КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2016 р. Справа№ 911/554/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Зубець Л.П.

За участю секретаря судового засідання Москаленко Г.С.

представників сторін:

від позивача - Василенко А.В., дов. № б/н від 01.07.2016 р.,

від відповідача - не з'явилися.

розглянувши матеріали

апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонячний

квартал» та Споживчого товариства «КРОКУС»

на рішення Господарського суду Київської області

від 23.05.2016 року

у справі № 911/554/16 (суддя Чонгова С.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонячний

квартал»

до Споживчого товариства «КРОКУС»

про стягнення 50 824,94 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 23.05.2016 року по справі № 911/554/16 позов задоволено частково. Стягнуто з Споживчого товариства "КРОКУС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонячний квартал» 17 931,03 грн. основного боргу, 3 160,97 грн. пені, 8 965,52 грн штрафу, 1 828,85 грн. 50% річних, а також 492,55 грн. в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором. В частині стягнення 9 165,74 грн. основного боргу, 26 034,48 грн. штрафу, 23,81 грн. втрат від інфляції у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сонячний квартал» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 23.05.2016 року по справі № 911/554/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Споживче товариство «КРОКУС» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 23.05.2016 року по справі № 911/554/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.06.2016 року апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонячний квартал» та Споживчого товариства «КРОКУС» прийняті до спільного провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зубець Л.П., Зеленін В.О. та призначені до розгляду в судовому засіданні на 13.07.2016 року.

08.07.2016 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонячний квартал» надійшов відзив на апеляційну скаргу Споживчого товариства «КРОКУС», в якому позивач просить апеляційну скаргу останнього залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін. Крім того, подано письмові пояснення стосовно розрахунків по справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.07.2016 року було відкладено розгляд справи на 17.08.2016 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.08.2016 року було подовжено строк розгляду спору та відкладено розгляд справи на 31.08.2016 року.

Вимоги та доводи апеляційних скарг мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонячний квартал» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в своїй апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду Київської області від 23.05.2016 року по справі № 911/554/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю. Проти задоволення апеляційної скарги Споживчого товариства «КРОКУС» заперечив.

Представник Споживчого товариства «КРОКУС» у судове засідання не з'явився, будь-яких клопотань з цього приводу суду не надавав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції по даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

01.06.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сонячний квартал» (далі - позивач, орендодавець, ТОВ «Сонячний квартал») та Споживчим товариством «КРОКУС» (далі - відповідач, орендар, СТ «КРОКУС») укладено Договір оренди № 08/15 (далі - Договір).

За умовами Договору орендодавець передає в строкове платне користування (оренду) орендарю, а орендар приймає від орендодавця в оренду на весь строк оренди, який визначений у п. 2.1, нежитлове приміщення склад будівельних матеріалів, загальною площею 674,40 кв.м., що знаходиться за адресою м. Бровари, вул. Богунська, 22 (далі - об'єкт оренди).

Згідно з п. 2.1 Договору, строк оренди за вказаним договором починається від дати підписання сторонами акту приймання-передачі об'єкту оренди, та продовжується протягом 12-ти місяців.

Відповідно до п. 8.1 Договору, він припиняє свою дію за наявності хоча б однієї з наступних обставин: закінчення строку оренди; наявності письмової згоди сторін; за наявності інших обставин, передбачених чинним законодавством України та договором.

Пунктом 2.2 Договору визначено, що орендодавець передає об'єкт оренди орендарю протягом 5-ти днів після підписання сторонами вказаного договору, про що складається акт приймання-передачі об'єкту оренди. Об'єкт оренди вважається переданим в оренду і починається нараховування орендної плати з моменту підписання уповноваженими представниками сторін акту прийому-передачі.

Як передбачено п. 3.2 Договору, розмір орендної плати становить 10 000,00 грн. в т.ч. ПДВ на місяць.

У відповідності до п. 3.3 Договору, орендна плата нараховується: за перший місяць оренди - з дати передачі об'єкту оренди за актом приймання-передачі по останнє число місяця; за наступні місяці - з першого числа місяця по останнє число місяця; за останній місяць оренди - з першого числа останнього місяця оренди до дати підписання сторонами акту прийому передачі або дати відправлення акту прийому передачі на адресу орендаря плюс 15 днів.

Згідно п. 3.5 Договору орендар сплачує орендну плату щомісяця авансовим платежем не пізніше, ніж 10-й день поточного календарного місяця, за який здійснюється оплата, на підставі рахунку-фактури орендодавця, Орендодавець повинен виставити рахунок-фактуру на сплату орендної плати за поточний місяць не пізніше, ніж за 5 банківських днів до 10 числа кожного календарного місяця. Рахунок-фактура попередньо виставляється по факсимільному зв'язку з наступним обов'язковим наданням орендодавцем оригіналу.

Відповідно до п. 9.2 Договору, за порушення строків сплати орендної плати, орендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення. У разі прострочення понад 5 днів додатково до пені сплачує штраф у розмірі 50% від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Нарахування неустойки здійснюється протягом всього строку прострочення незалежно від тривалості та за погодженням сторін строк позовної давності для стягнення неустойки встановлюється тривалістю у три роки. Незважаючи на строк прострочення оплати, крім пені та штрафу орендар сплачує 50% річних від простроченої суми.

01.06.2015 року за Актом передачі-прийому об'єкту оренди позивач передав, а відповідач прийняв майно, що було предметом об'єкту оренди за вказаним договором (а.с.16).

ТОВ «Сонячний квартал» стверджує, що з самого початку оренди відповідачем несвоєчасно сплачувалась орендна плата, при цьому, відповідач не сплатив заборгованість за січень, лютий та частково травень 2016 року, у зв'язку з чим, за розрахунком позивача, станом на 22.05.2016 року загальна сума заборгованості, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, становить 27 096,77 грн. У зв'язку з несвоєчасною сплатою орендних платежів позивачем направлялись відповідачу повідомлення про відмову від договору (а.с.20), а також про розірвання договору оренди з 03.02.2016 (а.с.19).

З огляду на вказане, ТОВ «Сонячний квартал» просить стягнути з СТ «КРОКУС» заборгованість за Договором у сумі 27 096,77 грн., а також, у зв'язку з несвоєчасністю виконання зобов'язання:

- 3 160,97 грн. пені за період з 11.06.2015 року по 22.05.2016 року;

- 35 000,00 грн. штрафу;

- 1 928,85 грн. - 50% річних за період з 16.06.2015 року по 03.02.2016 року;

- 874,15 грн. - втрат від інфляції за період з 11.06.2015 року по 22.05.2016 року.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Положеннями ч.ч. 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму; плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - п. 1 ст. 530 ЦК України.

Частиною 1 ст. 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з розрахунку позивача, заборгованість за Договором у сумі 27 096,77 грн. складається з неоплаченої орендної плати за січень, лютий 2015 року та травень 2016 року.

Колегія суддів звертає увагу, що п. 8.2 Договору передбачає право орендодавця відмовитись від договору і вимагати повернення об'єкта оренди, якщо орендар не вносить орендну плату протягом 1-го місяця. У разі відмови орендодавця від договору, договір є розірваним з моменту одержання орендарем повідомлення орендодавця про відмову від договору, підписання угоди про розірвання договору не є обов'язковим.

Відповідно до ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.03.2016 року у справі № 910/1584/16 задоволено вимоги ТОВ «Сонячний квартал» до СТ «КРОКУС» про звільнення орендованого приміщення, у зв'язку з припиненням Договору оренди, оскільки позивач в односторонньому порядку припинив дію Договору з 03.02.2016 року.

Пунктом 2.3 Договору передбачено, що після закінчення або дострокового припинення строку оренди орендар на протязі 5-ти днів повертає орендодавцеві об'єкт оренди за актом приймання-передачі (повернення). З моменту підписання акту приймання-передачі (повернення) об'єкту оренди, припиняється нарахування орендної плати.

Відповідно до п. 2.4 Договору у випадку якщо орендар ухиляється від підписання акту приймання-передачі об'єкту оренди, орендодавець направляє рекомендованим листом на адресу орендаря акт прийому-передачі. Якщо протягом 15 днів, з дня відправлення рекомендованого листа, на адресу орендодавця не надійшла аргументована відповідь орендаря стосовно не підписання акту приймання передачі, акт вважається підписаним, а об'єкт оренди переданий орендодавцеві після спливу 20 днів з моменту відправлення акту прийому-передачі.

За вказаних обставин, позивач мав направити відповідачу акт зворотної передачі об'єкта оренди після спливу 5 днів від дати припинення Договору - 03.02.2016 року, тобто до 09.02.2016 року. У такому випадку, згідно п.п. 2.3, 2.4 Договору строк сплати орендних платежів закінчується 23.02.2016 року (5 + 15 днів).

Оскільки Договір припинив свою дію, а приміщення за його умовами мало бути передано до 23.02.2016 року, то з урахуванням приписів п. 3.3.3 Договору, оплата за січень складає 10 000,00 грн., за лютий складає 7 931,03 грн. (10 000/29*23).

Доказів сплати орендних платежів за січень та лютий суду не надано, хоча строк виконання відповідних зобов'язань вже настав.

Вимога з сплати орендної плати, нарахованої понад 23 дні в лютому 2016 року та за травень 2016 року в розмірі 9 165,74 грн., є безпідставною та задоволенню не підлягає, оскільки договір припинив свою дію 03.02.2016 року, як встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 22.03.2016 року у справі № 910/1584/16, а приміщення, за умовами п.п. 2.3, 2.4 Договору, є переданим 23.02.2016 року.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості з оренди в розмірі 17 931,03 грн. (10 000,00 грн. за січень 2016 року + 7 931,03 грн. за 23 дні лютого 2016 року).

Крім того, позивач нарахував за прострочення виконання основного зобов'язання за Договором та просить стягнути з відповідача:

- 3 160,97 грн. пені за період з 11.06.2015 року по 22.05.2016 року;

- 35 000,00 грн. штрафу;

- 1 928,85 грн. - 50% річних за період з 16.06.2015 року по 03.02.2016 року;

- 874,15 грн. - втрат від інфляції за період з 11.06.2015 року по 22.05.2016 року.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за період з 11.06.2015 року по 22.05.2016 року у розмірі 3 160,97 грн. та штрафу у розмірі 35 000,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Приписами ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ст. 230 Господарського кодексу України, передбачено, зокрема, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 даного Закону.

Пунктом 9.2 Договору передбачено, що за порушення строків сплати орендної плати, орендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення. У разі прострочення понад 5 днів додатково до пені сплачує штраф у розмірі 50% від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Нарахування неустойки здійснюється протягом всього строку прострочення незалежно від тривалості та за погодженням сторін строк позовної давності для стягнення неустойки встановлюється тривалістю у три роки. Незважаючи на строк прострочення оплати, крім пені та штрафу орендар сплачує 50% річних від простроченої суми.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За умовами Договору відповідач повинен був сплачувати орендні платежі до 10-го числа поточного календарного місяця.

З платіжних доручень встановлено, що оплата оренди проводилася (а.с.97, 99-103):

- за липень 2015 року - 27.07.2015 року платіжним дорученням № 63;

- за серпень 2015 року - 25.08.2015 року платіжним дорученням № 72;

- за жовтень 2015 року - 26.10.2015 року платіжним дорученням № 55 та № 14,

- за листопад 2015 року - 24.11.2015 року платіжним дорученням № 20;

- за грудень 2015 року - 15.01.2016 року платіжним дорученням № 93,

тобто з простроченням зазначеного строку сплати орендних платежів.

При цьому, Договором визначена конкретна сума платежу, яка протягом всього часу оренди не змінювалась; дата сплати орендної плати; банківські реквізити. А отже, відповідач мав змогу здійснювати оплату своєчасно, у дату визначену Договором. Тобто, навіть несвоєчасність отримання відповідачем рахунків не є відкладальною умовою або простроченням кредитора при оплаті орендних платежів.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем нараховано 50% штрафу виходячи з кількості днів прострочення, проте виходячи з визначення неустойки визначеного в ст. 549 ЦК дане нарахування підпадає під визначення пені, а саме за кожен день прострочення виконання, у той час як штраф нараховується у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Колегія суддів відмічає, що штраф позивачем обґрунтовано нарахований на несвоєчасно погашену заборгованість. При цьому, він розрахований у відсотковому відношенні з розміру несвоєчасно сплаченої орендної плати.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про правомірне нарахування штрафу за червень, липень, серпень, жовтень, листопад, грудень 2015 року та січень 2016 року, який складає 50 % від несвоєчасно сплаченої орендної плати.

Оскільки розмір орендної плати 10 000,00 грн., то за розрахунком суду розмір штрафу складає 35 000,00 грн. (7 місяців * 10 000,00 грн. орендна плата * 50% розмір штрафу).

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині нарахування 35 000,00 грн. 50% штрафу з невчасно сплачених орендних платежів.

Крім того, провівши повторний арифметичний розрахунок, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3 160,97 грн. пені.

При цьому, колегія суддів відмічає, що у відповідності до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Пунктом 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року № 18 передбачено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України і ст. 233 Господарського кодексу України.

Розмір штрафу порівняно із кінцевою сумою заборгованості є занадто великим, орендна плата нарахована за червень, липень, серпень, жовтень, грудень 2015 року була сплачена з простроченням платежу, але в межах відповідних календарних місяців, лише за грудень 2015 року була сплачена в січні 2016 року.

Прострочення за перелічені періоди не є тривалим.

При цьому, незважаючи на те, що оплата повинна була здійснюватися незалежно від виставлення рахунків відповідачу, колегія суддів, все ж таки, звертає увагу на відсутність доказів направлення рахунків, а також пояснення відповідача, що оплата ним здійснювалася після несвоєчасного отримання рахунків, які виставлялися невчасно.

Тобто, на час звернення з позовом, заборгованість відповідача не була погашена лише за січень та лютий 2016 року. Судом першої інстанції було задоволено вимоги про стягнення штрафу за вказані місяці, оскільки орендна плата за січень та лютий 2016 року сплачено не була.

Враховуючи оплату відповідачем більшості орендних платежів, хоча й із незначною затримкою, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення розміру штрафу, який є непропорційним до загальної суми заборгованості.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку про зменшення розміру штрафу з 35 000,00 грн. до 8 965,52 грн., який нарахований судом першої інстанції на несплачену орендну плату за січень, лютий 2016 у розмірі 17 931,03 грн. (17 931,03 * 50%).

Стосовно вимоги про стягнення з відповідача 50 % річних в розмірі 1 928,85 грн. за період з 16.06.2015 року по 03.02.2016 року та інфляційних втрат за період з 11.06.2015 року по 22.05.2016 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 9.2 Договору встановлений більший розмір відсотків річних ніж передбачений законом.

Враховуючи зазначене, колегія суддів, провівши повторний арифметичний розрахунок, погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1 928,85 грн. 50% річних та 850,34 грн. інфляційних втрат.

Посилання ТОВ «Сонячний квартал» на те, що суд, розглянувши в мотивувальній частині рішення вимоги про стягнення інфляційних втрат не зазначив про їх стягнення в резолютивній частині оскаржуваного рішення, а також про описку в частині стягнення 1 828,85 грн. 50% річних, тоді як у мотивувальній частині зазначено про стягнення 1 928,85 грн. 50% річних, є обґрунтованими. Таким чином, судова колегія дійшла висновку про зміну оскаржуваного рішення, із відображенням інфляційних втрат та 50% річних у резолютивній частині даного судового рішення.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені Товариством з обмеженою відповідальністю «Сонячний квартал» в апеляційній скарзі, знайшли часткове підтвердження під час розгляду даної справи, у частині розміру штрафу. В свою чергу обставини, викладені Споживчим товариством «КРОКУС» в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Київської області від 23.05.2016 року по справі № 911/554/16 прийнято з неповним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим, враховуючи зменшення судом розміру штрафу до розміру встановленого судом першої інстанції, апеляційну скаргу Споживчого товариства «КРОКУС» залишити без задоволення, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонячний квартал» слід задовольнити частково.

Враховуючи, зменшення розміру штрафу, в цій частині судовий збір покладається на Споживче товариство «КРОКУС».

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонячний квартал» задовольнити частково.

2. Апеляційну скаргу Споживчого товариства «КРОКУС» залишити без задоволення.

3. Пункти 2 та 3 резолютивної частини рішення Господарського суду Київської області від 23.05.2016 року по справі № 911/554/16 змінити та вкласти в наступній редакції:

« 2. Стягнути з Споживчого товариства «КРОКУС» () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонячний квартал» () 17 931,03 грн. основного боргу, 3 160,97 грн. пені, 8 965,52 грн. штрафу, 1 928,85 грн. 50% річних, 850,34 грн. інфляційних втрат та 1 119,94 грн. судового збору за подання та розгляд позовної заяви.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити».

4. Стягнути з Споживчого товариства «КРОКУС» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонячний квартал» 580,04 грн. судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги Споживчого товариства «Сонячний квартал».

5. Доручити видачу відповідних наказів Господарському суду Київської області.

6. Матеріали справи № 911/554/16 повернути до Господарського суду Київської області.

7. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

Л.П. Зубець

Повний текст рішення складено 05.09.2016 року.