст. 33 ГПК України недодержання в момент вчинення оспорюваного правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України.

З огляду на вказані обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі зазначених вище норм матеріального права, керуючись ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

в и р і ш и в :

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

(Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом).

Повне рішення складено 19 вересня 2016 р.

Суддя Ю.В. Гридасов