ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2016 р.Справа № 5017/637/2012
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Бєляновського В.В.,

суддів: Таран С.В.,

ОСОБА_1

(склад колегії суддів сформовано згідно з протоколом про автоматичну зміну складу колегії суддів від 14.09.2016р.)

при секретарі - Кіртока Л.В.

за участю представників:

Від скаржника: ОСОБА_2

Від позивача: не зявився

Від 1 відповідача: не зявився

Від 2 відповідача: не зявився

Від 3 відповідача: ОСОБА_3

Від 4 відповідача: ОСОБА_4

Від 5 відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Полакс

на ухвалу господарського суду Одеської області

від 24.02.2014 року

у справі № 5017/637/2012

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_5 енд Девелопмент

до відповідачів:

1) Приморської районної адміністрації Одеської міської ради;

2) Комунального підприємства Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості;

3) Товариства з обмеженою відповідальністю Прогрес-строй ЛТД;

4) Виконавчого комітету Одеської міської ради;

5) Одеської міської ради;

про скасування розпорядження, визнання недійсними свідоцтв про право власності та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2012 року товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_5 енд Девелопмент" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради та комунального підприємства "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" про скасування розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 968 від 10.12.2009, визнання недійсними свідоцтв про право власності на нежитлові приміщення, які були видані товариству з обмеженою відповідальністю "Прогрес-строй ЛТД" відповідно до переліку, зобов'язання КП "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" внести запис у реєстр права власності на нерухоме майно щодо припинення права власності товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес-строй ЛТД" на зазначені нежитлові приміщення.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що оспорюване розпорядження та видані на його підставі свідоцтва про право власності порушують права позивача, як власника об'єкта нерухомості торгово - офісного центру по вул. Генуезька, 5 в м. Одесі, оскільки були незаконно видані ТОВ "Прогрес-строй ЛТД" на підставі рішення господарського суду Одеської області від 31.08.2009р. у справі № 4-15/111-09-3974, згідно з яким ТОВ "Прогрес-строй ЛТД" отримало право власності на зазначений обєкт, у наступному скасованого постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.12.2011 року.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.04.2012 року до участі у справі в якості інших відповідачів у справі було залучено товариство з обмеженою відповідальністю "Прогрес-строй ЛТД" та Виконавчий комітет Одеської міської ради.

Рішенням господарського суду Одеської області від 11.07.2012 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 01.11.2012 року у справі № 5017/637/2012, позов задоволено частково. Скасовано розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 968 від 10.12.2009 "Про присвоєння торгово-офісному комплексу поштової адреси: м. Одеса, Гагарінське плато, 5-Б та присвоєння номерів нежитловим приміщенням торгово-офісному комплексу". Визнано недійсними свідоцтва про право власності від 30.12.2009 серії САС № 8454466, САС № 844465, САС № 844468, САС № 844463, САС № 844462, які були видані товариству з обмеженою відповідальністю "Прогрес-строй ЛТД" на нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Одеса, Гагарінське плато, 5-Б. У задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_5 енд Девелопмент" до комунального підприємства "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" про зобов'язання внести запис у реєстр права власності на нерухоме майно відмовлено. Стягнуто з Приморської районної адміністрації Одеської міської ради та товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес-строй ЛТД" судові витрати.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.05.2013 року постанову Одеського апеляційного господарського суду від 01.11.2012р. та рішення господарського суду Одеської області від 11.12.2012 у справі скасовано, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.07.2013 року залучено до участі у справі Одеську міську раду в якості іншого відповідача.

При новому розгляді справи до господарського суду від позивача надійшла заява про відмову від позову в порядку ст. ст. 22, 78 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.02.2014 року (головуючий суддя Меденцев П.А., судді Степанова Л.В., Оборотова О.Ю.) провадження у справі припинено на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України. Товариство з обмеженою відповідальністю Полакс звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в порядку ст. 91 ГПК України, як особа, яку не було залучено до участі у справі, з посиланням на те, що суд прийняв рішення, яке стосується його прав і обовязків. В апеляційній скарзі скаржник просить ухвалу господарського суду Одеської області від 24.02.2014 року у даній справі скасувати та направити справу на розгляд місцевого господарського суду. Скарга обґрунтована неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи та порушенням норм процесуального права.

Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги сторони в порядку передбаченому ст. ст. 64, 98 ГПК України заздалегідь були повідомлені належним чином, проте позивач, Приморська райадміністрація та КП Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості не скористалися наданим законом правом на участь своїх представників в засіданні суду.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників скаржника та відповідачів, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У звязку з цим, додані скаржником до своєї апеляційної скарги документи і матеріали прийняті апеляційним судом та залучені до матеріалів справи як додаткові докази, відповідно до ст. 101 ГПК України, ураховуючи, що скаржник не приймав участі у справі, а тому з обєктивних причин не мав можливості їх подати суду першої інстанції.

Колегія суддів враховує те, що ТОВ Полакс звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Одеської області від 24.02.2014 року в порядку ст. 91 ГПК України. Згідно з приписами ч. 1 ст. 91 ГПК України апеляційну скаргу мають право подати не лише сторони у справі, а й особи, яких не було залучено до участі у справі, якщо суд прийняв рішення, що стосується їх прав та обовязків.

З юридичного аналізу наведеного правового положення вбачається, що судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обовязки цієї особи у відповідних правовідносинах.

В п. 5-2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 7 Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України, із змінами і доповненнями, зазначено, що у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягала поверненню з передбачених ГПК підстав), повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Якщо при цьому буде встановлено, що права такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

Звертаючись із апеляційною скаргою до Одеського апеляційного господарського суду ТОВ Полакс вказує те, що судом першої інстанції прийнято рішення, яке стосується його прав та обовязків, оскільки суд вирішив питання щодо майна, власником якого на момент винесення оскаржуваної ухвали був скаржник.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, 18.12.2012 року між ТОВ "ОСОБА_5 енд Девелопмент" (продавець) та ТОВ Полакс (покупець) було укладено попередній договір, за умовами якого сторони зобовязалися укласти угоди та вчинити окремі юридичні дії, суть яких полягала в переході майнових прав та прав власності на окремі обєкти від продавця до покупця, у тому числі укласти інвестиційний договір, предметом якого буде перехід від продавця до покупця 100% майнових прав на обєкт будівництва - торгівельно офісний комплекс з паркінгом, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 5/Гагарінське плато, 5.

16.12.2013 року між ТОВ "ОСОБА_5 енд Девелопмент" (замовник/забудовник) та ТОВ Полакс (інвестор) було укладено інвестиційний договір, згідно з предметом якого, у порядку, передбаченому цим договором, замовник/забудовник зобовязався передати у власність інвестора обєкт інвестування (100% майнових прав на торгівельно офісний комплекс з паркінгом, що буде побудований за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 5), а інвестор зобовязався прийняти обєкт інвестування та сплатити за нього замовнику/забудовнику інвестицію, а також за допомогою генерального підрядника здійснити комплекс робіт з будівництва обєкта будівництва та вчинити всі необхідні дії щодо введення обєкта будівництва в експлуатацію. Пунктом 3.2 інвестиційного договору визначено, що інвестор набуває право власності на обєкт інвестування з моменту укладення цього договору, одночасно із чим замовник/забудовник втрачає всі майнові права стосовно обєкта інвестування.

Таким чином, станом на дату винесення оскаржуваної ухвали господарського суду Одеської області від 24.02.2014 року у даній справі, ТОВ Полакс набуло право власності на 100% майнових прав на торгівельно - офісний комплекс з паркінгом, що будувався за його кошти за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 5, одночасно із чим ТОВ "ОСОБА_5 енд Девелопмент" втратило всі майнові права стосовно цього обєкту.

Разом з тим, через те, що ТОВ Полакс не було залучено судом до участі у розгляді справи після повернення її на новий розгляд до місцевого господарського суду згідно з постановою Вищого господарського суду України від 22.05.2013 року, воно було фактично позбавлене права захисту своїх законних прав та інтересів як власника 100% майнових прав на торгівельно - офісний комплекс з паркінгом.

Водночас, припинення господарським судом провадження у даній справі у звязку з відмовою ТОВ "ОСОБА_5 енд Девелопмент" від позову істотно впливає на реалізацію ТОВ Полакс своїх прав як інвестора за укладеним інвестиційним договором від 16.12.2013р. і як власника нерухомого майна торгівельно - офісного комплексу з паркінгом, оскільки останнє здійснило за власні кошти добудову торгівельно - офісного комплексу, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 5, разом із замовником будівництва ТОВ "ОСОБА_5 енд Девелопмент" ввело його в експлуатацію та зареєструвало за собою право власності на нежитлові приміщення комплексу у Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідними свідоцтвами про право власності на нерухоме майно індексні номери: 47631144 та 51100180. Відмова ТОВ "ОСОБА_5 енд Девелопмент" від позову у справі та винесення господарським судом ухвали про припинення провадження у даній справі фактично поновили дію правовстановлюючих документів свідоцтв про право власності від 30.12.2009 серії САС № 8454466, САС № 844465, САС № 844468, САС № 844463, САС № 844462 на нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Одеса, Гагарінське плато, 5-Б, які були видані ТОВ "Прогрес-строй ЛТД" на підставі рішення господарського суду Одеської області від 31.08.2009р. у справі № 4-15/111-09-3974, у наступному скасованого постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.12.2011 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ТОВ Полакс судова ухвала безпосередньо стосується прав та обовязків цієї особи, оскільки судом вирішувався спір щодо майна, власником якого вона є, тобто судом вирішувався спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та винесення ухвали господарським судом першої інстанції є скаржник. Отже, між скаржником і сторонами у справі існує правовий звязок.

Право позивача до прийняття рішення у справі відмовитись від позову передбачено ч. 4. ст. 22 ГПК України. При цьому, ч. 6 цієї статті встановлено, що господарський суд не приймає відмови від позову, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Відмова позивача від позову це безумовна відмова від судового захисту матеріального права. Однак відмова від позову не означає відмови від матеріального права як такого.

За змістом наведених законодавчих приписів господарський суд може не прийняти відмову позивача від позову виключно в разі, якщо така відмова суперечить законодавству та/або порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Отже, принцип диспозитивності не є беззастережним, оскільки ця норма передбачає активну роль суду, який зобов'язаний перешкодити діям сторін, які порушують законодавство і права інших осіб. Перевірка відповідності дій сторін закону та відсутності порушення прав інших осіб є не правом, а обов'язком суду, тобто суд зобов'язаний відмовити в задоволенні відповідних заяв і клопотань сторін. Якщо суд установить, що реалізація права позивача на відмову від позову призводить до порушення закону та прав інших осіб, він зобов'язаний відмовити в реалізації цих прав і розглянути справу по суті.

Порядок відмови позивача від позову та прийняття її судом визначено ч.ч. 1, 2 ст. 78 ГПК України, згідно з якими відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами.

До прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін.

При цьому, заява про відмову від позову повинна містити розяснення причин відмови від позову і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними, також має брати до відома, що ці дії не суперечать законодавству або не порушують чиї - небуть права і охоронювані законом інтереси.

Проте, суд, який вирішує спір, не зв'язаний заявами позивача про відмову від позову, і, на підставі ч. 6 ст. 22 ГПК України, у разі, якщо відповідні дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси (у тому числі юридичної чи фізичної особи, яка не є учасником даного судового процесу), має вирішити спір по суті згідно з вимогами чинного законодавства.

Згідно з ч. 4 ст. 78 ГПК України господарський суд виносить ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Відмова позивача від позову, яка прийнята господарським судом, в силу п. 4 ст. 80 ГПК України, є підставою для припинення провадження у справі, а її наслідком є те, що в разі припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається (ч. 2 ст. 80 ГПК України).

Припинення провадження у справі це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Про припинення провадження у справі, відповідно до ст. 80 ч. 3 ГПК України, виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені, зокрема, питання про розподіл між сторонами господарських витрат.

Виходячи з вказаних норм процесуального права при надходженні до господарського суду письмової заяви позивача про відмову від позову, суд зобовязаний перевірити, що ці дії не суперечать законодавству і не порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, до прийняття відмови від позову розяснити сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіривши чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін і в разі наявності правових підстав прийняти відмову від позову, припинивши провадження у справі ухвалою суду в якій повинен вирішити питання про розподіл між сторонами господарських витрат.

При винесенні судом першої інстанції ухвали про припинення провадження у справі вказані норми процесуального права не були дотримані.

Так, суд першої інстанції припиняючи провадження у справі у звязку з відмовою позивача від позову, не виконав вимог зазначеного процесуального законодавства, не надав належної оцінки тим обставинам, що позивачем при первісному розгляді справи здійснювалися всі встановлені законодавством заходи стосовно скасування оспорюваного розпорядження та визнання недійсними виданих на його підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно та не зясував обставин, що обумовили звернення позивача із відповідною заявою при новому розгляді справи, не розяснив сторонам наслідки відповідних процесуальних дій та не зясував того, чи не порушені права третіх осіб та самого позивача прийняттям такої відмови від позовних вимог.

Зокрема, матеріали справи, а також протокол судового засідання від 24.02.2014р. не містять даних про те, що до припинення провадження у справі місцевий господарський суд зясував вищезгадані істотні для вирішення даного питання обставини, розяснив сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, а в ухвалі про припинення провадження у справі не зазначено про прийняття судом відмови позивача від позову та не вирішено питання про розподіл між сторонами судових витрат.

За таких обставин, оскаржувану судову ухвалу не можна визнати такою, що винесена з дотриманням норм процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 91, 99, 101-106 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Полакс задовольнити.

Ухвалу господарського суду Одеської області від 24 лютого 2014 року про припинення провадження у справі № 5017/637/2012 скасувати, а справу передати до того ж суду на розгляд.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Таран С.В.

ОСОБА_1