РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2016Справа №910/11846/16

За позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про виселення з приміщення

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Цимбаліст В.В.;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі-відповідач) про:

1) виселення з нежилих приміщень загальною площею 7, 20 кв. м., в тому числі на 1 поверсі - 7, 20 кв. м. в будинку АДРЕСА_2

2) зобов'язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 передати Комунальному підприємству "Київжитлоспецексплуатація" нежилі приміщення загальною площею 7, 20 кв. м., в тому числі на 1 поверсі - 7, 20 кв. м. в будинку АДРЕСА_2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не звільняє та продовжує використовувати орендовані нежитлові приміщення, які були передані йому в оренду відповідно до договору № 01/3732 від 26.04.2011, однак строк дії даного договору закінчився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2016 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 21.07.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано виконати вимоги суду.

05.07.2016 через загальний відділ діловодства суду представником позивача надано документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

21.07.2016 через загальний відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду даної справи у зв'язку із можливим врегулюванням спору мирним шляхом.

Розгляд справи відкладався до 15.08.2016 згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2016 продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів, розгляд справи відкладено та призначено судове засідання на 19.09.2016 за участю представників сторін.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, однак про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення ухвали суду.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 19.09.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

26.04.2011 між Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" (далі - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - орендар) укладено договір № 01/3732 про передачу майна комунальної власності територіальної громади Києва, яке передається в оренду, умовами якого передбачено, що орендодавець на підставі рішення Київської міської ради від 29.04.2010 № 591/4029 додаток 2 пункт 5 та листа Постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 07.12.2007 № 29/283-1013 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), за адресою: АДРЕСА_2

Відповідно до п. 2.1. договору, об'єктом оренди є: нежитлові приміщення, загальною площею 7, 20 кв.м., у т.ч. на 1 поверсі - 7, 20 кв.м., згідно з викопіюванням з поверхового плану, що складає невід'ємну частину даного договору.

Згідно п. 2.2. договору, вартість об'єкта оренди згідно із затвердженим 26.04.2011 звітом про експертну (незалежну) оцінку, виготовлену станом на 31.10.2010, становить 19 300, 00 грн.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що за користування об'єктом оренди, орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 28.09.2006 № 34/91 та за квітень 2011 становить: 18, 67 за 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому складає 134, 42 грн., місячний розмір якої згідно з розрахунком орендної плати, що є невід'ємною частиною даного договору, за квітень 2011 становить 18, 67 грн. за 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому складає 134, 42 грн.

Умовами п. 7.5. договору встановлено, що у разі закінчення строку дії договору або при його достроковому розірванні орендар зобов'язаний здійснити за свій рахунок поточний ремонт орендованого приміщення або сплатити орендодавцю його вартість згідно з кошторисом і за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди орендодавцю з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди. В акті приймання-передачі зазначається технічний стан об'єкта оренди на дату повернення та виконані орендарем роботи по поточному ремонту, а також пошкодження майна, що виникли з його вини.

Даний договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє з 26.04.2011 до початку реконструкції, але не більше ніж 2 роки по 26.04.2013 (п. 9.1. договору).

26.04.2011 між Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 підписано акт приймання-передачі, відповідно до якого об'єкт оренди за адресою: АДРЕСА_2 для розміщення складів, а саме: нежилі приміщення (будівля, споруда) загальною площею 7, 2 кв.м., у т.ч. на 1 поверсі - 7, 2 кв.м., згідно з викопіюванням поверхового плану прийняв: ФОП ОСОБА_1

Так, у зв'язку із закінченням терміну дії договору № 01/3732 про передачу майна комунальної власності територіальної громади Києва, яке передається в оренду від 26.04.2011, позивачем направлено на адресу відповідача лист № 155/1/05-2389 від 07.05.2013, в якому пропонувалося вирішення питання про продовження договору оренди нежилих приміщень відповідно до вимог Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженого рішенням Київради від 22.09.2011 № 34/6250 або звільнення вказаного нежилого приміщення та передачі Комунальному підприємству "Київжитлоспецексплуатація" за актом приймання-передачі (лист отримано відповідачем 15.05.2013, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення).

Однак, відповідач на зазначений вище лист відповіді не надав, нежиле приміщення за актом приймання-передачі не повернув.

Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач без правових підстав на даний час фактично використовує нежилі приміщення у будинку на АДРЕСА_2, у зв'язку з чим просить суд виселити Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 з нежилих приміщень загальною площею 7, 20 кв. м., в тому числі на 1 поверсі - 7, 20 кв. м. в будинку АДРЕСА_2 та зобов'язати відповідача передати Комунальному підприємству "Київжитлоспецексплуатація" нежилі приміщення.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права.

У відповідності до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Водночас, оскільки орендоване майно є комунальною власністю, то відносини сторін даного договору регулюються також Законом України «Про оренду державного та комунального майна», який є спеціальним законом з питань оренди комунального майна та, відповідно до частин 1, 2 ст. 1, регулює організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, або майна, що перебуває у комунальній власності.

Відповідно до п. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Статтею 1 зазначеного Закону встановлено, що право комунальної власності - це право територіальної громади володіти, користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй як безпосередньо так і через органи місцевого самоврядування.

Згідно п. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності.

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, у відповідності до ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», належить, зокрема, управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Статутом Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» (п.п. 2.2.2, 2.2.5) передбачено, що одним з предметів діяльності позивача є ведення обліку нежитлового фонду, закріпленого на праві господарського відання за позивачем. Забезпечення контролю за виконання орендарями умов договорів оренди майна територіальної громади міста Києва, орендодавцем та/або балансоутримувачем якого є позивач, у т.ч. в частині сплати орендної плати та інших платежів.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Тобто, строк дії договору - це строк, протягом якого сторони здійснюють свої зобов'язання за договором, вносять зміни та доповнення до нього.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", істотними умовами договору оренди є, зокрема, термін, на який укладається договір оренди.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», договір оренди припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Так, відповідно до п. 9.1 договору, останній вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє з 26.04.2011 до початку реконструкції, але не більше ніж 2 роки по 26.04.2013.

Таким чином, враховуючи норми чинного законодавства України та умови договору, суд приходить до висновку, що договір № 01/3732 про передачу майна комунальної власності територіальної громади Києва, яке передається в оренду від 26.04.2011 є припиненим з 26.04.2013.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Тож, враховуючи припинення дії договору оренди, у відповідача відсутні підстави для зайняття орендованого приміщення за договором № 01/3732 від 26.04.2011.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, підсумовуючи встановлене, суд визнає вимоги позивача про виселення відповідача з нежилих приміщень загальною площею 7, 20 кв. м., в тому числі на 1 поверсі - 7, 20 кв. м. в будинку АДРЕСА_2 та зобов'язати відповідача передати Комунальному підприємству "Київжитлоспецексплуатація" нежилі приміщення обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" задовольнити.

2. Виселити Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (03028, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_1) з нежилих приміщень загальною площею 7, 20 кв. м., в тому числі на 1 поверсі - 7, 20 кв. м. в будинку АДРЕСА_2.

3. Зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (03028, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_1) передати Комунальному підприємству "Київжитлоспецексплуатація" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 51-А, ідентифікаційний код - 03366500) нежилі приміщення загальною площею 7, 20 кв. м., в тому числі на 1 поверсі - 7, 20 кв. м. в будинку АДРЕСА_2.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (03028, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 51-А, ідентифікаційний код - 03366500) 2 756 (дві тисячі сімсот двадцять шість) грн. 00 коп. - судового збору.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 21.09.2016.

Суддя Бондарчук В.В.