ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2016 р.Справа № 922/2829/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши справу

за позовом Корпорації "Техностандарт", м.Харків,
до Приватного акціонерного товариства "Науково-дослідний інститут "Техностандарт", м.Харків,
про стягнення 759000,00 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність б/н від 07.09.2016р.);

відповідача - ОСОБА_2, президент ПрАТ (особисто);

ВСТАНОВИВ:

Корпорація "Техностандарт" 23.08.2016р. звернулась до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Науково-дослідний інститут "Техностандарт" заборгованості з оплати тепловозу серії ТЕМ7 (одна секція), бортовий номер 0070, згідно укладеного між сторонами Договору № 1706-2015 від 17.06.2015р., в розмірі 759000,00 грн. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.08.2016р. за вищевказаним позовом було порушено провадження у справі № 922/2829/16 та розгляд справи призначено на 13.09.2016р. о 12:10 год.

У судовому засіданні, яке відбулося 13.09.2016р., представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та на вимогу суду надала витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо позивача, а також довідку про поточні рахунки позивача.

Надані представником позивача документи були долучені судом до матеріалів справи.

Представник відповідача проти позовних вимог не заперечував; вирішення спору залишив на розсуд суду; надав на виконання ухвали суду копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо відповідача; довідку про поточні рахунки відповідача; докази часткової оплати за тепловоз (копії платіжних доручень № 1238 від 17.07.2015р.; № 1676 від 16.08.2016р.); копію двостороннє підписаного акту звірки взаєморозрахунків станом на 17.08.2016р.

Документи, надані представником відповідача, були долучені судом до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

17.06.2015р. між Корпорацією "Техностандарт" (позивачем) та Приватним акціонерним товариством "Науково-дослідним інститутом "Техностандарт" (відповідачем) було укладено Договір № 1706-2015, згідно п. 1.1 якого позивач (продавець) зобов'язався передати у власність відповідача (покупця) тепловоз серії ТЕМ7 (одна секція), бортовий № 0070 (далі - тепловоз), а відповідач зобов'язався прийняти тепловоз та сплатити його вартість у строки та у відповідності до умов даного Договору.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов Договору, позивач передав, а відповідач прийняв тепловоз, що підтверджується двостороннє підписаним актом здачі-прийняття тепловозу № ТС-000001 від 22.06.2015р.

Відповідно до п. 2.1. Договору, ціна тепловозу, з урахуванням ПДВ 20%, складає 2760000 грн.

В порядку п. 3.1. Договору, відповідач мав сплатити позивачу вартість тепловозу протягом 100 календарних днів з моменту підписання акту приймання-передачі тепловозу.

Тобто розрахунок мав бути проведений включно до 30.09.2015р., сотого дня від дати підписання акту здачі-прийняття тепловозу № ТС-000001 від 22.06.2015р.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач своє зобов'язання виконав частково, сплативши позивачу вартість тепловозу в сумі 2001000 грн. в наступному порядку:

- 1001000 грн. перераховано 17.07.2015р.;

- 1000000 грн. перераховано 16.08.2015р.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем з оплати вартості тепловозу за Договором склала 759000 грн. (2760000 грн. - 2001000 грн.).

Зазначена сума боргу була визнана відповідачем шляхом підписання 17.08.2016р. акт звірки взаєморозрахунків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України,суб'єктии господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарськізобов'язанняя належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконаннязобов'язанняя - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач визнав суму боргу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Корпорації "Техностандарт" обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 612, 692 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Науково-дослідний інститут "Техностандарт" (юридична адреса: 61003, м.Харків, вул.Короленка, буд. 25; фактична адреса: 61002, м.Харків, вул.Маршала Бажанова, буд. 21/23, офіс 13; ідентифікаційний код: 32674865; п/р 8458 у ПАТ "ВТБ Банк", МФО 321767) на користь Корпорації "Техностандарт" (61002, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код: 33414489; п/р 0237 у ПАТ "ВТБ-Банк", м.Київ, МФО 321767) - 759000,00 грн. заборгованості; 11385,00 грн. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 15.09.2016 р.

Суддя ОСОБА_3