ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2016 р.Справа № 923/1506/15

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: В.В. Лашина

Суддів: О.Л. Воронюка

ОСОБА_1

При секретарі Р.О. Кияшко

За участю представників сторін:

Від ПАТ "Дельта Банк" - ОСОБА_2

Від ПАТ "Бериславське автотранспортне підприємство 16537" - ОСОБА_3

Інші представники учасників провадження в судове засідання не зявилися.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" та Публічного акціонерного товариства "Бериславське автотранспортне підприємство 16537"

на ухвалу господарського суду Херсонської області

від 28.07.2016р.

у справі №923/1506/15

за заявою Новокаховської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області

до Публічного акціонерного товариства "Бериславське автотранспортне підприємство 16537"

про банкрутство

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 25.04.2016 р. за заявою Новокаховської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області порушено провадження у справі про банкрутство відкритого акціонерного товариства «Бериславське автотранспортне підприємство 16537» (у наступному за текстом ВАТ «Бериславське АП 16537») за загальною процедурою, передбаченою Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в подальшому Закон про банкрутство); визнані вимоги ініціюючого кредитора; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника та розпорядником майна призначений арбітражний керуючий ОСОБА_4 (свідоцтво № 867 від 24.04.2013 р.).

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 28.07.2016 р. (суддя Ситюк В.Г.) був затверджений реєстр вимог кредиторів, відповідно до якого, визнані вимоги, зокрема, публічного акціонерного товариства «Кредобанк» (надалі ПАТ «Кредобанк») - 691 503,86 грн., у тому числі 520 141 грн., - окремо до реєстру вимог кредиторів, як вимоги, які забезпечені заставою майна, 139 630,03 грн. - 4 черга, 31732,83 грн. - 6 черга, судові витрати 2756 грн. - 1 черга; публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») - 6 613 560,33 грн., у тому числі 5 361 497 грн. - окремо до реєстру вимог кредиторів, як вимоги, які забезпечені заставою майна, 1 252 063,33 грн. - 4 черга, судові витрати 2756 грн. - 1 черга. Вимоги ПАТ «Дельта Банк» в сумі 2 886 023,06 грн. та вимоги ПАТ «Кредобанк» в сумі 289 408,31 грн. - відхилені.

Не погоджуючись з цією ухвалою, ПАТ «Дельта Банк» в апеляційній скарзі просить її скасувати та постановити нове рішення, яким визнати ПАТ «Дельта Банк» кредитором на суму 9 499 583,39 грн. та внести окремо до реєстру вимог кредиторів відомості про майно ВАТ «Бериславське АП 16537», яке є предметом застави згідно до іпотечного договору № 49.8/04/1139/07 від 11.05.2007 р., посилаючись на неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи та на порушення норм матеріального права.

ПАТ «Дельта Банк» зазначає, що ВАТ «Бериславське АП 16537» надало ПАТ «Кредитпромбанк» в іпотеку нерухоме майно за договором від 11.05.2007 р. у забезпечення своїх зобовязань за кредитним договором від 11.05.2007 р. У звязку із невиконанням боржником взятих на себе кредитних обовязків, 06.11.2008 р. нотаріусом вчинено виконавчий напис № 1185 про звернення стягнення на загальну суму 6 926 980,40 грн. за рахунок заставленого майна. У 2014 році державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.06.2016 р. замінено стягувача на його правонаступника ПАТ «Дельта Банк». З цього скаржник робить висновок про те, що його вимоги на суму 6 926 980,40 грн. є безспірними.

Також зі згаданою ухвалою суду першої інстанції не погодилося й ВАТ «Бериславське АП 16537», яке просить в апеляційній скарзі її скасувати в частині визнання вимог ПАТ «Дельта Банк» на суму 6 613 560,33 грн. та ПАТ «Кредитпромбанк» на суму 238 396,42 грн. інфляційних та 30657,05 грн. річних. Скаржник вказує на відсутність обґрунтованого розрахунку грошових вимог ПАТ «Дельта Банк» і доказів заборгованості боржника перед цим кредитором. До того ж, ПАТ «Дельта Банк» пропустило строки позовної давності, так як строк виконання зобовязань розпочався ще 06.11.2008 р., тоді як кредитор звернувся лише у 2016 році. Також скаржник зазначає й про пропущення ПАТ «Кредобанк» позовної давності за вимогами, заснованими на кредитному договорі від 01.12.2003 р., за якими строк виконання настав 30.11.2006 р., тоді як кредитор звернувся лише у 2016 році.

В відзиві на апеляційну скаргу ВАТ «Бериславське АП 16537» ,ПАТ «КРЕДОБАНК» просить залишити скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Також з апеляційною скаргою ВАТ «Бериславське АП 16537» не погоджується і ПАТ «Дельта Банк», які в своїх запереченнях просять залишити апеляційну скаргу ВАТ «Бериславське АП 16537» без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ПАТ «Дельта Банк» та ВАТ «Бериславське АП 16537» підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, 6, 10 ст. 16 Закону про банкрутство перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також зясування наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом. З метою виявлення усіх кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника, здійснюється офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

За приписами ч. 1 ст. 23 названого Закону конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобовязані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. При цьому, забезпечені кредитори зобовязані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі (ч. 4 ст. 23 Закону про банкрутство).

Згідно до ч. 6 ст. 23 спеціального Закону заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, у тому числі щодо яких є заперечення боржника чи інших кредиторів, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. За наслідками розгляду зазначених заяв господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Частиною 2 статті 25 Закону про банкрутство встановлено, що у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження. За результатами розгляду вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначаються, зокрема, розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, які вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів.

Ухвала є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів. Для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня).

Внесення змін до затвердженого господарським судом реєстру вимог кредиторів здійснюється виключно за наслідками перегляду ухвали господарського суду в апеляційному та касаційному порядку або за нововиявленими обставинами, а також у разі правонаступництва.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 квітня 2016 року було оприлюднено оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ВАТ «Бериславське АП 16537».

У визначений законом строк із відповідними заявами до суду звернулися, зокрема, ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Кредобанк».

ПАТ «Дельта Банк» у своїй заяві від 23.05.2016 р. просило суд визнати його вимоги в сумі 9 499 583,39 грн. та окремо внести до реєстру відомості про майно ВАТ «Бериславське АП 16537», яке є предметом застави.

Так, 11 травня 2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ВАТ «Бериславське АП 16537» був укладений кредитний договір № 49.8/04/2007-К, за умовами якого боржнику був наданий кредит на суму 5 000 000 грн. зі строком погашення до 10.05.2012 р.

Того ж дня між тими ж сторонами був укладений іпотечний договір, за умовами якого ВАТ «Бериславське АП 16537» передало у забезпечення виконання своїх зобовязань за кредитним договором нерухоме майно, заставну вартість якого сторони визначили в сумі 5 361 497 грн.

У звязку із невиконанням ВАТ «Бериславське АП 16537» своїх зобовязань, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 06 листопада 2008 року був вчинений виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки на загальну суму 6 926 980,40 грн., з яких 5 000 000 грн. основного боргу, 1 297 943,89 грн. процентів за користування кредитом та 629 036,63 грн. пені.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області від 13.12.2012 р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 1185, виданого 06.11.2008 р.

Водночас, 27 вересня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, у тому числі вимоги до ВАТ «Бериславське АП 16537» в сумі 5 000 000 грн. основного боргу та 4 999 583,39 грн. процентів.

За розрахунком ПАТ «Дельта Банк» заборгованість ВАТ «Бериславське АП 16537» за період з 27.09.2013 р. по 09 травня 2016 року становить 9 499 583,39 грн.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30 червня 2016 року у справі № 766/3943/16-ц замінено у виконавчому провадженні по виконанню напису № 1185 від 06.11.2008 р. стягувача з ПАТ «Кредитпромбанк» на його правонаступника - ПАТ «Дельта Банк».

Зазначені вимоги ПАТ «Дельта Банк» розглянуті розпорядником майна разом із ВАТ «Бериславське АП 16537» та в їх включенні до реєстру вимог кредиторів боржника вирішено не визнавати. Розпорядником майна вимоги кредитора визнано частково в сумі 6 926 980,40 грн., які стягнені з боржника за виконавчим написом нотаріуса.

У травні 2016 року до суду звернулося також ПАТ «Кредобанк» про включення до реєстру вимог кредиторів ВАТ «Бериславське АП 16537» 2756 грн. витрати по сплаті судового збору, 429 038,34 грн. боргу, 31 732,83 грн. пені, а також окремого внесення до реєстру вимог кредиторів на суму 520 141 грн., як забезпечені заставою майна боржника.

Так, 01 грудня 2003 року між акціонерним товариством «ОСОБА_5 (Україна)» (правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк») та ВАТ «Бериславське АП 16537» укладений договір № 36 про надання інвестиційного кредиту в сумі 400 000 грн. зі строком повернення коштів до 30.11.2006 р.

Пунктами 4.1, 4.3 кредитного договору нарахування процентів визначено до повного розрахунку за кредитом. При цьому, пунктом 9.3 зазначеного договору він дії до повного погашення кредиту та сплаті процентів за його користування.

В якості забезпечення зобовязань боржника за вказаним кредитним договором № 36 від 01.12.2003 р., між зазначеними особами 01 грудня 2003 року укладений іпотечний договір нерухомого майна ВАТ «Бериславське АП 16537». Вартість предмету застави визначена сторонами в сумі 520 141 грн.

У звязку із неналежним виконанням боржником своїх зобовязань, 04 грудня 207 року приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис про стягнення з ВАТ «Бериславське АП 16537» кредитної заборгованості в сумі 424 450,37 грн., що складалася із заборгованості по кредиту 340 100 грн., боргу по процентам в сумі 50617,56 грн., 31732,83 грн. пені за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування ним, шляхом звернення стягнення на предмет застави.

Даний виконавчий напис було скеровано на примусове виконання до органу ДВС, однак фактичного його виконання не відбулося.

За розрахунком ПАТ «Кредобанк» заборгованість ВАТ «Бериславське АП 16537» становить 340 100 грн. основного боргу, 35,48 грн. заборгованість по прострочених відсотках, 462 499 грн. інфляційних втрат, які розраховані з 01.12.2006 р. по 31.03.2016 р., 95 927,30 грн. трьох процентів річних за період з 01.12.2006 р. по 25.04.2016 р.

Дані вимоги розпорядником майна боржника визнані частково у сумі 425 206,39 грн., а саме: 390 717,56 грн. основного боргу позачергово, 31 732,83 грн. пені 6 черга, 2 756 грн. судового збору 1 черга вимог кредиторів.

Виносячи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що вимоги ПАТ «Дельта Банк» мають бути визнані у розмірі, які стягнені відповідно до виконавчого напису нотаріуса. Решту вимог в сумі 2 886 023,06 грн. судом відхилені, оскільки відповідні вимоги нараховані за межами строку позовної давності. Окрім того судом враховано, що пеня, яка була стягнута за виконавчим написом нотаріуса, кредитором до складу вимог не включена і до суду не заявлена. Вимоги ж в частині визнання процентів за користування кредитом кредитором заявлено з частковим пропуском позовної давності, на застосуванні якої наполягає боржник, і за період до 23.05.2013 р. строк позовної давності збіг, у звязку з чим розмір процентів судом визначено в межах строку позовної давності.

Вимоги ПАТ «Кредобанк» судом визнані також в сумі, що стягнені згідно із виконавчим написом та частину нарахованих інфляційних витрат, а в решті вимог відхелено з мотивів нарахуванням кредитором інфляційних втрат та 3 % річних без врахування позовної давності, на застосуванні якої наполягав боржник і за період з грудня 2006 р. по травень 2013 р. строк позовної давності збіг. При цьому, господарським судом також було зазначено, що нарахування 35,48 грн. процентів здійснено без зазначення періоду нарахування та надання обґрунтованого розрахунку.

Аналізуючи матеріали справи, чинне законодавство, що регулює спірні питання, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції цілком вірно встановлені обставини справи в частині розгляду кредиторських вимог ПАТ «Кредобанк» та їм дана належна юридична оцінка.

Посилання ВАТ «Бериславське АП 16537» на відсутність правових підстав для задоволення кредиторських вимог зазначених вище кредиторів внаслідок пропущення строків позовної давності, судова колегія вважає помилковими.

Так, за приписами статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Водночас, статтею 1049 названого Кодексу встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

За визначеннями статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України).

Згідно до ст. 610 названого Кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Приписами статті 217 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарську - правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (стаття 611 ЦК України).

Окрім цього, статтею 589 ЦК України визначені правові наслідки невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, зокрема, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі, зокрема, на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як зазначив Конституційний Суд України, строки звернення до суду як складова механізму реалізації права на судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників правовідносин (абзац пятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012).

Загальні положення щодо позовної давності та порядку її обчислення, що підлягають застосуванню під час вирішення спорів між сторонами у зобовязаннях, визначені у главі 19 Цивільного кодексу України.

Під позовною давністю розуміється строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Тобто, позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав.

Початок перебігу позовної давності обчислюється за правилами статті 261 названого Кодексу, частина перша якої повязує його з днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Водночас, у відповідності до ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Матеріалами справи підтверджується, що 06.11.2008 р. нотаріусом було вчинено виконавчий напис на стягнення з боржника 5 000 000 грн. боргу та 1 297 943,89 грн. процентів за рахунок заставленого майна, який, у свою чергу, предявлено до виконання до виконавчої служби і на цей час триває виконавче провадження, про що свідчать постанови органу державної виконавчої служби.

Відтак, застосування строків позовних вимог до цих вимог було б безпідставним, що цілком правомірно й було вказано судом першої інстанції.

Це ж стосується й питання про визнання вимог ПАТ «Кредобанк», що засновані на вчиненому виконавчому написі нотаріусом та який, у подальшому, у межах строку позовної давності предявлений до примусового виконання до органу ДВС.

Вимоги ПАТ «Дельта Банк» засновані, у тому числі, на договорі купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013 р. за кредитним договором від 11.05.2007 р. та укладеним у забезпечення виконання зобовязань за ним іпотечним договором.

Цивільний кодекс України у статтях 512-514 передбачає заміну кредитора у зобов'язанні, зокрема, в разі передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), який вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Кредитним договором від 11.05.2007 р. передбачено нарахування процентів за кредитом до 10 травня 2012 р., а згідно до пункту 5.1 договору він діє до часу повного погашення заборгованості за кредитом та процентами.

При цьому, дострокове звернення стягнення за кредитним договором внаслідок його прострочення та відсутність задоволення вимог кредитора не тягне його припинення.

Звернення до нотаріуса із вимогою про дострокове вчинення виконавчого напису та звернення стягнення всіх сум за кредитним договором у звязку з порушенням його умов згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України також не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобовязань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника.

Оскільки ані ПАТ «Кредитпромбанк», як первісний кредитор, так і ПАТ «Дельта Банк» за умовами договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013 р., не одержали задоволення своїх вимог під час примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 06.11.2008 р., кредитний договір не припинений, тому ПАТ «Дельта Банк» обґрунтовано звернувся з вимогами в сумі, яка була звернена до примусового виконання за виконавчим написом нотаріуса.

Строк позовної давності за процентами, нарахованими до 10.05.2012 р., спливав у відповідні строки щомісячно згідно до визначеного договором графіку погашення платежів, але в будь-якому випадку до строку останнього погашення боргу по процентам - 11.05.2015 р.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, ПАТ «Дельта Банк» не заявлялися вимоги щодо визнання 629 036,63 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту та сплати процентів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вимоги ПАТ «Дельта Банк» є правомірними та обґрунтованими в наступному розмірі: 5 000 000 грн. основного боргу по кредиту і процентів за користування кредитом 1 297 943,89 грн., стягнені з боржника за виконавчим написом нотаріуса від 06.11.2008 р., який предявлено до виконання до виконавчої служби, а тому ухвалу суду першої інстанції, якою розглянуті вимоги ПАТ «Дельта Банк», в цій частині слід змінити.

За таких обставин, судова колегія вважає, що оскаржувана ухвала підлягає зміні в частині затвердження реєстру вимог кредиторів ВАТ «Бериславське АП 16537» щодо визнання вимог ПАТ «Дельта Банк».

Керуючись ст.ст. 101-106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та відкритого акціонерного товариства «Бериславське автотранспортне підприємство 16537» задовольнити частково, а ухвалу господарського суду Херсонської області від 28.07.2016 р. по справі № 923/1506/15 змінити в частині затвердження реєстру вимог кредиторів відкритого акціонерного товариства «Бериславське автотранспортне підприємство 16537» стосовно визнання вимог публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

Змінити ч. 1 резолютивної частини ухвали господарського суду Херсонської області від 28.07.2016 р. по справі № 923/1506/15 в частині вимог публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», виклавши таким чином:

« Визнати вимоги кредиторів до публічного акціонерного товариства «Бериславське автотранспортне підприємство 16537», м. Берислав та затвердити реєстр вимог кредиторів, відповідно до якого вимоги:

- ПАТ «Дельта Банк» - 6 297 943,89 грн., у тому числі 5 361 497 грн. - окремо до реєстру вимог кредиторів, як вимоги, які забезпечені заставою майна, 936 446,89 грн. - 4 черга, судові витрати 2756 грн. - 1 черга.»

Змінити ч. 2 резолютивної частини ухвали господарського суду , виклавши її в наступній редакції:

«Вимоги кредиторів ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» в сумі 1613,92 грн., ПАТ «Дельта Банк» в сумі 3 201 639,5 грн., ПАТ «Кредобанк» в сумі 289 408,31 грн. відхилити».

Головуючий суддя В.В. Лашин

Суддя О.Л. Воронюк

Суддя К.В. Богатир