донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

06.09.2016 справа №905/1700/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників: від позивача: від відповідача: розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4, довіреність б/н від 19.05.2014р. не зявився Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м.Маріуполь Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
від29.06.2016р. (повний текст підписано 30.06.2016р.)
у справі№ 905/1700/16 (суддя М.В. Сажнева)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю Промгідропривод, м.Харків
до Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м.Маріуполь Донецької області
простягнення 1276991,10грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Промгідропривод, м.Харків, позивач, звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м.Маріуполь Донецької області про стягнення 1276991,10грн., які складаються з 1192264,00грн. заборгованості, пені у розмірі 50829,96грн., 23452,76грн. інфляційних та 3% річних у розмірі 10444,38грн.

Керуючись ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), до прийняття рішення по справі, у звязку з частковою оплатою відповідачем основної заборгованості, позивачем була подана заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути 1273376,06грн., а саме борг у розмірі 1122264,00грн., 71224,86грн. пені, 65252,00грн. інфляційних та 3% річних у розмірі 14635,20грн. Вказана заява була прийнята судом та спір вирішувався по суті з урахуванням зменшення позовних вимог.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції представник відповідача просив у випадку задоволення позовних вимог зменшити нараховану суму пені на 80% відповідно до ст.233 Господарського кодексу України (далі - ГК України) і п.3 ст.83 ГПК України, посилаючись на наступні обставини: підприємство знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції (знаходження в безпосередній близькості від лінії зіткнення); наявна заборгованість Державного бюджету України по сплаті бюджетного відшкодування ПДВ; зниження зовнішнього та внутрішнього попиту на продукцію, внаслідок чого діяльність підприємства є збитковою. Крім того, відповідач просив відстрочити виконання рішення до 31.07.2016р. у звязку з неможливістю виконати рішення у встановлений законом строк, посилаючись на ст.121 ГПК України.

Рішенням господарського суду Донецької області від 29.06.2016р. (повний текст підписано 30.06.2016р.) у справі №905/1700/16 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Промгідропривод задоволені частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь 1122264,00грн. основного боргу, пеню у розмірі 62089,25грн., 3% річних у розмірі 14271,43грн. та 55380,55грн. інфляційних. Рішення суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки в частині повної та своєчасної оплати отриманого товару.

Приватне акціонерне товариство Металургійний комбінат Азовсталь не погодилося з прийнятим рішенням та звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області і прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, за наслідками неповного зясування обставин, які мають значення для справи.

Так, за твердженнями скаржника, з огляду на недоведеність позивачем факту передання відповідачу повного пакету документів відповідно до умов п.6.3 договору та його отримання останнім, строк виконання обовязку щодо оплати товару не настав.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на невірний розрахунок судом першої інстанції розміру інфляційних, а саме їх помилкове нарахування по видатковій накладній №Рна-000057 від 20.10.2015р. за листопад 2015р.

Крім того, апелянт посилається на наявність обставин для максимального зменшення розміру пені на 80% та зазначає про передчасність висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання про відстрочення виконання рішення.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 22.07.2016р. у справі №905/1700/16 прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи призначено на 06.09.2016р.

На адресу Донецького апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Промгідропривод надійшов відзив на апеляційну скаргу, який судовою колегією розглянутий та долучений до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 06.09.2016р. пояснив, що вважає рішення господарського суду законним та обґрунтованим, проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив, просив рішення господарського суду залишити без змін з підстав, наведених у відзиві.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи, що явка сторін не була визнана обовязковою, представник відповідача не посилався на необхідність надання додаткових доказів, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

29.09.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Промгідропривод (далі - постачальник) та Публічним акціонерним товариством Металургійний комбінат Азовсталь (нині - Приватним акціонерним товариством Металургійний комбінат Азовсталь) (далі - покупець) був укладений типовий договір №089ЛО/11 (на придбання технологічного обладнання) (далі - договір), відповідно до якого постачальник зобовязався передати, а покупець - прийняти і оплатити обладнання на умовах, передбачених даним договором (п.1.1).

Пунктом 2.1 визначено, що кількість, номенклатура обладнання зазначаються в специфікаціях до даного договору, які є його невідємною частиною (далі - специфікації).

Відповідно до п.3.1, 3.3 поставка обладнання здійснюється видами транспорту, вказаними в специфікаціях. Строки поставки обладнання вказується в специфікаціях.

Ціна та загальна суму договору визначені розділом 4, а саме, в пункті 4.1 зазначено, що поставка обладнання здійснюється за цінами, які визначені у відповідності з умовами поставки, вказані в специфікаціях і включають в себе податки, збори та інші обовязкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування і інші витрати постачальника, повязані з поставкою обладнання.

Постачальник зобовязаний надати покупцю до початку приймання обладнання оригінали наступних документів: рахунок на оплату; транспортні та супровідні документи; пакувальні документи; сертифікат або паспорт якості постачальника або виробника (у випадку, якщо постачальник не є виробником); сертифікат санітарно гігієнічного висновку та сертифікат радіологічної безпеки (у передбачених законодавством випадках); акт приймання-передачі обладнання (в 2-х примірниках), оформлений зі сторони постачальника (п.6.3).

Пункт 10.5 договору (в редакції додаткової угоди №2 від 20.05.2015р.) даний договір діє до 31.12.2016р. Закінчення строку дії договору не звільняє сторін від виконання прийнятих на себе зобовязань (в тому числі гарантійних) по цьому договору.

Зазначений договір підписаний з обох сторін та скріплений печатками підприємств.

Між сторонами підписано специфікацію №2 від 08.05.2015р. та специфікацію №3 від 03.09.2015р., в яких визначено найменування, одиниця виміру, кількість та ціна товару, що підлягає поставці.

На виконання умов договору та специфікацій до нього позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 1319700,00грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи видаткові накладні №РнА-000057 від 20.10.2015р. на суму 197436,00грн. та №РнА-000001 від 04.01.2016р. на суму 1122264,00грн., а також товарно-транспортні накладні та податкові накладні. Крім того, факт отримання товару представником відповідача не оспорюється.

Разом з тим, як вбачається з наявних в матеріалах справи виписок банку про рух коштів за інтервал дат по контрагентам, Приватне акціонерне товариство Металургійний комбінат Азовсталь перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю Промгідропривод 30.12.2015р. 93180,00грн., 25.01.2016р. 34256,00грн., 27.05.2016р. 70000,00грн.

Неповна та несвоєчасна оплата покупцем прийнятого товару стала причиною звернення Товариства з обмеженою відповідальністю Промгідропривод з позовом до суду.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом і правовою природою є договором поставки та містить усі істотні умови для договорів даного виду.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Наявні в матеріалах справи видаткові накладні №РнА-000057 від 20.10.2015р. та №РнА-000001 від 04.01.2016р. підписані представниками обох сторін, без жодних зауважень, містять всі визначені законом обов'язкові реквізити, в тому числі необхідні відомості про продукцію, а також інформацію про дату та місце складання. Отже, за своїми ознаками видаткові накладні є первинними документами та підтверджують факт поставки продукції на загальну суму 1319700,00грн. і, відповідно, є підставою виникнення обовязку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Частиною 1 ст.692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з п.5.2 договору оплата за поставлене обладнання здійснюється протягом строку, зазначеного в специфікації, який обраховується з моменту поставки обладнання і надання документів, вказаних у п.6.3 договору.

Відповідно до п.5 специфікацій №2, 3 строк оплати поставленого обладнання - по факту поставки протягом 10 календарних днів, з моменту поставки обладнання. Датою поставки вважається дата передачі обладнання представнику покупця на складі покупця у відповідності з товарно-транспортною чи видатковою накладною з відміткою в товарно-транспортній чи видатковій накладній.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи експрес-накладних, обладнання було отримане покупцем за видатковою накладною №РнА-000057 від 20.10.2015р. 22.10.2015р., а за видатковою накладною №РнА-000001 від 04.01.2016р. 06.01.2016р.

Скаржник посилається на те, що внаслідок непередання позивачем усіх документів, передбачених пунктом 6.3 договору, строк виконання обовязку щодо оплати товару не настав. З цього приводу судова колегія зазначає наступне.

Згідно з п.14 Інструкції Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості від 25.04.1966р. №П-7 приймання продукції по якості і комплектності виробляється в точній відповідності зі стандартами, технічними умовами, Основними й Особливими умовами постачання, іншими обов'язковими для сторін правилами, а також по супровідним документам, що засвідчують якість і комплектність, що поставляється продукції (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення про якості, рахунок-фактура, специфікація і т.п.). Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну якість і комплектність продукції, що надійшла, і в акті вказується, які документи відсутні.

Таким чином, нескладення відповідачем за відповідною поставкою згідно з вимогами Інструкції акта про відсутність товаросупровідних документів є підтвердженням надання позивачем відповідних документів.

Крім того, за умовами пункту п.6.3, 6.4 договору визначений перелік документів постачальник зобовязаний надати покупцю до початку приймання обладнання. Покупець вправі відмовитись від прийняття поставленого обладнання до надання документів, передбачених п.6.3 договору.

Згідно з положеннями ст.666 ЦК України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідачем не надано доказів на підтвердження встановлення позивачу строку для передання документів, що стосуються товару, визначених умовами договору, не надано доказів відмови від прийняття товару, відмови від договору, повернення позивачу товару.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач належним чином виконав зобовязання за договором №089ЛО/11 від 29.09.2014р., а саме поставив відповідачу товар на суму 1319700,00грн., і, відповідно, у відповідача виник обовязок по оплаті отриманого товару.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст.525, 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Враховуючи умови договору та специфікацій, дати отримання обладнання покупцем (за видатковою накладною №РнА-000057 від 20.10.2015р. - 22.10.2015р., за видатковою накладною №РнА-000001 від 04.01.2016р. 06.01.2016р.) відповідач зобовязаний був оплатити товар поставлений за видатковою накладною №РнА-000057 від 20.10.2015р. на суму 197436,00грн. у строк до 02.11.2015р. включно, а за видатковою накладною №РнА-000001 від 04.01.2016р. на суму 1122264,00грн. у строк до 16.01.2016р. включно.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, обовязок по оплаті поставленого товару відповідачем виконано лише частково на суму 197436,00грн. (30.12.2015р. 93180,00грн.; 25.01.2016р. 34256,00грн.; 27.05.2016р. 70000,00грн.), несплаченою залишилася сума 1122264,00грн.

Оскільки відповідач доказів погашення заборгованості у зазначеній сумі суду не надав, місцевий господарський суд обґрунтовано дійшов до висновку про доведеність підстав для стягнення з відповідача суми боргу за придбану продукцію у вказаному розмірі.

Крім основного боргу, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивач просить стягнути 71224,86грн. пені (за видатковою накладною №РнА-000057 від 20.10.2015р.: відносно 197436,00грн. боргу за період з 30.10.2015р. по 29.12.2015р., відносно 104256,00грн. боргу за період з 31.12.2015р. по 24.01.2016р., відносно 70000,00грн. боргу за період з 26.01.2016р. по 26.05.2016р.; за видатковою накладною №РнА-000001 від 04.01.2016р. відносно 1122264,00грн. боргу за період з 14.01.2016р. по 30.05.2016р.), 65252,00грн. інфляційних (за видатковою накладною №РнА-000057 від 20.10.2015р.: відносно 197436,00грн. боргу за листопад грудень 2015р., відносно 104256,00грн. боргу за січень 2015р., відносно 70000,00грн. боргу за лютий-квітень 2016р.; за видатковою накладною №РнА-000001 від 04.01.2016р. відносно 1122264,00грн. боргу за період січень -квітень 2016р.) та 3% річних у розмірі 14635,20грн. (за видатковою накладною №РнА-000057 від 20.10.2015р.: відносно 197436,00грн. боргу за період з 30.10.2015р. по 29.12.2015р., відносно 104256,00грн. боргу за період з 31.12.2015р. по 24.01.2016р., відносно 70000,00грн. боргу за період з 26.01.2016р. по 26.05.2016р.; за видатковою накладною №РнА-000001 від 04.01.2016р. відносно 1122264,00грн. боргу за період з 14.01.2016р. по 30.05.2016р.).

Судова колегія зазначає, що позивачем невірно визначено строк настання платежу за отриманий товар та, відповідно, невірно визначена дата початку прострочення виконання грошового зобовязання.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, як вірно встановлено місцевим господарським судом, фактичні обставини справи свідчать про порушення покупцем умов договору щодо своєчасної та повної оплати, то наявні правові підстави для стягнення з відповідача передбачених ч.2 ст.625 ЦК України 3% річних та інфляційних.

Перевіривши розрахунок 3% річних, здійснений судом першої інстанції, судова колегія зазначає, що він є арифметично невірним, стягненню підлягають 3% річних в розмірі 14293,63грн.: за видатковою накладною №РнА-000057 від 20.10.2015р. за загальний період з 03.11.2015р. (дата початку прострочення, визначена судом) по 26.05.2016р. (день, що передує дню сплати остаточної заборгованості); за видатковою накладною №РнА-000001 від 04.01.2016р. за період з 17.01.2016р. (дата початку прострочення, визначена судом) по 30.05.2016р. (дата, визначена позивачем).

Разом з тим, судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Промгідропривод про стягнення з Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь інфляційних у сумі 55380,55грн.

Відповідно до п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Крім того, індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та ст.ст.17, 18 Закону України "Про інформацію" використовується та є офіційним індекс, розрахований Державною службою статистики України, який наводиться з одним десятковим знаком після коми.

Зробивши власний розрахунок інфляційних, враховуючи вищевикладені норми, судова колегія зазначає про наявність підстав для стягнення 50469,57грн. інфляційних (за видатковою накладною №РнА-000057 від 20.10.2015р. за загальний період грудень 2015р. квітень 2016р.; за видатковою накладною №РнА-000001 від 04.01.2016р. за лютий 2016р. квітень 2016р.).

Частиною 1 ст.230 ГК України до штрафних санкцій віднесено господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За приписами ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Пунктом 7.2 договору встановлено, що у випадку порушення більше ніж на 30 календарних днів строку сплати обладнання, покупець сплачує пеню в розмірі 0,04% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, діючої у відповідному періоді.

Перевіривши розрахунок пені, здійснений господарським судом Донецької області, судова колегія зазначає, що він є арифметично невірним, стягненню підлягає пеня в розмірі 68918,36грн.: за видатковою накладною №РнА-000057 від 20.10.2015р. за загальний період з 03.11.2015р. (дата початку прострочення, визначена судом) по 03.05.2016р. (дата, визначена судом з урахуванням приписів ч.6 ст.232 ГК України); за видатковою накладною №РнА-000001 від 04.01.2016р. за період з 17.01.2016р. (дата початку прострочення, визначена судом) по 30.05.2016р. (дата, визначена позивачем).

Відповідно до п. 1 ст.233 ГК України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Скаржником не доведено, а з матеріалів справи не вбачається порушення місцевим судом приписів ст.233 ГК України та ч.3 ст.551 ЦК України щодо визначення наявності підстав для зменшення розміру стягуваної пені. В свою чергу, і в контексті положень названих норм, і в силу п.3 ч.1 ст.83 ГПК України застосування такого зменшення та визначення його меж є дискреційним правом суду, визначення меж якого не може ревізуватися в контексті положень ст.104 цього Кодексу за відсутністю відповідних порушень норм матеріального або процесуального права. Апеляційний суд вважає, що в даному випадку судом забезпечено належний баланс інтересів сторін зменшенням розміру стягуваної пені на 10 відсотків.

З огляду на це, враховуючи розрахунок пені, здійснений Донецьким апеляційним господарським судом, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 62026,52грн. (68918,36грн.-10%).

Звертаючись з апеляційною скаргою, відповідач зазначає про передчасність висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання про відстрочення виконання рішення (до 31.07.2016р.).

За змістом п.6 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Застосування такого відстрочення за будь-яких обставин є правом, а не обовязком суду. У звязку з недоведеністю відповідачем виключних обставин для застосування такого відстрочення, судова колегія апеляційної інстанції погоджується з відмовою суду першої інстанції у задоволенні зазначеного клопотання.

Отже, враховуючи все вищевикладене, керуючись ст.104 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Донецької області від 29.06.2016р. (повний текст підписано 30.06.2016р.) у справі №905/1700/16 підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про стягнення 62,73грн. пені, 4910,98грн. інфляційних та в частині відмови у стягненні 3% річних в розмірі 22,20грн. зі здійсненням нового розподілу судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог з урахуванням ставок судового збору та приписів п.3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги розподіляються пропорційно розміру задоволених вимог з урахуванням ставок судового збору.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м.Маріуполь Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 29.06.2016р. (повний текст підписано 30.06.2016р.) у справі №905/1700/16 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від 29.06.2016р. (повний текст підписано 30.06.2016р.) у справі №905/1700/16 скасувати частково.

Викласти абзац 2 резолютивної частини в наступній редакції:

«Стягнути з Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Лепорського, 1, ідентифікаційний код 00191158) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Промгідропривод (61177, м.Харків, пров.Пластичний, 4, ідентифікаційний код 30139290) основний борг у розмірі 1122264,00грн., пеню у розмірі 62026,52грн., 3% річних у розмірі 14293,63грн., інфляційні у розмірі 50469,57грн. та судовий збір у розмірі 18839,18грн.»

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Промгідропривод (61177, м.Харків, пров.Пластичний, 4, ідентифікаційний код 30139290) на користь Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Лепорського, 1, ідентифікаційний код 00191158) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 287,61грн.

Доручити господарському суду Донецької області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий І.В. Зубченко

Судді Д.О. Попков

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.: 1- позивачу; 1- відповідачу; 1- ГСДО; 1- до справи; 1- ДАГС