ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2016 р. Справа № 911/2540/16

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Комунального закладу «Ірпінська центральна міська лікарня» Ірпінської міської ради Київської області

про стягнення 6 093,23 грн

За участю представників:

від позивача ОСОБА_1 (дов. №14-72 від 05.06.2015);

від відповідача ОСОБА_2 (дов. №01 від 04.01.2016).

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі позивач) звернулось з позовом до Комунального закладу «Ірпінська центральна міська лікарня» Ірпінської міської ради Київської області (далі - відповідач) про стягнення 6 093,23 грн заборгованості, з яких: 2 957,46 грн боргу за поставлений на підставі договору №13/3618-ТЕ-17 від 22.03.2013 природний газ, 599,17 грн пені, 2 274,58 грн інфляційних втрат та 262,02 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобовязання за договором про закупівлю природного газу №13/3618-ТЕ-17 від 22.03.2013.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.08.2016 порушено провадження у справі № 911/2540/16, розгляд справи призначено на 08.09.2016.

08.09.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов супровідний лист від 08.09.2016 (вх. №18412/16) з долученими до нього документами.

Відповідач не скористався своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

У судовому засіданні 08.09.2016 представник позивача підтримав позов повністю, представник відповідача визнав позовні вимоги в повному обсязі та не заперечував проти задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності за заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

22.03.2013 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Продавець) та Комунальним закладом «Ірпінська центральна міська лікарня» Ірпінської міської ради Київської області (Покупець) укладено договір про закупівлю природного газу №13/3618-ТЕ-17, за умовами якого продавець зобовязався поставити покупцеві імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України ПАТ «НАК «Нафтогаз України»), а покупець зобовязався прийняти та оплатити природний газ в обсязі, зазначеному у п. 1.2 договору.

Відповідно до п. 3.1 договору ціна за 1 000 куб. м природного газу, що використовується для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням становить 1 091,00 грн, з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб.м природного газу 1 091,00 грн, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 1 309,20 грн.

Загальна вартість договору на дату його укладення становить 16 365,00 грн, крім того ПДВ 3 273,00 грн, разом з ПДВ 19 638,00 грн.

Пунктом 4.1. договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно п. 9.3 договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Згідно п. 10.1 договору договір набирає чинності з дати підписання та скріплення печатками сторін, але не раніше ніж через 14 днів (пять робочих днів у разі застосування процедури закупівлі з підстав, визначених пунктом 3 частини другої статті 39 Закону України «Про здійснення державних закупівель») з дня опублікування у державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель повідомлення про акцепт пропозиції за результатами застосування процедури закупівлі в одного учасника, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.01.2013, і діє у частині поставки газу до 31.12.2013 включно, а у частині розрахунків до їх повного здійснення.

Суд встановив, що позивачем, на виконання п. 1.1. договору про закупівлю природного газу №13/3618-ТЕ-17 від 22.03.2013, протягом січня-квітня 2013 року та жовтня-грудня 2013 року передано, а відповідачем прийнято від позивача природний газ загальною вартістю 8 233,52 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів приймання-передачі природного газу від 31.03.2013, від 30.04.2013, від 24.01.2014 та не заперечується відповідачем.

Відповідач, за отриманий за зазначений період природний газ, в порушення п. 4.1. договору, розрахувався частково, залишивши при цьому суму боргу у розмірі 2 957,46 грн, що підтверджується довідкою та реєстром по операціях підприємства та не заперечується відповідачем.

Предметом позову є вимоги про стягнення 2 957,46 грн боргу за поставлений на підставі договору №13/3618-ТЕ-17 від 22.03.2013 природний газ, 599,17 грн пені, 2 274,58 грн інфляційних втрат та 262,02 грн 3 % річних.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини купівлі-продажу.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення 2 957,46 грн основного боргу згідно договору про закупівлю природного газу №13/3618-ТЕ-17 від 22.03.2013 є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобовязання згідно договору про закупівлю природного газу №13/3618-ТЕ-17 від 22.03.2013, позивач просить суд за період з 14.02.2013 по 13.07.2014 стягнути 599,17 грн пені розрахованої за періодами зазначеними в наданому розрахунку штрафних санкцій, 3% та інфляційних втрат.

Відповідно до п. 7.2 договору у разі порушення покупцем умов п. 4.1 договору, покупець зобовязується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Пунктом 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань передбачено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Враховуючи вищевикладене, періоди нарахування пені визначені позивачем в поданому останнім розрахунку, арифметично вірний розмір пені становить 599,17 грн. Відтак, вимога про стягнення 599,17 грн пені підлягає задоволенню повністю.

Крім того, у звязку з простроченням виконання відповідачем зобовязання за договором про закупівлю природного газу №13/3618-ТЕ-17 від 22.03.2013, позивачем за період з 14.02.2013 по 22.07.2015 нараховано 2 274,58 грн інфляційних втрат та 262,02 грн 3 % річних.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки арифметично вірний розмір інфляційних втрат та 3% річних, обрахованих судом в межах заявленого позивачем періоду з урахуванням вимог вищезазначених норм Закону та положень договору, становить 2 274,58 грн та 262,02 грн відповідно, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 2 274,58 грн інфляційних втрат та 262,02 грн 3% річних підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального закладу «Ірпінська центральна міська лікарня» Ірпінської міської ради Київської області (08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 38; ідентифікаційний код 26191575) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, Шевченківський р-н., вул. Богдана Хмельницького, буд. 6; ідентифікаційний код 20077720) 2 957 (дві тисячі девятсот пятдесят сім гривень) 46 коп. основного боргу за поставлений на підставі договору №13/3618-ТЕ-17 від 22.03.2013 природний газ; 599 (пятсот девяносто девять гривень) 17 коп. пені; 2 274 (дві тисячі двісті сімдесят чотири гривні) 58 коп. інфляційних втрат; 262 (двісті шістдесят дві гривні) 02 коп. 3 % річних та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень) 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено: 13.09.2016

Суддя В.М. Антонова