ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" вересня 2016 р.Справа № 916/2146/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства „Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України, м. Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства „Одеська ТЕЦ, м. Одеса

про стягнення 6 139 754,58 грн.

Суддя Лепеха Г.А.

Представники сторін:

Від ПАТ „Національної акціонерної компанії Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України ОСОБА_1, за довіреністю;

від ПАТ „Одеська ТЕЦ ОСОБА_2, за довіреностями.

У судовому засіданні від 30.08.2016р. оголошувалась перерва до 13.09.2016р. за правилами ст.77 ГПК України.

Суть спору: Публічне акціонерне товариство „Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України (далі Позивач) звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до Публічного акціонерного товариства „Одеська ТЕЦ (далі Відповідач) про стягнення заборгованості за Договором купівлі-продажу природного газу № 1754/14-ТЕ-23 від 30.01.2014р. у розмірі 6 139 754,58 грн., з яких 5 625 386,46 грн. сума інфляційних втрат, 514 368,13 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.08.2016р. порушено провадження у справі №916/2146/16.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

30.08.2016р. представником Відповідача надано до суду письмові пояснення (вх. №21166/16), в яких Відповідач визнає позовні вимоги частково та просить суд задовольнити вимоги ПАТ „Національної акціонерної компанії Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України у розмірі 5 953 671,21 грн., з яких 5 439 303,08 грн. сума інфляційних втрат та 514 368,13 грн. 3% річних.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив:

30.01.2014р. між Позивачем та Відповідачем укладено Договір купівлі-продажу природного газу № 1754/14-ТЕ-23 (далі - Договір від 30.01.2014р.).

Відповідно до пунктів 1.1. Договору від 30.01.2014р. Продавець (Позивач) зобовязується передати у власність Покупцю (Відповідачу) у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі газ) на умовах цього договору.

Пунктом 5.1. договору від 30.01.2014р. встановлено що ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються Національною комісією регулювання електроенергетики України (НКРЕ).

Згідно п.6.1. договору від 30.01.2014р. оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Відповідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами частини другої статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як випливає з письмових пояснень Позивача в позовній заяві, Відповідачем не виконано своїх зобовязань за Договором від 30.01.2014р. щодо сплати сум заборгованості за встановленим графіком, і за період січень грудень 2014, сума простроченої заборгованості становить 6 139 754,58 грн., з яких 5 625 386,46 грн. сума інфляційних втрат, 514 368,13грн. 3% річних.

Відповідач вважає що позивачем невірно нараховані інфляційні витрати за січень та березень 2014р., оскільки при розрахунку позивачем не враховані проплати, на думку відповідача сума інфляційних витрат має становити за вказаний період 5 439 303,08 грн.

Дослідивши надані докази, перевіривши розрахунки сторін, суд доходить до висновку, що вимоги позивача підтверджені матеріалами справи, не заперечуються відповідачем та підлягають частковому задоволенню, а саме:

- 5 439 303, 08 грн. - інфляційні втрати

- 514 368, 13 грн. 3% річних.

Витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача пропорційно задоволених вимог згідно ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Одеська ТЕЦ (65003, м. Одеса, вул. Церковна, 29. Код ) на користь Публічного акціонерного товариства „Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6. Код ) 5 439 303 (пять мільйонів чотириста тридцять девять тисяч триста три) грн. 08 коп. суму інфляційних втрат, 514 368 (пятсот чотирнадцять тисяч триста шістдесят вісім) грн. 13 коп. 3% річних.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Одеська ТЕЦ (65003, м. Одеса, вул. Церковна, 29, ) на користь Публічного акціонерного товариства „Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6. Код ) витрати на сплату судового збору у розмірі 89 305 (вісімдесят девять тисяч триста пять) грн. 07 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття.

Наказ видати після прийняття рішенням законної сили.

Повне рішення складено 15 вересня 2016 р.

Суддя Г.А. Лепеха