ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2016 р. Справа №917/1287/16

за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк", вул. Єреванська, 1, м.Київ, 01001

до Приватного підпримства "Тайга і К", вул.Занасипський шлях, 5, с.Червона Знам''Янка, Кременчуцький район, Полтавська область, 39704

про стягнення 247 577,34 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники :

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 204 від 13.05.2015 р.;

від відповідача: не з»явився

Розглядається позовна заява про стягнення 247 577,34 грн., заборгованості за кредитним договором № 29 К-МСБ від 30.09.2008р., з них: 192 081,41 грн. -заборгованість за несплаченими процентами, 32 274,25 грн.-пеня за порушення строків повернення кредиту та 23 221,68 грн.-пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом.

Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

06.09.2016р. позивач через канцелярію суду надав додаткові докази на вимогу ухвали суду від 30.08.2016р.

Представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог за обґрунтуванням наведеним у позовній заяві.

Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, про що свідчать матеріали справи, відзив на позов не надав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює вказану обставину як підставу для подальшого відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

В судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази, суд, встановив:

Як вбачається з матеріалів справи, 23 липня 2008 року між публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» (далі Банк, позивач) та Приватним підприємством "Тайга і К" (далі Позичальник, відповідач) був укладений кредитний договір за № 29 К-МСБ про надання кредиту в сумі 813 917,13 гривень на строк до 29 вересня 2015 року ( далі - договір).

Умовами договору визначено, зокрема, наступне:

- п.1.1 Банк надає Позичальнику кредит в сумі 813 917,13 грн.

- п.1.3. Термін кредитування:Кредит надається з "30" вересня 2008р. строком на 84 місяці.

- п.1.3.2. Позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі: - в терміни, встановлені графіком погашення кредиту

- п.1.3.3. Кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми в повному обсязі на відповідний рахунок Банку.

- п.1.4.1. За користування кредитом у межах встановленого в п.1.3. терміну кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 21,0% річних.

- п.1.4.2. При цьому, за користування кредитними коштами понад термін, визнач ний в п.1.3 нього Договору. процентна ставка встановлюється в розмірі 22,0 % річних.

- п.14.4. Строк сплати процентів - один раз на місяць, не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитом, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п.1.3. цього Договору, в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, або в день - строкового розірвання цього Договору. У ралі якщо день сплати (погашення) припадає на вихідний (святковий) деньплатіж здійснюються днем раніше. У разі, якшо останній день для сплати (погашення) процентів припадає на вихідий або святковий день, то така сплата здійснюється напередодні.

- п.3.2.6. банк має право у разі виникнення простроченої заборгованості по кредиту, прострочені і сплати процентів по ньому. виявлення фактів нецільового використання кредиту (його частки), порушення умов п.п.3.3.4- 3.3.7 цього Договору стягувати неустойку, пеню та інші штрафні санкції, що передбачені Розділом V цього Договору.

- п.3.2.10. банк має право на залишок простроченої заборгованості за простроченим кредитом проці-чти нараховувати, виходячи з процентної ставки, визначеної п. 1.4.2 цього Договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості.

- п.3.3.3. позичальник зобов"язується у разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом» сплачували проценти за користування простроченим кредитом, виходячи з процентної ставки, встановленої п. 1.4.2 цього Договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості.

- п.5.3. За порушення строків (визначених в цьому Договорі) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню з розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості (суми основного боргу та/або процентів) за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової станки НБУ, яка діяла в період такого прострочення.

У відповідності до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України сторони домовляться, що нарахування пені за прострочення виконання зобов'язань (щодо строків (визначених в цьому Договорі) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом) припиняється через один рік від дня, коли зобов'язання мало бути виконано Сплата штрафних санкцій (неустойки, пені) за цим Договором не звільняє Позичальник від відшкодування збитків завданих Банку, в повному обсязі.

- п.6.9. Строк дії договору з моменту набрання ним юридичної сили по "29" вересня 2016 року.

24.05.2012 рішенням господарського суду Полтавської області по справі № 18/764/12 задоволений позов прокурора м. Кременчука в інтересах Міністерства фінансів України та публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до приватного підприємства «Тайга і К» про звернення стягнення на заставне майно за договором застави № 29-К-МСБ від 30.09.2008 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 29-К-МСБ від 30.09.2008. Рішення господарського суду Полтавської області від 24.05.2012 по справі № 18/764/12 набрало чинності 11.06.2012.

26.12.2012 рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука по цивільній справі № 524/5913/13-ц задоволений позов публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до приватного підприємства «Тайга і К» та ОСОБА_2 про стягнення із солідарних боржників заборгованості за кредитним договором № 29-К-МСБ від 30.09.2008. Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 26.12.2013 по цивільній справі № 524/5913/13-ц набрало чинності 8.01.2014.

Позивач вказує, що відповідачем рішення виконане не було, не виконувались позичальником і зобов"язання по сплаті процентів за користування кредитом після ухвалення рішення суду.

За даними позивача, станом на 14.07.2016р. у відповідача рахується заборгованість по сплаті процентів в сумі 192 081,41 грн.

Позивач вказує, що заборгованість погашена не була, тому вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з вимогами щодо стягнення з відповідача 247 577,34 грн., заборгованості за кредитним договором № 29 К-МСБ від 30.09.2008р., з них: 192 081,41 грн. - заборгованість за несплаченими процентами, 32 274,25 грн.- пеня за порушення строків повернення кредиту та 23 221,68 грн. - пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом.

При вирішенні спору, суд приймає до уваги наступне.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтями 202, 205 Цивільного кодексу України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, останній за приписами ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним. При цьому відповідно до ст. 207 Цивільного Кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою (редакція, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як визначено ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. У відповідності з ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

За своєю правовою природою договір № 29 К-МСБ від 30.09.2008р. є кредитним договором, згідно якого банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи та вже встановлено рішенням господарського суду Полтавської області по справі № 18/764/12, рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука по цивільній справі № 524/5913/13-ц відповідно до умов договору № 29-К-МСБ від 30.09.2008 року ПАТ АБ «Укргазбанк», м. Київ надав ПП «Тайга і К», с. Червона Знам'янка, Кременчуцький р-н, Полтавська область кредит в сумі 813 917,13 грн. на 84 місяці під 21 % річних.

Вказане також підтверджується випискою з позичкового рахунку № 3.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука по цивільній справі № 524/5913/13-ц від встановлено факт невиконання відповідачем зобов"язань за договором та стягнуто заборгованість станом на 01.06.2016р.

За даними обліку позивача станом на дату звернення до суду з даним позовом відповідачем в порушення умов договору № 17/2013 К-МСБ від 12.11.2013 не сплачено 192 081,41 грн. процентів.

Як вбачається з доданого до позову розрахунку процентів за користування кредитом, в межах даної справи заявлено до стягнення проценти, нараховані з 01.06.2016р., тобто за межами періоду, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука по цивільній справі № 524/5913/13-ц визначені до стягнення.

Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, укладений кредитний договір є підставою для виникнення у відповідача грошових зобов'язань з повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування ним.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

В порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаним Договором відповідач проценти за користування кредитом не сплатив. Дана обставина відповідачем не спростована.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 192 081,41 грн. процентів за користування кредитом за період з 01.06.201р. по 17.06.2016р. підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 32 274,25 грн. пені за порушення строків повернення кредитних коштів та 23 221,68 грн. пені за порушення строків сплати процентів.

Частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України визначено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.5.3. За порушення строків (визначених в цьому Договорі) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню з розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості (суми основного боргу та/або процентів) за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової станки НБУ, яка діяла в період такого прострочення.

Посилаючись на положення частини шостої статті 232 Господарського кодексу України сторони у цьому ж пункті договору домовились, що розрахунок пені за прострочення виконання зобов'язань (щодо строків (визначених в цьому Договорі) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами) припиняється через один рік від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Позивач просить стягнути пеню за несвоєчасну сплату процентів у сумі 32 274,25 грн. за порушення строків повернення кредитних коштів та 23 221,68 грн. за порушення строків сплати процентів за період прострочки з 15.07.2015 по 14.07.2016р.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 32 274,25 грн. за порушення строків повернення кредитних коштів та 23 221,68 грн. за порушення строків сплати процентів за період прострочки з 15.07.2015 по 14.07.2016р. (з урахуванням моменту виникнення у відповідача зобов'язань з оплати кредиту та відсотків по ньому), суд прийшов до висновку, що заявлений розмір пені відповідає вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (розрахунок суми пені здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3").

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. і 29 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підпримства "Тайга і К", вул.Занасипський шлях, 5, с.Червона Знам''Янка, Кременчуцький район, Полтавська область, 39704, ) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1, ) 192 081,41 грн. заборгованості за несплаченими процентами, 32 274,25 грн. пені за порушення строків повернення кредиту, 23 221,68 грн. пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, 3 713,66 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 19.09.2016р.

Суддя Киричук О.А.