КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2016 р. Справа№ 910/8081/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Отрюха Б.В.

За участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Корсун Ю.Ю. - за дов.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2016

у справі №910/8081/16 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»

до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 10 490,27 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі, відповідач), як правонаступника ДП «Донецька залізниця», про стягнення збитків в розмірі 10 490,27 грн., які виникли у зв'язку з недостачею вантажу, прийнятого ДП «Донецька залізниця» до перевезення згідно договору перевезення, оформленого залізничною накладною №49461379 від 25.10.2015.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.06.2016 у позові відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що ПАТ «Укрзалізниця» не стало правонаступником Державного підприємства «Донецька залізниця», оскільки процедура реорганізації цих підприємств та передача всіх їх прав та обов'язків до ПАТ «Укрзалізниця» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 №604 призупинена до завершення проведення антитерористичної операції, а передавальний акт між підприємствами не складався, що свідчить про те, що ПАТ «Українська залізниця» не має відповідати за неналежне виконання своїх зобов'язань з боку ДП «Донецька залізниця».

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2016 у справі №910/8081/16 та постановити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що ПАТ «Українська залізниця» є правонаступником ДП «Донецька залізниця», що, зокрема, підтверджується Законом України «Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Статутом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735, відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, згідно яких 21.10.2015 створено ПАТ «Українська залізниця», а 26.11.2015 Регіональну філію «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Тобто, на думку апелянта, з 21.10.2015 ПАТ «Українська залізниця» набуло всіх прав та обов'язків реорганізованих шляхом злиття підприємств.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу позивача було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Отрюх Б.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.07.2016 апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 13.09.2016.

Представник відповідача 22.08.2016 подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судове засідання, призначене на 13.09.2016, представник позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення позивача про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а саме повідомлення про вручення поштового відправлення, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні проти доводів, викладених у апеляційній скарзі позивача, заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно договору перевезення, оформленого залізничною накладною №49461379 від 25.10.2015, за груповою відправкою на адресу позивача (одержувач вантажу) у вагоні №53506614 надійшов вантаж - дрібняк коксовий, вантажовідправник (графа «1» накладної) - ПАТ «Єнакіївський Коксохімпром», м. Єнакієве.

13.11.2015 позивачем отримано вантаж з комерційним актом РА №011856/949/1417 від 05.11.2015 про недостачу вантажу 6050 кг в вагоні №53506614.

В комерційному акті РА №011856/949/1417 від 05.11.2015 зазначено: «Навантаження в вагоні вище бортів на 30-40см, трапецевидне, марковане вапном. Справа по ходу поїзда над 1 -2 люками є воронкообразне поглиблення довжиною - 3,0м, шириною - 2,8м глибиною до дна вагона. У технічному відношенні вагон несправний».

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач просив суд стягнути з відповідача, як правонаступника ДП «Донецька залізниця», 10 490,27 грн. завданого збитку, що складається з втраченого товару, який перевозився ДП «Донецька залізниця».

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Вирішуючи питання про правонаступництво, потрібно мати на увазі, що запис в установчих документах про правонаступництво має істотне значення для визнання правонаступництва. Однак, суттєве значення мають також фактично здійснені організаційно-економічні перетворення, з якими чинне законодавство пов'язує перехід майнових прав та обов'язків, а саме: рішення власника (власників), підписання передаточного або розподільного акта чи балансу тощо. Отже у вирішенні питань, пов'язаних з правонаступництвом, слід здійснювати аналіз документів, що стосуються переходу прав і обов'язків на майно (майнові права) чи його відповідну частину.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 23.02.2016 у справі №905/2470/15.

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» () як нова юридична особа утворена згідно із Законом України «Про особливості утворення публічно акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» (далі, Закон) та постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»».

Так, відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» № 200 від 25.06.2014 вирішено утворити ПАТ «Українська залізниця», 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1, у т.ч. ДП «Донецька залізниця» (), яке є стороною в договорі перевезення, як виконавець таких послуг. Комісії у чотиримісячний строк з дати затвердження її персонального складу подати Міністерству інфраструктури: зведений акт оцінки майна, що вноситься до статутного капіталу товариства за формою згідно з додатком 5; зведені передавальні акти майна, земельних ділянок (абз. 2, 3 п. 4). Міністерству інфраструктури: 1) у двомісячний строк: вжити заходів для реорганізації Укрзалізниці та підприємств, зазначених у додатку 1; 3) до 31 серпня 2015 року затвердити зведений акт оцінки, зведені перелік і передавальний акт майна, що вноситься до статутного капіталу товариства, та майна, яке закріплюється за товариством на праві господарського відання з відображенням вартості, визначеної за результатами незалежної оцінки; 4) вжити до 31 грудня 2015 року заходів для припинення Укрзалізниці та підприємств, зазначених у додатку 1. Установити, що майно (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (далі - майно), не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до цього пункту, а відображається в балансі (крім зобов'язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за публічним акціонерним товариством «Українська залізниця на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 604 від 12.11.14 ( п.5).

Статут Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735.

21.10.2015 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено запис про проведення державної реєстрації юридичної особи - Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Колегія суддів зазначає, що реорганізація юридичної особи, як самостійний вид її припинення передбачає проведення певної процедури та характеризується деякими особливостями.

Відповідно до частини 1-2 статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

За змістом частини 2-3 статті 107 Цивільного кодексу України комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов'язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

Про необхідність затвердження таких передавальних актів йдеться і в постанові Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»».

Пунктом 4 статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» передбачено, що державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об'єднання, професійної спілки, її організації або об'єднання, політичної партії, організації роботодавців, об'єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Частина 3 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» передбачає, що у разі злиття юридичних осіб здійснюється державна реєстрація новоутвореної юридичної особи та державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття. Припинення вважається завершеним з дати державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття.

Із вищевикладеного вбачається, що лише з моменту внесення запису до Єдиного державного реєстру юридична особа вважається такою, що припинена як суб'єкт господарювання, в той час як початок роботи новоствореного товариства не є обставиною, з якою пов'язується перехід прав від правопопередника до правонаступника в процедурі припинення та її завершення.

Таким чином, відповідно до чинного законодавства при реорганізації (злитті) юридичних осіб, перехід прав і обов'язків до новоутвореної юридичної особи, відбувається на підставі передавального акта, в якому про це має бути чітко зазначено, а правонаступництво вважається здійсненим з моменту виключення юридичної особи - попередника з ЄДР.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України №905/1081/15 та №910/24774/15.

Отже, сама по собі вказівка в Законі та постанові Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200, а також Статуті про те, що ПАТ «Укрзалізниця» є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, не означає автоматичного правонаступництва без проведення інвентаризації майна, затвердження передавальних актів і припинення юридичних осіб та підприємств.

Колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутній затверджений у передбаченому законом порядку передавальний акт.

Водночас, судом встановлено, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державне підприємство «Донецька залізниця» перебуває в стані припинення за рішенням засновників, однак станом на час розгляду справи не є припиненим.

Враховуючи вищевикладене, оскільки у матеріалах справи відсутній складений та затверджений передавальний акт між підприємствами, а запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про припинення юридичної особи - Державного підприємства «Донецька залізниця» не внесено і, як наслідок, реорганізація (припинення діяльності) його ще не завершена, тобто така юридична особа як Державне підприємство «Донецька залізниця» не припинилась, суд дійшов висновку, що ПАТ «Укрзалізниця» наразі не стало правонаступником Державного підприємства «Донецька залізниця» та не має відповідати за неналежне виконання своїх зобов'язань з боку ДП «Донецька залізниця».

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог до ПАТ «Укрзалізниця» та обгрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які грунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2016 у справі №910/8081/16 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2016 у справі №910/8081/16 залишити без змін.

Матеріали справи №910/8081/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

Б.В. Отрюх