КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2016 р. Справа№ 910/935/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі Петрик М.О.

за участю представників:

від позивача: Іванов А.О. - представник за довіреністю від 21.12.2015 року;

від відповідача: Биковський О.І. - представник за довіреністю від 13.01.2016 року;

від третіх осіб: 1) Биковський О.І. - представник за довіреністю від 05.02.2016 року;

2) не з'явились;

3) не з'явились;

4) не з'явились,

розглянувши у відкритому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку"

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2016 року

у справі № 910/935/16 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Національні інвестиції" Волощука Ігоря Григоровича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку"

треті особи 1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Інструментальний завод"

2) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

3) Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-Поліс»

4) Українське товариство мисливців і рибалок

про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Банк "Національні інвестиції" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "БАНК "Національні інвестиції" Волощука Ігоря Григоровича звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю " Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку" про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Позовні вимоги мотивовані тим, що після запровадження у банку тимчасової адміністрації, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було встановлено нікчемність договору відступлення права вимоги №Ф-20/15 від 07.09.2015 на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у зв'язку чим, позивачем заявлено позов про застосування наслідків нікчемності даного правочину, а саме зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» повернути Публічному акціонерному товариству "Банк "Національні інвестиції" документи, отримані згідно акту приймання-передачі документації від 07.09.2015:

кредитний договір № 366-13ЦВ від 08.11.2013, укладений між Публічним акціонерним товариством "Банк "Національні інвестиції" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інструментальний завод";

договір застави обладнання № 366-13ЦВ від 08.11.2013, укладений між Публічним акціонерним товариством "Банк "Національні інвестиції" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інструментальний завод";

договір застави, посвідчений 08.11.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лідобардовою І.І. за реєстровим № 2803, укладений між Публічним акціонерним товариством "Банк "Національні інвестиції" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інструментальний завод";

договір іпотеки, посвідчений 19.05.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойком О.В. за реєстровим № 1140, укладений між Публічним акціонерним товариством "Банк "Національні інвестиції" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інструментальний завод".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.02.2016 року у справі № 910/935/16 позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що договір про відступлення права вимоги був укладений та виконаний з дотриманням законодавства України, жодних заборон чи обмежень щоджо укладання данного договору станом на 07.09.2015 року не існувало. Крім того, позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, які саме переваги надані відповдачу під час укладення вказаних договорів, а також наявності таких переваг порівняно з іншими контрагентами.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку" по справі № 910/935/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2016 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку" прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю. та призначено до розгляду на 13.04.2016 року.

У судовому засіданні 13.04.2016 року оголошено перерву в розгляді справи до 18.05.2016 року.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2016 року у зв'язку із перебуванням судді Руденко М. А., яка не є головуючим суддею, у відпустці, справу № 910/935/16 передано на повторний атоматизований розподіл.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ від 18.05.2016 року, справу № 910/935/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є. Ю., Кропивна Л. В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2016 року справу № 910/935/16 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є. Ю., Кропивна Л. В.

У судовому засіданні 18.05.2016 року оголошено перерву до 01.06.2016 року.

У судовому засіданні 01.06.2016 року оголошено перерву до 08.06.2016 року.

У зв'язку із перебуванням головуючої судді Дідиченко М. А. в період з 08.06.2016 року по 10.06.2016 року у відпустці, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2016 року розгляд справи призначено на 29.06.2016 року.

У судовому засіданні 29.06.2016 року представник відповідача та третьої особи надав пояснення, якими підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача у судовому засіданні 29.06.2016 року заперечував доводи апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2016 року, беручи до уваги те, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснює повноваження управління ПАТ "Банк "Національні інвестиції" та здійснює процедуру його виведення з ринку, а також захист прав і законних інтересів вкладів банку, колегія суддів залучила його до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та відклала розгляд справи до 13.07.2016 року.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 12.07.2016 року враховуючи перебування у відпустці судді Кропивної Л. В., яка не є головуючою суддею, справу № 910/935/16 передано на повторний атоматизований розподіл.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ від 12.07.2016 року, справу № 910/935/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є. Ю., Руденко М. А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.07.2016 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку" прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є. Ю., Руденко М. А.

У судовому засіданні 13.07.2016 року представники сторін надали пояснення по справі.

Беручи до уваги те, що між відповідачем та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Мега-Поліс" та Українським товариством мисливців і рибалок були укладені договори залучення грошових коштів із зобов'язанням повернення, рішення по справі може вплинути на права та обов'язки останніх, тому колегія суддів залучила їх до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.07.2016 року відкладено розгляд справи до 07.09.2016 року.

Представники сторін у судовому засіданні 07.09.2016 року підтримали свої правові позиції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 07.09.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Банк "Національні інвестиції" (позивач, первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку" (відповідач, кредитор) укладено договір відступлення права вимоги №Ф-20/15 (далі - договір).

Відповідно до п. 2.1. договору, сторони здійснюють заміну кредитора у зобов'язанні шляхом передання первісним кредитором своїх прав кредитору за правочином відступлення права вимоги, а саме: первісний кредитор відступає (передає) кредитору, а кредитор набуває право вимоги первісного кредитора за зобов'язаннями по кредитному договору та договорам забезпечення та сплачує первісному кредитору за набуття права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору, яка визначена в п. 3.9. договору.

Договором визначено, що під кредитним договором розуміється договір, укладений між первісним кредитором та боржником про надання кредиту боржнику, а саме:

кредитний договір № 366-13ЦВ від 08.11.2013, укладений між Публічним акціонерним товариством "Банк "Національні інвестиції" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інструментальний завод", з усіма додатками та додатковими угодами до нього, укладеними станом на день укладення договору відступлення права вимоги.

Під договорами забезпечення розуміються договори, що укладені у забезпечення зобов'язань боржника за кредитним договором, а саме:

договір іпотеки, посвідчений 19.05.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойком О.В., зареєстрований в реєстрі за № 1140, укладений між Публічним акціонерним товариством "Банк "Національні інвестиції" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інструментальний завод", з усіма додатками та додатковими угодами до нього, укладеними станом на день укладення договору відступлення права вимоги;

договір застави, посвідчений 08.11.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лідобардовою І.І. зареєстрований в реєстрі за № 2803, укладений між Публічним акціонерним товариством "Банк "Національні інвестиції" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інструментальний завод", з усіма додатками та додатковими угодами до нього, укладеними станом на день укладення договору відступлення права вимоги;

договір застави обладнання № 366-13ЦВ від 08.11.2013, укладений між Публічним акціонерним товариством "Банк "Національні інвестиції" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інструментальний завод" з усіма додатками та додатковими угодами до нього, укладеними станом на день укладення договору відступлення права вимоги.

Сторони погодили, що право вимоги - це права вимог первісного кредитора за кредитним договором до боржника разом з правами вимог первісного кредитора/іпотекодержателя/заставодержателя за договорами забезпечення до боржника/іпотекодавця/заставодавця, що підтверджується документацією, в тому числі, але не виключно: безспірне право вимоги сплати, повернення заборгованості, яка виникла та яка може виникнути у майбутньому (майбутня вимога у розумінні ст. 1078 ЦК України) на підставі кредитного договору та виконання інших зобов'язань боржника, встановлених кредитним договором.

Сторони домовились про те, що разом з правом вимоги за кредитним договором первісний кредитор відступає (передає) кредитору у порядку, передбаченому п. 3.2. цього договору, свої права, вимоги за договорами забезпечення (п. 2.2. договору).

Згідно із п. 2.3. договору, загальний розмір заборгованості боржника, яка виникла та існує на дату укладення цього договору, право вимоги якої відступається первісним кредитором кредитору згідно цього договору, складає сума у розмірі 1467753,07 грн., в тому числі:

- право вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредиту відповідно до кредитного договору в сумі 1432980,00 грн.;

- право вимоги сплати процентів за користування кредитом в розмірі, встановленому кредитним договором, нарахованих та несплачених станом на дату укладення цього договору 34773,07 грн.;

- також, на підставі цього договору до кредитора переходить безспірне право вимоги до боржника сплати заборгованості, яка може виникнути у майбутньому (майбутня вимога у розумінні ст. 1078 ЦК України) на підставі кредитного договору, та виконання інших зобов'язань боржника, встановлених кредитним договором.

Відповідно до п. 2.4. договору, права вимоги за договорами забезпечення, вказаними в п. 2.2, цього договору, переходять до кредитора без плати будь-якого характеру.

Пунктом 3.9. договору передбачено, що ціна договору, визначена за домовленістю сторін, складає суму грошових коштів в національній валюті України у розмірі 1467753,07 грн. та дорівнює сумі заборгованості боржника на дату укладення цього договору.

Згідно із п. 3.1. договору, для підтвердження наявності та дійсності права вимоги, що відступається за цим договором, первісний кредитор передає кредитору документацію в порядку та строки, що передбачені цим договором за актом приймання-передачі документації, який є невід'ємною частиною цього договору (додаток 1).

В пункті 3.2. договору сторони домовились, що зміна сторони у зобов'язанні вважається такою, що відбулася, а право вимоги за кредитним договором вважається відступленим первісним кредитором в момент укладення сторонами Акту заміни кредитора у зобов'язанні (відступленні права вимоги), який є невід'ємною частиною цього договору (додаток 2).

Актом приймання - передачі документації від 07.09.2015 позивач передав, а відповідач отримав документи на підтвердження права вимоги:

кредитний договір № 366-13ЦВ від 08.11.2013, укладений між Публічним акціонерним товариством "Банк "Національні інвестиції" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інструментальний завод", (з усіма додатками та додатковими угодами до нього);

договір іпотеки, посвідчений 19.05.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойком О.В., зареєстрований в реєстрі за № 1140, укладений між Публічним акціонерним товариством "Банк "Національні інвестиції" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інструментальний завод", (з усіма додатками та додатковими угодами до нього);

договір застави, посвідчений 08.11.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лідобардовою І.І. зареєстрований в реєстрі за № 2803, укладений між Публічним акціонерним товариством "Банк "Національні інвестиції" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інструментальний завод", (з усіма додатками та додатковими угодами до нього);

договір застави обладнання № 366-13ЦВ від 08.11.2013, укладений між Публічним акціонерним товариством "Банк "Національні інвестиції" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інструментальний завод" (з усіма додатками та додатковими угодами до нього).

Актом заміни кредитора у зобов'язанні (відступленні права вимоги) від 07.09.2015 сторони підтвердили, що 07.09.2015 відбулася заміна кредитора у зобов'язанні внаслідок чого право вимоги за кредитним договором № 366-13ЦВ від 08.11.2013, договором іпотеки, посвідченим 19.05.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойком О.В., зареєстрованим в реєстрі за № 1140; договором застави, посвідченим 08.11.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лідобардовою І.І., зареєстрованим в реєстрі за № 2803, та договором застави обладнання № 366-13ЦВ від 08.11.2013, з усіма додатками та додатковими угодами до вказаних договорів, перейшло від кредитора до нового кредитора у обсязі згідно з умовами договору.

Також, 07.09.2015 між сторонами укладено договір відступлення права вимоги за договором застави, посвідченого 08.11.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лідобардовою І.І. за реєстровим № 2803, та договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідченого 19.05.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойком О.В., за реєстровим № 1140.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За приписами п.8 ч.1 ст.2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" неплатоспроможний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015 року №172 на підставі постанови Правління Національного банку України №613 від 17.09.2015 року "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" до категорії неплатоспроможних" з 18.09.2015 року у Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" призначено Волощука Ігоря Григоровича.

Згідно із ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього закону і нормативно-правових актів Фонду.

Постановою Правління Національного банку України №853 від 01.12.2015 року "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №214 від 02.12.2015 року "Про початок процедури ліквідації АТ "Банк "Національні інвестиції" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Статтею 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою вказаного нормативно-правового акту є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, в межах реалізації зазначеного права уповноваженою особою Фонду для здійснення перевірки з питань діяльності банку надано Наказ №51-ос від 16.10.2015 року тимчасової адміністрації "Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів)", відповідно до ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та протокол від 16.10.2015 року комісії з перевірки правочинів (інших договорів), якими визнано нікчемним, в тому числі договір відступлення права вимоги №Ф-20/15 від 07.09.2015 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "Банк "Національні інвестиції" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку".

Звертаючись до суду першої інстанці, позивач зазначає, що після запровадження у банку тимчасової адміністрації, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було здійснено перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку та встановлено нікчемність договору відступлення права вимоги №Ф-20/15 від 07.09.2015.

Позивач вказує, що відповідач на час укладення договору відступлення права вимоги №Ф-20/15 від 07.09.2015 був кредитором банку за відповідним договором банківського рахунку №8800. Умови договору відступлення, укладеного між банком та відповідачем, передбачають передачу відповідачу, який є одночасно кредитором банку, майнових прав за кредитним договором та договорами забезпечення, що надає відповідачу переваги перед іншими кредиторами.

У зв'язку із чим, позивач вказує, що окремому кредитору було передано майно (майнові права вимоги) банку, через що ним отримано переваги, не встановлені для нього законодавством чи внутрішніми документами банку, а тому, договір відступлення права вимоги №Ф-20/15 від 07.09.2015 в силу 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є нікчемним.

Враховуючи вищенаведене, позивачем заявлено вимоги про застосування наслідків недійсності правочину, а саме: зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку" повернути Публічному акціонерному товариству "Банк "Національні інвестиції" документи, отримані згідно акту приймання-передачі документації від 07.09.2015:

кредитний договір № 366-13ЦВ від 08.11.2013, укладений між Публічним акціонерним товариством "Банк "Національні інвестиції" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інструментальний завод";

договір застави обладнання № 366-13ЦВ від 08.11.2013, укладений між Публічним акціонерним товариством "Банк "Національні інвестиції" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інструментальний завод";

договір застави, посвідчений 08.11.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лідобардовою І.І. за реєстровим № 2803, укладений між Публічним акціонерним товариством "Банк "Національні інвестиції" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інструментальний завод";

договір іпотеки, посвідчений 19.05.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойком О.В. за реєстровим № 1140, укладений між Публічним акціонерним товариством "Банк "Національні інвестиції" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інструментальний завод".

Відповідно до частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Тобто договір є нікчемним виключно в силу прямої вказівки закону.

Згідно з частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Частиною 5 статті 216 Цивільного кодексу України передбачено, що вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою стороною.

Частини 2-4 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції на день прийняття рішення) передбачають, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України. Уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

В наказі Тимчасової адміністрації від 16.10.2015 № 51-ос, як і в повідомленні, адресованому ТОВ "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку" від 23.10.2015 відсутні посилання на норми чинного законодавства, яким не відповідає договір про відступлення права вимоги № Ф-20/15 від 07.09.2015.

Пунктом 1.19 розділу ІІІ Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2, встановлено, що в письмовому повідомленні про нікчемність правочину (у тому числі договору) передбачається посилання на відповідну норму закону, у якій зазначені підстави нікчемності.

При цьому, позовні вимоги позивача мотивовані пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до якого правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з підстав, коли банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Як зазначалося вище, сторонами було укладено договір про відступлення права вимоги № Ф-20/15 від 07.09.2015 року, відповідно до якого банк відступив відповідачу право вимоги за кредитним договором № 366-13ЦВ від 08.11.2013 року.

Загальний розмір заборгованості боржника, який виник та існує на дату укладення цього договору , право вимоги якої відступається первісним кредитором новому кредитору згідно цього договору, складає сума у розмірі 1 467 753, 07 грн. (п. 2.3 договору).

Відповідно до п. 3.9 договору, ціна договору, складає суму грошових коштів в національній валюті України у розмірі 1 467 753, 07 грн.

В якості сплати ціни договору, визначеної в п. 3.9 цього договору, кредитор протягом 2 днів з дня укладення цього договору перераховує на рахунок первісного кредитора грошові кошти у розмірі відповідно до п. 3.9 договору (п. 3.10 договору).

Як вбачається із матеріалів справи 28.09.2011 між позивачем та відповідачем було укладено договір №8800 банківського рахунка, позивач відкрив відповідачу рахунок №00.

07.09.2015 на рахунок відповідача № 00, відкритому у АТ "Банк "Національні Інвестиції", надійшло 1 516 000,00 грн., з яких:

500 000, 00 грн. - з рахунку Українського товариства мисливців та рибалок (УТМР) №997, відкритий у АТ "Банк "Національні інвестиції", призначення платежу: "Розміщення грошових коштів зг. дог. залучення грош. коштів із зобов'язанням повернення № 11-02/15 від 07.09.2015 Без ПДВ";

1 016 000, 00 грн. - з рахунку ПрАТ "СК "МЕГА-ПОЛІС" № 97, відкритий у АТ "Банк "Національні Інвестиції" з призначенням платежу "Розміщення грошових коштів зг. дог. №11-01/15 від 07.09.15 Без ПДВ".

Отже, станом на 07.09.2015, тобто на час укладення договору відступлення права вимоги, на рахунку відповідача обліковувались кошти у розмірі 1 516 000,00 грн.

07.09.2015 року з рахунку відповідача № 00 було списано на рахунок банку № суму коштів, що склала 1467753,07 грн. із призначенням платежу "Оплата за відступлення права вимоги зг. договору відступлення права вимоги №Ф-20/15 від 07.09.2015". Залишок коштів на рахунку відповідача станом на 07.09.2015, складав 21,73 грн., що підтверджується довідкою банку № 978/03-1 від 16.02.2016.

Таким чином відповідач оплатив відступлені на його користь права вимоги і тим самим повністю погасив заборгованість ТОВ "Інструментальний завод" за кредитним договором від 08.11.2013 № 366-13ЦВ перед банком.

Позивач зазначає, що умови договору відступлення, укладеного між банком та відповідачем, передбачають передачу відповідачу, який є одночасно кредитором банку, майнових прав за кредитним договором та договорами забезпечення, що надає відповідачу переваги перед іншими кредиторами.

Позивач, з твердженнями якого погодився суд першої інстанції вказав, що частинами 1, 2 статті 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі (п. 1.24 ч. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Водночас, у пункті 5-4 статті 2 даного Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під поняттям "кредитор" розуміється - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов'язань.

З огляду на вищенаведені положення законодавства, між позивачем та відповідачем виникли зобов'язальні правовідносини на підставі договору №8800 банківського рахунка від 28.09.2011, які носять майново-грошовий характер.

Водночас, пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Отже, вимоги кредиторів, в тому числі відповідача, в силу приписів вищенаведеної норми Закону, не можуть бути виконані позивачем, у зв'язку із запровадженням у останнього тимчасової адміністрації.

Відтак, у зв'язку із запровадженням у позивача тимчасової адміністрації та початку ліквідації, вимоги відповідача за договором банківського рахунка могли бути задоволені виключно у порядку визначеному Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Беручи до уваги зазначене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що внаслідок укладення договору відступлення права вимоги здійснено передачу відповідачу майнових прав вимоги шляхом заміни банку на позичальника, що мало на меті перерахування коштів з рахунку відповідача та уникнення ризиків незадоволення вимог відповідача за договором банківського рахунку та надання відповідачу переваг (пільг) перед іншими кредиторами позивача.

Однак, колегія суддів не погоджується із даними висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Згідно із п. 5.1 Інструкції «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національні та іноземних валютах», затвердженою постановою НБУ № 492 від 12.11.2003 року передбачено, що за поточними рахунками, що відкриваються банками суб'єктам господарювання в національній валюті, здійснюються всі види розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та законодавства України.

Враховуючи вищевказані норми законодавства України, колегія суддів зазначає, що відповідач мав право до 17.09.2015 року, тобто до введення у позивача тимчасової адміністрації, вільно розпоряджатися своїми власними коштами на своєму поточному рахунку в банку, зокрема зняти гроші з поточного рахунку банку чи здійснити переказ коштів на користь третіх осіб, чи розпоряджатися коштами на свій власний розсуд.

Крім того, колегія суддів зазначає, що з укладенням спірного договору не здійснювались платежі та не передавалось будь-яке майно банку на користь ТОВ "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку", банком не було прийнято на себе жодних зобов'язань, банк не зазнав несприятливих наслідків, таких як погіршення фінансового стану банку або зниження його платоспроможності, оскільки грошові кошти з банку виведені не були, а за їх рахунок було здійснено погашення зобов'язань за кредитним договором.

Враховуючи вказане, колегія суддів суд дійшла висновку, що Публічним акціонерним товариством "Банк "Національні Інвестиції" внаслідок укладення з відповідачем договору відступлення права вимоги №Ф-20/15 від 07.09.2015 не було надано переваги відповідачу щодо задоволення вимог за договором банківського рахунка, що згідно приписів п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"), а отже і підстави, які б свідчили про нікчемність вищезазначеного правочину відсутні.

Згідно із ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Беручи до уваги відсутність підстав, які б свідчили про нікчемність договору відступлення права вимоги №Ф-20/15 від 07.09.2015 року, колегія суддів вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, у зв'язку із їх необґрунтованістю.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 104 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

За таких обставин, рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2016 року підлягає скасуванню, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку" задоволенню.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2016 року задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2016 року у справі № 910/935/16 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" (01601, м. Київ, вул. Володимирська, будинок 54, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, будинок 40Х, ) 1 515, 80 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

6. Матеріали справи № 910/935/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко