номер провадження справи 7/74/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2016 Справа № 908/1655/16

За позовом Держаного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», м. Київ в особі відокремленого підрозділу «Атоменергомаш», м. Енергодар, Запорізька область.

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Запорізький індустріально-механічний завод», с. Розумівка, Запорізька область

Суддя Н.С. Кутіщева - Арнет

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_2, дов. № 642 від 04.04.2016р.

відповідача: не зявився.

До господарського суду Запорізької області звернувся позивач з позовною заявою про стягнення суми 259 338 грн. 51коп. заборгованості за договором на виконання робіт з виготовлення продукції № 06М/15/64-143-SD-15-00386 від 12.10.2015р., яка складається з 209802грн. 89 коп. основного боргу, 35568грн. 35коп. пені, 2747грн. 10 коп. 3% річних, 11220грн. 17 коп. інфляційних витрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що внаслідок невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань по оплаті отриманого товару, позивач змушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

Ухвалою суду від 17.06.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду, присвоєно провадженню № 7/74/16, судове засідання призначено на 10.08.2016р.

Ухвала суду від 17.06.2016р. про порушення провадження по справі, яка була направлена на адресу відповідача, що вказана позивачем в позовній заяві: 70424, Запорізька область, с.Розумівка, вул. Леніна, буд. 10Б, була повернута поштовим відділенням з відміткою за закінченням терміну зберігання.

В судовому засіданні 10.08.2016р. представником позивача заявлено клопотання про продовження строку розгляду спору на 15 днів, відповідно до ст. 69 ГПК України.

Клопотання подано згідно ст.ст. 22, 69 ГПК України, судом прийнято до розгляду і задоволено.

З метою надання сторонам додаткового часу для надання всіх витребуваних і додаткових матеріалів до справи судом було продовжено строк розгляду спору та відкладено судове засідання.

Ухвала суду була направлена на адреси сторін, в установленому законом порядку та в строк.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування ГПК України, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК ( 1798-12 ).

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні, протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК) (1798-12), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Сторони належним чином, заздалегідь, до судового засідання були сповіщені судом про дату, час та місце судового засідання.

Згідно ст. 4-5 ГПК України, невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим кодексом та іншими законами України.

Згідно п. 1.8 постанови пленуму ВГСУ Про деякі питання практики застосування ГПК України, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Представник відповідача в судове засідання, продовжене 31.08.2016р., не зявився повторно. Про поважність причин неявки представника відповідач суд не повідомив належним чином.

Представником позивача, в продовженому 31.08.2016р. надано документальні докази належного повідомлення про дату, час та місце розгляду спору.

Згідно ч.3 ст. 22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовий процес вівся без застосування технічних засобів фіксації судового процесу, за клопотанням представника позивача.

Суд прийшов до висновку щодо можливості розгляду спору відповідно до ст.75 ГПК України, по наявних у справі матеріалах.

Розгляд справи закінчено 31.08.2016р. оголошенням вступної та резолютивної частин рішення в присутності представника позивача.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Між державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - ДП «НАЕК «Енергоатом») в особі відокремленого підрозділу «Атоменергомаш» (далі - ВП АЕМ) (підрядник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізький індустріально-механічний завод» (далі - ТОВ «ЗІМЗ») (замовник) було укладено договір № 06М/15/64-143-8О-15-00386 від 12.10,2015 (далі - договір № 06М/15 від 12.10.2015) на виконання робіт з виготовлення продукції.

Відповідно до п. 2.1 договору, загальна сума договору складає 281802,89 грн.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що замовник здійснює авансовий платіж в розмірі 50% від суми, зазначеної в п. 2.1, на підставі виставленого рахунку-фактури шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника протягом 3 банківських днів після його отримання.

Згідно з п. 2.3 договору, остаточна оплата здійснюється замовником на підставі рахунку-фактури протягом 3 банківських днів з моменту підписання акту виконаних робіт.

На виконання умов договору, ВП АЕМ направив замовнику рахунок № 21/12 від

20.10.2015 на перерахування суми попередньої оплати на суму 140901,44 грн., але замовником

було оплачено тільки 72000 грн. (платіжне доручення № 99 від 02.11.2015).

Акт здавання-приймання виконаних робіт № 1/9/03 про виготовлення продукції за договором № 06БМ/15 від 12.10.2015 на суму 281802,89 грн. підписаний сторонами 29.01.2016, але остаточна оплата виконаних робіт замовником не здійснена.

Таким чином, сума боргу за договором № 06БМ/15 від 12.10.2015р. складає 209 802 грн. 89 коп. (частина несплаченого авансу в сумі 68901,44 грн. та остаточної оплати в сумі 140901,45 грн.).

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

На момент розгляду спору по суті сума заборгованості складає 209 802 грн. 89 коп., предявлена до стягнення обґрунтовано та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ч. 2 ст. 216 ГК України, застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Згідно ч. 1 ст. 218 ГК України - підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Згідно ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" № 543/96-ВР від 22.11.1996р., розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань обчислюється від простроченої суми та не повинен перевищувати подвійну облікову ставку НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 5.4 договору № 06БМ/15 від 12.10.2015р., у разі прострочення перерахування авансового платежу та/або остаточної оплати замовник зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 0,1% від суми несвоєчасно виконано зобов'язання за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Подвійна облікова ставка НБУ, за період з 02.11.2015 по 21.04.2016р. (172 дні), складає: 14 325,44 грн., за 22.04.2016р. по 26.05.2016р. (35 днів), складає 719,30 грн., за період з 04.02.2016 по 10.06.2016р. (128 днів) складає 13284грн. 99 коп., за період з 22.04.2016 по 26.05.2016р. (35 днів), складає 5 148,32 грн., за період з 27.05.2016 по 10.06.2016. (15 днів), складає 2090,30 грн.

Загальна сума пені, що предявлена позивачем до стягнення складає 35 568,35 грн., розрахунок перевірено судом, предявлена обґрунтовано та підлягає задоволенню.

Частина 2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору, позивачем нараховані сума індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, в розмірі 2747грн. 10 коп. 3% річних, 11220 грн. 17 коп. індексу інфляції.

Перевіривши надані суду розрахунки, судом встановлено, що сума індексу інфляції та сума 3% річних предявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.49 ГПК України, судовий збір слід покласти на відповідача, так як спір з його вини доведено до судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 173, 193 ГК України, ст. ст. 3, 22, 28, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85, 87 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Держаного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Атоменергомаш» до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Запорізький індустріально-механічний завод» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Запорізький індустріально-механічний завод», 70424, с. Розумівка, Запорізька область, вул. Леніна, б. 1Б () на користь Держаного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», м. Київ, 01011, вул. Назарівська, 3 (п/р 5980 в банку «Фінанси та кредит», МФО 300131, ) в особі Відокремленого підрозділу «Атоменергомаш», м.Енергодар, Запорізька область, 71503, м. Енергодар, Запорізька область, а/с 306, (п/р 037 у філії АТ «Укрсімбанк» у м. Запоріжжя, МФО 313979, ), 209 802 (двісті девять тисяч вісімсот дві) грн. 89 коп. основного боргу, 35568 (тридцять пять тисяч пятсот шістдесят вісім) грн. 35 коп. пені, 2 747 (дві тисячі сімсот сорок сім) грн. 10 коп. 3% річних, 11 220 (одинадцять тисяч двісті двадцять) грн. 17 коп. індексу інфляції, 3890 (три тисячі вісімсот девяносто) грн. 08 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його підписання.

Дата підписання рішення « 12» вересня 2016р.

Суддя Н.С. Кутіщева - Арнет