ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2016 р.Справа № 922/1689/16

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Пономаренко Т.О.

судді: Суярко Т.Д. , Доленчук Д.О.

при секретарі судового засідання Кулабуховій А.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"
до Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз"
про стягнення коштів в розмірі 11 230 155,08 грн
за участю представників сторін:

представник позивача - ОСОБА_1, довіреність №2-329 від 24.12.2015 р.;

представник позивача - ОСОБА_2, довіреність №2-77 від 21.03.2016 р.

представник відповідача - ОСОБА_3, довіреність №03/186 від 01.02.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз", в якій просить суд:

- стягнути з відповідача на користь позивача 11 230 155,08 грн. заборгованості за надані ПАТ "Укртрансгаз" в лютому 2016 року послуги з балансування обсягів природного газу, а також стягнути з відповідача судовий збір.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01 червня 2016 року позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №922/1689/16 та призначено її до розгляду на 21 червня 2016 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19 липня 2016 року продовжено строк розгляду справи до 14 серпня 2016 року на підставі ч. 3 ст. 69 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11 серпня 2016 року для розгляду справи № 922/1689/16 призначено судову колегію у складі трьох суддів.

Згідно з протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 11 серпня 2016 року справу №922/1689/16 призначено до колегіального розгляду у складі: головуючого судді Пономаренко Т.О., суддів Суярко Т.Д., Доленчук Д.О.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11 серпня 2016 року призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 12 вересня 2016 року.

11 серпня 2016 року через канцелярію Господарського суду Харківської області від представника Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог (вх. №26744), в якій зазначив, що наявні обставини, які свідчать про необхідність збільшення розміру заявлених Позивачем вимог в силу того, що Відповідачу надані послуги з балансування обсягів природного газу не лише в лютому 2016 року, але й в червні 2016 року на суму 5 633 542,90 грн.

Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача на користь позивача 16863697,98 грн. заборгованості за надані ПАТ "Укртрансгаз" в лютому та червні 2016 року послуги з балансування обсягів природного газу.

12 серпня 2016 року через канцелярію Господарського суду Харківської області від представника Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі (вх. №26797), які судом досліджені та долучені до матеріалів справи.

Представники позивача в судовому засіданні 12.09.2016 р. підтримали заяву про збільшення розміру позовних вимог, заперечували проти задоволення клопотання про зупинення провадження у справі, з підстав, викладених у запереченнях. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, наполягав на задоволенні поданого клопотання про зупинення провадження у справі, до розгляду пов'язаних справ №826/8029/16 та №826/9476/16.

Розглянувши заяву представника Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" про збільшення розміру позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог.

З приводу застосування вказаної норми Пленум Вищого господарського суду України в своїй Постанові від 26 грудня 2011 року N18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (п. 3.10) роз'яснив, що під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Враховуючи зміст раніше поданої позовної заяви про збільшення розміру позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що зазначена заява фактично свідчить про подання іншого позову.

З огляду на наведене, колегія суддів відмовляє в прийнятті до розгляду заяви представника Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" про збільшення розміру позовних вимог (вх. №26744 від 11.08.2016 р.).

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази в обґрунтування клопотання про зупинення провадження у справі та заперечення на зазначене клопотання, колегія суддів відмовляє в його задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

В пункті 3.16. Постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" N18 від 26 грудня 2011 року зазначено, що статтею 79 ГПК встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним. Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 ГПК).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

Отже, метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з'ясовні та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Сама по собі взаємопов'язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено позов про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з балансування обсягів природного газу в лютому 2016 року на підставі Договору транспортування природного газу № від 17 грудня 2015 року, а також згідно положень Кодексу газотранспортної системи, який визначає порядок та умови надання послуг вказаного виду та оплату їх надання.

Позивачем, як оператором газотранспортної системи, була встановлена наявність негативного місячного небалансу в лютому 2016 року в обсязі 1 499,994 тис. куб. м., що не був врегульований відповідачем у строк та в порядку, визначеному, в тому числі, положеннями Кодексу газотранспортної системи.

В той же час, предметом спору у справі №826/8029/16 є вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання незаконною та нечинною постанови НКРЕКП №2493 від 30.09.2015 р. "Про затвердження Кодексу газотранспортної системи" в частині.

Предметом спору у справі №826/9476/16 є вимоги Публічного акціонерного товариства "Київгаз" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання незаконною та нечинною постанови НКРЕКП №2493 від 30.09.2015 р. "Про затвердження Кодексу газотранспортної системи".

Як зазначає позивач у своїх запереченнях постанова НКРЕКП №2493 від 30.09.2015 р. якою було затверджено Кодекс газотранспортної системи не зупинена, на даний час не визнана нечинною, відповідно нарахування відповідачу послуг з балансування обсягів природного газу в лютому 2016 року було здійснено правомірно та обґрунтовано з посиланням на умови договору № від 17 грудня 2015 року, враховуючи той факт, що у відповідача в лютому виник негативний небаланс.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що обставини, на які посилається відповідач при зупиненні провадження, як на такі, що унеможливлюють розгляд справи №922/1689/16, такими по своїй суті не є, оскільки незалежно від результату розгляду адміністративних справ №826/8029/16 та №826/9476/16, господарський суд має достатньо правових підстав для розгляду та матеріалів для розгляду та вирішення по суті справи №922/1689/16.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов'язків цивільного характеру.

Статтею 13 Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У разі зупинення провадження у справі за відсутності достатніх підстав, передбачених ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, будуть порушені розумні строки тривалості судового провадження, що в свою чергу може бути порушенням права на справедливий та публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, і як наслідок - права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Враховуючи викладене, клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до вирішення пов'язаних адміністративних справ №826/8029/16 та №826/9476/16 не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні 12.09.2016 р. представники позивача та відповідача наголосили на тому, що ними надані всі необхідні для розгляду справи докази та вважають за можливе розглянути справу по суті в даному судовому засіданні.

Враховуючи те, що норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, колегія суддів вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив наступне.

Між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (Оператор) та Публічним акціонерним товариством "Харківміськгаз" (Замовник) був укладений Договір № транспортування природного газу від 17 грудня 2015 року (надалі - Договір), відповідно до предмету якого Оператор надає Замовнику послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому Договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому Договорі вартість таких послуг.

Відповідно до пунктів 2.2., 2.3. Договору, послуги надаються на умовах, визначених у Кодексу, з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором.

Послуги, які можуть бути надані замовнику за цим Договором:

- послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності);

- послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування);

- послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Пунктом 2.6. Договору визначено те, що замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у Договорі.

Згідно з пунктом 4.1. Договору замовник зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг.

Цей Договір набирає чинність з дня його укладення на строк до 31 грудня 2016 року, умови Договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 грудня 2015 року (п. 17.1. Договору).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що на виконання умов Договору № транспортування природного газу від 17 грудня 2015 року надав відповідачу послуги балансування для врегулювання негативного місячного небалансу у лютому 2016 року в обсязі 1 499,994 тис. куб. м.

Натомість, відповідачем зазначені послуги не сплачені, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в розмірі 11 230 155,08 грн. (7 486,8 грн. (базова ціна газу на лютий 2016 року) х 1,0 (коефіцієнт компенсації) х 1 499,944 тис. куб. м (обсяг газу).

Вартість послуг з балансування обсягів природного газу відповідачу нараховувалась позивачем відповідно до положень п. 9.2 Договору, а саме: вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника - відповідача за формулою:

Вбалансування = БЦГ х К х QБГ, де БЦГ - базова ціна газу, QБГ - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування, К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2 При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

Відповідно до п. 9.3 Договору, базова ціна газу визначається оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до 10 - го числа місяця, наступного за газовим місяцем та розміщує її на своєму веб - сайті.

Згідно інформації з офіційного веб - сайту позивача, на лютий 2016 р. базова ціна газу разом з ПДВ становила 7 486,80 грн., а з врахуванням витрат позивача на послуги зі зберігання природного газу в ПСГ - 67,20 грн. ( з ПДВ ) базова ціна у лютому 2016 р. становила 7 554,00 грн.

Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" зроблений розрахунок вартості послуг балансування у кількості газу 1 499,944 тис. куб. м, складений акт №02-16--БАЛАНС про надання послуг балансування обсягів природного газу від 29.02.2016 року, а також коригуючий акт №02-16--БАЛАНС/КОР від 31.03.2016 року та рахунок №02-16--БАЛАНС/КОР від 31.03.2016 року на суму 11 230 155,08 грн., які направлені Публічному акціонерному товариству "Харківміськгаз" із супровідним листом №5885/12 від 18.04.2016 року.

Пунктом 9.4 вказаного Договору передбачено, що замовник зобов'язаний здійснити оплату послуг балансування у строк, що не перевищує п'яти банківських днів.

Однак, відповідач свої зобов'язання щодо оплати наданих послуг з балансування обсягів природного газу в лютому 2016 року не виконав, чим порушив умови Договору та положення чинного законодавства, що і є причиною виникнення спору.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2493, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за N 1378/27823, затверджено КОДЕКС ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ (надалі - Кодекс), який є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України (п. 2 гл. 1 Розділу І).

Відповідно до п. 1 глави 1 Розділу VIII Кодексу одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Згідно з п. 9 глави 1 розділу XI Кодексу замовник послуг транспортування на підставі договору транспортування може замовити в оператора газотранспортної системи послуги, що є складовими послуги транспортування, зокрема, замовлення фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою.

Відповідно до п. 5 глави 1 Розділу І Кодексу:

- небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації;

- алокація - підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об'єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів), що здійснюється відповідно до вимог розділу XII цього Кодексу.

Згідно з п. 8 глави 1 розділу XII Кодексу підписані щомісячні акти приимання-передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, виміряні для фізичних точок входу (у тому числі у розрізі контрагентів/споживачів замовника послуги транспортування), поданого до газотранспортної системи, є основою для проведення алокації щомісячних обсягів природного газу для замовників послуг транспортування за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на своєму веб-сайті.

Згідно з п. 5 глави 2 розділу XII Кодексу підписані щомісячні акти приимання-передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, виміряні для фізичних точок виходу (у тому числі у розрізі контрагентів/споживачів замовника послуги транспортування), взятого з газотранспортної системи, є основою для проведення алокації щомісячних обсягів природного газу для замовників послуг транспортування за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на своєму веб-сайті.

Як вбачається з наведених положень Кодексу, алокація здійснюється на основі підписаних щомісячних актів приимання-передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, виміряні для фізичних точок входу (у тому числі у розрізі контрагентів/споживачів замовника послуги транспортування), поданого до газотранспортної системи, та на основі підписаних щомісячних актів приймання-передачі газу відповідно до положень п. 2 глави 7 Розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, виміряні для фізичних точок виходу (у тому числі у розрізі контрагентів/споживачів замовника послуги транспортування), взятого з газотранспортної системи.

Так, в результаті аналізу відповідних підписаних щомісячних актів приймання-передачі газу, згідно яких замовник послуг на транспортування подав певні обсяги природного газу до газотранспортної системи та здійснив їх відбір з такої системи, формується алокація щомісячних обсягів природного газу для замовників послуг транспортування за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на своєму веб-сайті.

Відповідно до п. п. 1-2 глави 3 Розділу XIV Кодексу оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу (у тому числі щодо власних споживачів) за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи, а також алокацій, одержаних від операторів суміжних газотранспортних систем, операторів газорозподільних систем, операторів газосховищ, газовидобувних підприємств або прямих споживачів.

Згідно з п. п. 1-5 глави 1 Розділу XIV Кодексу замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов'язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення.

При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів).

Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом. Оператор газотранспортної системи надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування. Відомості про статус небалансу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної системи.

Відповідно до п. 7 глави 3 Розділу XIV Кодексу місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів: 1) при позитивному місячному небалансі - оператор надсилає оператору газосховища інформацію про замовника послуг транспортування, що має позитивний небаланс, та обсяг небалансу, а оператор газосховища проводить закачування природного газу (у тому числі шляхом заміщення) в обсязі небалансу та оформлення його в односторонньому порядку. У випадку відсутності у замовника послуг транспортування діючого договору зберігання природного газу замовник послуг транспортування зобов'язаний в строк до 14-го числа наступного місяця укласти з оператором газосховища договір зберігання; 2) при негативному місячному небалансі - за рахунок надання послуг балансування.

Згідно з п. п. 1-4 глави 4 Розділу XIV Кодексу розрахунок вартості послуг балансування (ПБ), що були надані замовнику послуг транспортування за місяць, проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу. Базова ціна газу (БЦГ) - ціна, яка формується протягом розрахункового періоду оператором газотранспортної системи на основі витрат на закупівлю природного газу, транспортування та його зберігання. Оператор газотранспортної системи визначає БЦГ щомісяця в строк до 10-го числа місяця та розміщує відповідну інформацію на своєму веб-сайті. Підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є дані, визначені у звіті про надані послуги з транспортування. Оператор газотранспортної системи до 14-го числа наступного місяця надає замовнику послуг транспортування звіт про надані послуги та рахунок на оплату. Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

Аналогічні положення передбачені також в розділі IX "Визначення вартості послуг балансування та порядок розрахунків за ними" Договору № транспортування природного газу від 17 грудня 2015 року, згідно якого, зокрема, передбачено:

- п. 9.1 Договору: у разі виникнення у відповідача негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу за послуги балансування. Негативний місячний небаланс відповідача визначається відповідно до Кодексу;

- п. 9.4 Договору: позивач до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає відповідачу на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Відповідач зобов'язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п'яти банківських днів.

При цьому, згідно п. 11.4 Договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом Позивача на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого відповідачем відповідно до Кодексу та розділу IX цього Договору.

Положення ст. 526 Цивільного кодексу України передбачають, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення відтворені в абз.1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, відповідно до якого суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Отже, відповідно до наведених положень Договору та вимог чинного законодавства для позивача встановлені права та обов'язки щодо визначення у відповідача наявності негативного місячного небалансу та надання відповідачу, у зв'язку з цим, послуг балансування у разі неврегулювання Відповідачем негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем.

Позивач, здійснюючи права та виконуючи обов'язки передбачені Договором та Кодексом, встановив наявність у відповідача негативного місячного небалансу в лютому 2016 року в обсязі 1 499,994 тис. куб. м., що не був врегульований відповідачем у строк та в порядку, визначеними умовами Договору та Кодексом.

Наявність негативного балансу газу у відповідача в лютому 2016 року підтверджується тим, що згідно номінації відповідача на лютий 2016 року ПАТ "Харківміськгаз" передбачало отримати природний газ у вказаному місяці лише на власні потреби в обсязі 0,5 тис. куб. м. відповідач до номінації на лютий 2016 року не включав обсяги природного газу на виробничо-технологічні витрати, як і не були виділені на вказані потреби відповідача обсяги природного газу й жодним постачальником природного газу. Натомість, у звіті ПАТ "Харківміськгаз" про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за лютий 2016 року було вказано про використання ПАТ "Харківміськгаз" в лютому 2016 року 1499,994 тис. куб. м. природного газу на виробничо-технологічні витрати, при тому, що в графі "підтверджений обсяг номінацій" на вказану потребу відповідача обсяги природного газу виділені не були.

Отже, відповідачем факт наявності негативного місячного небалансу в лютому 2016 року на загальний обсяг, що складає 1 499,994 тис. куб. м. природного газу, по суті, визнається і не оспорюється, враховуючи, що саме відповідач в своєму звіті про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за лютий 2016 року вказав про відсутність планових обсягів природного газу на виробничо-технологічні витрати відповідача в лютому 2016 року на обсяг, що складає 1 499,994 тис. куб. м.

У зв'язку з неврегулюванням відповідачем негативного місячного небалансу в лютому 2016 року в обсязі 1 499,994 тис. куб. м. у строк та в порядку, визначеними умовами Договору та Кодексом, позивач, відповідно до вимог п. п. 9.1-9.5, 11.4 Договору, п. 7 глави 3 Розділу XIV, п. п. 1-4 глави 4 Розділу XIV Кодексу, надав відповідачу послуги балансування, про що було складено односторонній акт відповідача про надання послуг балансування обсягів природного газу від 29.02.2016 №02-16--БАЛАНС, а також коригуючий акт від 31.03.2016 на загальну вартість таких послуг у розмірі 11 230 155,08 грн.

В зв'язку з цим, позивач, відповідно до п. 9.4 Договору та п. 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу, листом від 16.03.2016 №3833/12 повідомив відповідача про надання йому послуг балансування для врегулювання негативного місячного небалансу в лютому 2016 року в обсязі 1 499,994 тис. куб. м., надав акт позивача про надання послуг балансування обсягів природного газу від 29.02.2016 №02-16--БАЛАНС, розрахунок вартості послуг балансування та рахунок №02-16--БАЛАНС на оплату послуг балансування.

Крім того, на адресу відповідача разом з супровідним листом від 18.04.16 за вих. №5885/12 було направлено коригуючий акт надання послуг балансування обсягів природного газу від 31.03.2016 р., а також розрахунок вартості послуг балансування після проведення коригування, відповідно до якого вартість наданих позивачем відповідачу послуг балансування природного газу в лютому 2016 року склала суму в розмірі 11 230 155,08 грн., копії листа разом з актом, розрахунком та рахунком долучені до матеріалів справи (а.с. 73-76).

При цьому, вартість послуг з балансування обсягів природного газу відповідачу вираховувалась позивачем у відповідності до положень п. 9.2 Договору.

Однак, відповідач не оплатив надані позивачем послуги балансування для врегулювання негативного місячного небалансу в лютому 2016 року в обсязі 1 499,994 тис. куб. м. вартістю 11 230 155,08 грн. у належний для цього строк, чим порушив умови п. 9.4 Договору та п. 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу, що вказує на порушення умов Договору відповідачем.

При цьому, надання позивачем послуг балансування для врегулювання негативного місячного небалансу в лютому 2016 року в обсязі 1 499,994 тис. куб. м є правочинами, які вчинені у повній відповідності з вимогами чинного законодавства та недійсність яких прямо не встановлена законом і такі правочини не визнані судом недійсними.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Виходячи з такого, факт надання позивачем послуг балансування для врегулювання негативного місячного небалансу в лютому 2016 року в обсязі 1 499,994 тис. куб. м. з оформленням відповідного акту/коригуючого акту про надання послуг балансування обсягів природного газу є правомірним правочином, вчинення та дійсність якого не може ставитись під сумнів і який спрямований на набуття позивачем прав у спірних правовідносинах щодо оплати відповідачем наданих йому послуг балансування по Договору та встановлення для відповідача відповідного обов'язку здійснити оплату таких послуг на умовах передбачених Договором та Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1. ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

На момент розгляду справи заборгованість відповідача за надані в лютому 2016 року послуги з балансування обсягів природного газу складає 11 230 155,08 грн., докази погашення якої в матеріалах справи відсутні, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене та з урахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів вважає, що вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в розмірі 11 230 155,08 грн. заборгованості за надані в лютому 2016 року послуги з балансування обсягів природного газу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 49 Господарського процесуального кодексу України, України, покладаючи судові витрати зі сплати судового збору в даній справі на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 26, 32, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз" про стягнення заборгованості за надані в лютому 2016 року послуги з балансування обсягів природного газу в розмірі 11230155,08 грн. - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз" (61004, місто Харків, вул. Москалівська, буд. 57/59, ) на користь Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1, ) заборгованість за надані в лютому 2016 року послуги з балансування обсягів природного газу в розмірі 11 230 155 (одинадцять мiльйонiв двiстi тридцять тисяч сто п`ятдесят п`ять) грн. 08 коп. та витраті зі сплати судового збору в розмірі 168 452 (сто шiстдесят вiсiм тисяч чотириста п`ятдесят двi) грн. 33 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду через Господарський суд Харківської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.09.2016 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

справа №922/1689/16