КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2016 р. Справа№ 910/1119/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Гончарова С.А.

Скрипки І.М.

за участю секретаря судового засідання Гройсберг К.М.

за участю представників

від ТОВ „Мега Астер": Васильєва Н.В. - дов. від 08.09.2016 року б/н

від ДП „Сетам": Деяк Я.М. - дов. від 01.02.2016 року № 29/07-26-16

від ТОВ „Веста Центр": Потапчук Н.А. - дов. від 22.02.2016 року № 22/02/16

від Департаменту ДВС МЮУ: не з'явилися

від ПАТ „Європейський газовий банк": Супрун О.В. - дов. від 18.11.2015 року № 7-75/21

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Мега Астер" на рішення господарського суду міста Києва від 15.06.2016 року

у справі № 910/1119/16 (головуюча суддя Зеленіна Н.І., судді: Чебикіна С.О., Лиськов М.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Мега Астер" (м. Київ)

до 1. Державного комерційного підприємства „Сетам" (м. Київ)

2. Товариства з обмеженою відповідальністю „Веста Центр" (м. Київ)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 2

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (м. Київ)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів

Публічне акціонерне товариство „Європейський газовий банк" (м. Київ)

про визнання торгів недійсними та скасування свідоцтва

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Веста Центр" (м. Київ)

до Товариство з обмеженою відповідальністю „Мега Астер" (м. Київ)

про усунення перешкод у користуванні майном

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю „Мега Астер" з позовом до Державного комерційного підприємства „Сетам", Товариства з обмеженою відповідальністю „Веста Центр" про визнання недійсними електронних торгів що відбулися 13.01.2016 року та оформлені протоколом електронних торгів від 13.01.2016 року № 139702 з продажу лота № 116662, а саме: об'єкту незавершеного будівництва - адміністративно-виставкового будинку з магазином та кафе загальною площею 2 250 м.кв. готовністю 18 відсотків, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 68 та належить ТОВ „Мега Астер" на праві власності, визнання недійсним свідоцтво видане Немм О.В. - приватним нотаріусом Київського нотаріального округу зареєстрованому в реєстрі від 21.01.2015 року за № 50.

26.02.2016 року ТОВ „Мега Астер" було подано заяву про зміну предмету позову в якій позивач [за первісним позовом просив] визнати електронні торги, що відбулися 13.01.2016 року з продажу лота № 116662, а саме: об'єкту незавершеного будівництва - адміністративно-виставковий будинок з магазином та кафе загальною площею 2 250 м.кв. готовністю 18 відсотків, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 68 та належить ТОВ „Мега Астер" на праві власності такими, що проведені з порушеннями чинного законодавства, визнати та скасувати протокол електронних торгів від 13.01.2016 року № 139702.

Ухвалою від 03.03.2016 року господарський суд міста Києва залучив до участі у справі Публічне акціонерне товариство „Європейський газовий банк" у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів.

Ухвалою від 03.03.2016 року господарський суд міста Києва прийняв зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Веста Центр" до Товариства з обмеженою відповідальністю „Мега Астер" про усунення перешкод у користуванні майном, до спільного розгляду з первісним позовом.

Рішенням від 15.06.2016 року господарський суд міста Києва відмовив у задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю „Мега Астер" до Державного комерційного підприємства „Сетам" та Товариства з обмеженою відповідальністю „Веста Центр", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - 2 Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Публічне акціонерне товариство „Європейський газовий банк", про визнання торгів недійсними та скасування свідоцтва. Відмовив у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю „Веста Центр" до Товариства з обмеженою відповідальністю „Мега Астер" про усунення перешкод у користуванні майном.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ТОВ „Мега Астер" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 15.06.2016 року в частині відхилення первісного позову.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.07.2016 року апеляційну скаргу ТОВ „Мега Астер" було прийнято до провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судовому засіданні за участю представників сторін.

В судове засідання 08.09.2016 року повноважні представники Департаменту ДВС МЮУ не з'явилися та про причини неявки своїх представників суд не повідомили, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Після обговорення судова колегія дійшла висновку, що неявка повноважних представників Департаменту ДВС МЮУ в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

В судовому засіданні 08.09.2016 року представник позивача [за первісним позовом] заявив клопотання про відкладення розгляду справи та про ознайомлення з матеріалами справи. Після обговорення судова колегія відхилила клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки строк для її розгляду закінчується. Клопотання про ознайомлення з матеріалами справи було задоволено та оголошено перерву для надання можливості представнику позивача ознайомитися з матеріалами.

В судовому засіданні 08.09.2016 року представник позивача [за первісним позовом] підтримав вимоги апеляційної скарги. Представник відповідача 1 [за первісним позовом] проти вимог апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу. Представник відповідача 2 [за первісним позовом] проти вимог апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу. Представник ПАТ „Європейський газовий банк" проти вимог апеляційної скарги заперечував, проте правом, наданим ст. 96 ГПК України, не скористався та відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Дослідивши докази, що є у справі, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи 13.01.2012 року Публічне акціонерне товариство „Європейський газовий банк" (банк) та Товариство з обмеженою відповідальністю „Мега Астер" (позичальник) уклали кредитний договір № 506-130112, відповідно до умов якого банк відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію.

28.09.2012 року ПАТ „Європейський газовий банк" та ТОВ „Мега Астер" уклали договір іпотеки № 1048-280912/І, предметом якого являється об'єкт незавершеного будівництва - адміністративно-виставковий будинок з магазином та кафе, площею 2 250 кв.м, готовністю 18%, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 68.

У зв'язку з невиконанням ТОВ „Мега Астер" зобов'язань за кредитним договором, ПАТ „Європейський газовий банк" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення грошових коштів.

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.04.2015 року у справі № 910/6025/15-г позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю „Мега Астер" на користь Публічного акціонерного товариства „Європейський газовий банк" 5 919 290,66 доларів США заборгованості за кредитом, 703 737,88 доларів США заборгованості за відсотками.

На виконання вказаного рішення 15.05.2015 року судом видано відповідний наказ.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 28.05.2015 року відкрито виконавче провадження № 47696259 по виконанню наказу № 910/6025/15-г від 15.05.2015 pоку.

Постановою від 09.09.2015 року призначено ЗАТ „Консалтингюрсервіс" суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання у виконавчому провадженні № 47696259.

Звітом ЗАТ „Консалтингюрсервіс" від 21.09.2015 року про оцінку майна - об'єкту незавершеного будівництва - адміністративно-виставковий будинок з магазином та кафе, площею 2 250 кв.м, готовністю 18%, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 68, ринкову вартість предмета іпотеки визначено у розмірі 5 911 162 грн. (без ПДВ, з ПДВ - 7 093 394 грн.).

23.11.2015 року виконавцем направлено на адресу ТОВ „Мега Астер" лист від 20.11.2016 року № 15949-0-33-15/20-1/19 з копією Звіту.

10.12.2015 року виконавець звернувся до ДП „Сетам" із заявкою на реалізацію арештованого майна у ВП №47696259.

11.12.2016 року від ТОВ „Мега Астер" до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшли заперечення на звіт про оцінку майна.

Постановою виконавця від 18.12.2015 року призначено ТОВ „Канзас Ріал Естейт" суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання у виконавчому провадженні № 47696259, та доручено вказаному товариству провести рецензування Звіту про оцінку майна, виконаного 21.09.2015 року ЗАТ „Консалтингюрсервіс".

Рецензією від 30.12.2015 року на Звіт про оцінку майна встановлено, що Звіт у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки.

13.01.2016 року ДП „Сетам" проведено електронні торги, результат яких оформлено протоколом № 139702.

За результатом електронних торгів переможцем визнано ТОВ „Веста Центр", з ціновою пропозицією 5 911 162 грн.

Продане на електронних торгах майно - об'єкт незавершеного будівництва-адміністративно-виставковий будинок з магазином і кафе, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 68, 21.01.2016 року зареєстровано за переможцем торгів - Товариством з обмеженою відповідальністю „Веста Центр", про що Державним реєстратором - приватним нотаріусом Немм Оленою Володимирівною внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Обґрунтовуючи власні позовні вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕГА АСТЕР" вказує на такі обставини: результати проведеної рецензії на Звіт про оцінку майна було підписано 30.12.2015 року, а лист про повідомлення результатів рецензії державним виконавцем складено 11.01.2016 року та направлено лише 15.01.2016 року, тобто, вже після проведення електронних торгів та продажу майна позивача.

Враховуючи десятиденний строк оскарження в судовому порядку оцінки, визначеної за результатом рецензії, позивач вказує на порушення його прав та законних інтересів, оскільки його було позбавлено можливості у встановленому законом порядку оскаржити результат рецензії.

Також, позивач зазначає, що виконавчою службою та організатором торгів було грубо порушено законодавство України, права та законні інтереси позивача, та продано спірне майно за суттєво заниженою ціною, що призвело до втрати майна позивачем та понесення суттєвих збитків останнім.

Крім того, позивач зазначає, що на розгляді господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/11896/15 за позовом АТ „Єврогазбанк" до ТОВ „Мега Астер" про звернення стягнення на предмет іпотеки (об'єкт незавершеного будівництва-адміністративно-виставковий будинок з магазином і кафе, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 68).

Відповідачі та треті особи, заперечуючи проти позову, зазначають про відсутність порушень Тимчасового Порядку проведення експерименту із запровадження порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 16.04.2014 року № 656/5, при проведенні оспорюваних електронних торгів.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За положеннями ч. 1 і 3 ст. 33 Закону України „Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом ст. 41 Закону України „Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України „Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов'язки суб'єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон України „Про виконавче провадження" визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Главою 4 цього Закону визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до ч. 1 ст. 52 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Ст. 44 цього Закону передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.

Положеннями ст. 54 Закону України „Про виконавче провадження" визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із ч. 8 цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України „Про іпотеку".

За змістом цієї статті підставою для застосування положень Закону України „Про іпотеку" до спірних правовідносин є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні ч. 1 ст. 52 Закону України „Про виконавче провадження".

Таким чином, положення Закону України „Про виконавче провадження" допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без наявності відповідного рішення в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя.

Якщо за судовим рішенням з відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то суд не може змінити спосіб виконання такого рішення суду на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки рішення суду про стягнення заборгованості має виконуватися за рахунок усього майна, що належить боржнику.

Відповідно до порядку примусового звернення стягнення коштів з боржника, врегульованого Законом України „Про виконавче провадження", першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності - на об'єкти нерухомості.

Ст. 54 цього Закону передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Оскільки ст. 575 Цивліьного кодексу України іпотеку визначено як окремий вид застави, положення Закону України „Про виконавче провадження" дозволяють звернути стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог іпотекодержателя.

Положення Закону України „Про виконавче провадження" дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов'язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України „Про іпотеку".

Така правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 30.03.2016 року № 6-3004цс15.

Відповідно до пункту 4.14 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна торги закінчуються підписанням протоколу про результати торгів, який має силу договору.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Нерухоме майно передається на реалізацію з прилюдних торгів за ціною та у порядку, передбаченому Законом України „Про виконавче провадження", при цьому умови, процедура підготовки та порядок проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а також розрахунків за придбане майно й оформлення результатів торгів визначено Тимчасовим положенням.

Отже, дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов'язковою умовою правомірності правочину.

За змістом пункту 3.11 Тимчасового положення спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

Отже, при розгляді питання про дотримання при проведення торгів положень пункту 3.11 Тимчасового положення суди мають установити, чи було письмово повідомлено, зокрема, боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу.

Як зазначає відповідач 1 [за первісним позовом] та підтверджується матеріалами справи, ДП „Сетам" були розміщені оголошення в газеті „Час Київщини" від 25.12.2015 року № 49 та газеті "Метро.com.ua" від 23/12/2015 року № 100 про проведення прилюдних торгів з реалізації об'єкту незавершеного будівництва, який знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 68. В оголошеннях зазначалася інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію.

Крім того, листом від 22.12.2015 року № 1466-15 позивача було повідомлено про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна відповідно до ч. 5 ст. 43 Закону України „Про іпотеку".

Проте, місцевим господарським судом правомірно не були прийняті доводи ДП „Сетам" щодо направлення вказаного листа, оскільки, за твердженням відповідача 1 [за первісним позовом], копія зазначеного листа не збереглась в організатора електронних торгів.

У той же час, сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Таких висновків у подібних правовідносинах дотримується і Верховний Суд України, зокрема, у постановах від 17.12.2014 року № 143цс14; від 18.11.2015 року № 6-1884цс15 та від 13.04.2016 року № 6-2988цс15.

Таким чином, за результатом дослідження матеріалів справи, з урахуванням подання організатором торгів оголошень у друкованих ЗМІ, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про недоведеність факту неналежного повідомлення позивача про проведення торгів; а також недоведеність наявності прав та інтересів позивача, які можуть бути порушені неналежним повідомленням про проведення торгів.

Решта ж доводів позивача ґрунтуються на порушенні державним виконавцем вимог закону у виконавчому провадженні № 47696259.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Положення Закону України „Про виконавче провадження" та Інструкції № 74/5 лише закріплюють, як і ст. 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна.

Так, державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими Державною виконавчою службою укладається відповідний договір. Правила ж проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням.

Тимчасовим положенням визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення), та передбачені певні правила проведення цих торгів,, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд. 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4) і, по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд. 6).

Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання вимог, які встановлені ч. ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу), в момент її вчинення.

Разом із тим слід зазначити, що оскільки виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням.

Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України „Про виконавче провадження" до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст. 57, ст. ст. 55, 85 Закону). Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Така правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 24.10.2012 року № 6-116цс12.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що первісні позовні вимоги ТОВ „Мега Астер" до ДП „Сетам" та ТОВ „Веста Центр" є необґрунтованими, недоведеним та не підлягають задоволенню.

Щодо вимог зустрічного позову, судом встановлено наступне.

У зустрічному позові Товариство з обмеженою відповідальністю „Веста Центр" просить суд усунути перешкоди у володінні та користуванні майном: об'єктом незавершеного будівництва - адміністративно-виставкового будинку з магазином та кафе, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Проспект Повітрофлотський, буд. 68.

Такі вимоги обґрунтовані тим, що починаючи з 26.02.2016 року невідомі особи, представившись представниками колишнього власника ТОВ „Мега Астер", та представниками охоронного підприємства, посилаючись на укладений договір оренди щодо охорони об'єкту, почали всіляко перешкоджати ТОВ „Веста Центр" здійснювати право володіння та користування даним об'єктом, блокують вхід на територію незавершеного будівництвом об'єкту та до самого об'єкту, не даючи можливості ТОВ „Веста Центр" ввійти на територію та здійснювати господарську діяльність, пов'язану із даним об'єктом.

На підтвердження таких обставин ТОВ „Веста Центр" надано до матеріалів справи власний Акт від 26.02.2016 року, та пояснення представника ТОВ „Веста Центр" до КП Солом'янського УП ГУ НП України м. Києві від 26.02.2016 року.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належить право володіння, користування своїм майном.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 319 Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтями 321, 391 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що жодним доказом, наявним у матеріалах справи, не підтверджується факт вчинення будь-яких перешкод у користуванні спірним майном саме ТОВ „Мега Астер", а надані ТОВ „Веста Центр" Акт та пояснення не можуть вважатись належними та допустимими доказами на підтвердження таких фактів у розумінні ст. ст. 32-35 ГПК України.

Отже доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли би бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Мега Астер" на рішення господарського суду міста Києва від 15.06.2016 року у справі № 910/1119/16 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського міста Києва від 15.06.2016 року у справі № 910/1119/16 залишити без змін.

3. Справу № 910/1119/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді С.А. Гончаров

І.М. Скрипка