РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2016Справа №910/7500/16
За позовом Приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій"

до 1) Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк"

2) Публічного акціонерного товариства "Банк професійного фінансування"

Третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ".

Третя особа-2, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Експо Веб";

Третя особа-3, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Техно Веб";

Третя особа-4, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Некстджен фінанс";

Третя особа-5, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо".

про визнання договору недійсним,

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

від позивача - Фрідман Д.А., керівник;

від відповідача-1 - не з'явився;

від відповідача-2 - не з'явився;

від третьої особи-1 - не з'явився.

від третьої особи-2 - Яцько Р.М., за довіреністю;

від третьої особи-3 - не з'явився;

від третьої особи-4 - не з'явився;

від третьої особи-5 - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" (надалі - відповідач-1), Публічного акціонерного товариства "Банк професійного фінансування" (надалі - відповідач-2) про визнання недійсним з моменту укладення Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, який було укладено 12.09.2014 між Приватним акціонерним товариством «Міський комерційний банк» та Приватним акціонерним товариством «Банк професійного фінансування».

Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку позивача відбулось незаконне відчуження першим іпотекодержателем (ПАТ «Міський комерційний банк») прав іпотекодержателя на підставі оспорюваного договору про відступлення прав за договором іпотеки, оскільки за переконанням позивача заміна іпотекодержателя здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця виключно якщо одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням, проте договір про відступлення права вимоги за кредитним договором та договір про відступлення прав за договором іпотеки укладались не одночасно, що є підставою згідно ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст. 24 Закону України «Про іпотеку» для визнання вказаного договору недійсним.

Ухвалою суду від 25.04.2016 було порушено провадження у справі №910/7500/16, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ" та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Експо Веб".

У задоволенні заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову суд відмовив з підстав її необґрунтованості.

Ухвалою суду від 14.07.2016 залучено до участі у справі в якості третіх осіб 3,4,5, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю "Техно Веб"; Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Некстджен фінанс"; Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо".

05.07.2016 через відділ діловодства суду позивачем подана заява про зміну предмета позову, відповідно до якої позивач просив суд:

- визнати відсутнім у Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" право іпотеки за Договором іпотеки №886/980-ЮО/1 від 03.10.2012;

- визнати іпотеку яка виникла на підставі Договору іпотеки №886/980-ЮО/1 від 03.10.2012, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ", посвідченим приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В. та зареєстрованим за №13587, припиненою з 27.08.2014;

- визнати недійсним з моменту укладення Договір про відступлення прав за Договором іпотеки, який було укладено 12.09.2014 між Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний банк" та Публічним акціонерним товариством "Банк професійного фінансування" та посвідчено приватним нотаріусом КМНО Зима Н.Ф., зареєстрований за №1834.

Заява Позивача про зміну предмету позову прийнята судом до розгляду в частині вимог про визнання недійсним з моменту укладення Договору про відступлення прав за Договором іпотеки, який було укладено 12.09.2014 між Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний банк" та Публічним акціонерним товариством "Банк професійного фінансування" та посвідчено приватним нотаріусом КМНО Зима Н.Ф., зареєстрований за №1834.

Вимоги позивача про: визнання відсутнім у Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" право іпотеки за Договором іпотеки №886/980-ЮО/1 від 03.10.2012 та визнання іпотеки, яка виникла на підставі Договору іпотеки №886/980-ЮО/1 від 03.10.2012, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ", посвідченим приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В. та зареєстрованим за №13587, припиненою з 27.08.2014 не прийняті судом до розгляду, оскільки зазначені вимоги не були заявлені в позовній заяві від 12.04.2016, поданій до суду 22.04.2016, фактично це нові вимоги, а відтак вказані вимоги при прийнятті їх до розгляду будуть змінювати одночасно і підстави і предмет позову, що є недопустимим.

У задоволенні клопотання відповідача-1 про зупинення провадження по справі до ухвалення господарським судом рішення по справі №910/6989/16, суд відмовив, оскільки суду не доведено, що в справі №910/6989/16 будуть встановлюватися обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення для даної справи.

Відповідач-2 у поданому відзиві на позову заяву проти позову заперечив оскільки позивач не надав доказів наявності підстав для визнання правочину недійсним згідно ст.215-216 ЦК України. Зокрема зазначив, що відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про іпотеку» та враховуючи умови Договору іпотеки від 03.10.2012 №886/980-ЮО/І, між ПАТ «Міський комерційний банк» та ПАТ «Профін Банк» 12.09.2014 було укладено договір відступлення прав за договором іпотеки, зареєстрований в реєстрі №1834 вже після укладення договору відступлення за основним договором №1/2014 від 26.08.2014. При цьому, вказав, що договори відступлення за основним договором та договором іпотеки були укладені відповідно до вимог чинного законодавства України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

03.10.2012 між Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний банк" (надалі - Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ" (надалі - Позичальник) було укладено кредитний договір №886/980-ЮО (надалі - Основний договір), за умовами якого Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням і погашати заборгованість зі сплати прострочених процентів за користування кредитом, комісій, простроченої заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом, строкової заборгованості по кредиту, штрафних санкцій, інших платежів перед Банком відповідно до умов цього договору.

03.10.2012 між Публічним акціонерним товариством ,,Міський комерційний банк" (далі - іпотекодержатель) та Приватним акціонерним товариством ,,Лізинг інформаційних технологій" (далі - іпотекодавець) укладено договір іпотеки №886/980-ЮО/І, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та договори про внесення змін №1 від 16.09.2013 та №2 від 18.09.2013, відповідно до умов яких цим договором забезпечується належне виконання позичальником (ТОВ ,,Лізинг ІТ-СПВ") вимог іпотекодержателя, що випливають (та/або випливатимуть) з кредитного договору №886/980-ЮО від 03.10.2012, укладеного між позичальником (ТОВ ,,Лізинг ІТ-СПВ") та іпотекодержателем, а також всіх додаткових договорів (угод), що будуть укладені до нього, в т.ч. щодо суми зобов'язань, строків їх виконання, розміру процентів, комісій та інших умов (п. 1.1).

Відповідно до п. 1.2 вказаного Договору іпотекодавець передає в іпотеку належне йому на праві власності наступне нерухоме майно:

- нежилі приміщення з №1 по №17 (групи приміщень №319) (в літ. А), загальною площею 289,90 кв.м., що розташовані за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, будинок №28, реєстраційний номер майна: 37049723.

Судом встановлено, що 26.08.2014 між Публічним акціонерним товариством ,,Міський комерційний банк" та Публічним акціонерним товариством ,,Банк професійного фінансування" укладено договір відступлення права вимоги №1/2014, згідно умов якого Відповідачем-1 було передано Відповідачу-2 права вимоги за кредитними договорами з позичальниками ПАТ «Міський комерційний банк» (згідно Додатку №1 до договору), в тому числі за кредитним договором №886/980-ЮО від 03.10.2012, укладеним між ПАТ «Міський комерційний банк» та ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ».

Відповідно до п. 1.2. Договору про відступлення права вимоги №1/2014 від 26.08.2014, за цим Договором Новий кредитор (відповідач-2) одержує право (замість Первісного кредитора) (відповідач-1) вимагати від Боржника належного виконання всіх зобов'язань за Основним договором.

Права, що переходять до Нового кредитора за Основним договором у зв'язку з даною передачею (відступленням) права вимоги (надалі за текстом - Право вимоги):

- новий кредитор набуває усі права наявних вимог за Основним договором, що є дійсними на дату укладання цього Договору, включаючи, але не обмежуючись, право вимоги до Боржника щодо сплати суми основного боргу за кредитом; права вимоги до Боржника щодо сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу за кредитом; а також право вимога до Боржника щодо сплати штрафних санкцій (неустойки);

- новий кредитор набуває усі права майбутніх вимог за Основним договором, що є дійсними на дату укладання цього Договору, включаючи, але не обмежуючись, право вимоги до Боржника щодо сплати суми основного боргу за кредитом; права вимоги до Боржника щодо сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу за кредитом; а також право вимоги до Боржника щодо сплати штрафних санкцій, неустойки, відшкодування збитків, та інших платежів за Основним договором.

Відповідно до п. 1.4 Договору про відступлення права вимоги №1/2014 від 26.08.2014 передача Права вимоги підтверджується підписанням цього Договору. Право власності на Право вимоги переходить до Нового кредитора з моменту укладання цього Договору.

Отже, судом встановлено, що на підставі договору про відступлення права вимоги №1/2014 від 26.08.2014 право вимоги за кредитним договором №886/980-ЮО від 03.10.2012, укладеним між ПАТ «Міський комерційний банк» та ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ» перейшло до ПАТ «Банк «Професійного фінансування».

12.09.2014 між Публічним акціонерним товариством ,,Міський комерційний банк" та Публічним акціонерним товариством «Банк Професійного фінансування» було укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки (оспорюваний договір, надалі - Договір про відступлення прав за договором іпотеки від 12.09.2014), який укладений у зв'язку з укладенням між Цедентом (ПАТ ,,Міський комерційний банк") та Цесіонарієм (ПАТ «Банк професійного фінансування») Договору відступлення права вимоги №1/2014 від 26 серпня 2014 року за Кредитним договором №886/980-ЮО від 03.10.2012, уклали цей Договір відступлення прав за Договором іпотеки №886/980-ЮО/І від 03 жовтня 2012 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством ,,Міський комерційний банк" та Приватним акціонерним товариством "Лізинг інформаційних технологій", посвідчений Морозовою С.В.,приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 03 жовтня 2012 року та зареєстрований в реєстрі за №13587, включаючи всі зміни та додаткові угоди до нього (надалі - Договір іпотеки) про наступне:

П. 1.1 Цедент передає, а Цесіонарій приймає всі права за Договором іпотеки, що укладений в забезпечення виконання зобов'язань товариства з обмеженою відповідністю «Лізинг ІТ-СПВ» за Кредитним Договором №886/980-ЮО від 03.10.2012, включаючи всі зміни та додаткові угоди до нього.

Пунктом 1.2 Договору про відступлення прав за договором іпотеки від 12.09.2014 визначено, що відступлення прав за Договором іпотеки, здійснюється в повному обсязі та на умовах, які існують на момент передачі права вимоги, в тому числі: всі права вимагати належного та своєчасного дотримання, здійснення та виконання Іпотекодавцем всіх його зобов'язань за Договором іпотеки, стороною якого він виступає; право одержати задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки у повному обсязі переважно перед іншими кредиторами Ілотекодавця, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет Іпотеки у відповідності до умов Договору іпотеки; всі права на грошові суми, які підлягають одержанню за Договором іпотеки від Іпотекодавця як компенсація або відшкодування збитків; будь-які інші права, що існують та/або можуть виникнути в майбутньому на підставі Договору іпотеки.

Відповідно до п. 2.1 оспорюваного договору права Іпотекодержателя за Договором іпотеки переходять до Цесіонарія одночасно з набуттям чинності цим Договором.

Відповідно до п. 8.1 Договору про відступлення прав за договором іпотеки від 12.09.2014 цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення їх підписів печатками та нотаріального посвідчення.

Отже, за встановлених обставин справи судом установлено, що укладений 12.09.2014 між ПАТ «Міський комерційний банк» ПАТ «Банк професійного фінансування» договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, який було нотаріально посвідчено 12.09.2014 та зареєстровано в реєстрі за №1834, в силу вимог ст. 513 та ч. 3 ст. 640 ЦК України, а також ч. 3 ст. 24 Закону України "Про іпотеку" є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення, тобто з 12.09.2014 та відповідно набув чинності.

Таким чином, відповідно до укладеного Договору про відступлення прав за договором іпотеки від 12.09.2014 Публічне акціонерне товариство ,,Банк професійного фінансування" став новим іпотекодержателем за договором іпотеки, що укладений в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №886/980-ЮО від 03.10.2012.

Позивач вважає Договір про відступлення прав за договором іпотеки від 12.09.2014 слід визнати недійсним, оскільки при укладанні Договору про відступлення прав за договором іпотеки, сторони оспорюваного договору, в порушення вимог ст. 24 Закону України «Про іпотеку» здійснили заміну іпотекодержателя без одночасної заміни відступлення прав за основним зобов'язанням, чим порушили врегульований законом порядок заміни іпотекодержателя.

Суд не погоджується з вказаними твердженнями позивача, в силу наступного.

Згідно ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, але при укладенні договору сторони повинні керуватися вимогами Цивільного кодексу України, іншими актами цивільного законодавства.

Загальні правові засади визнання правочину недійсним визначені у ст. 215 ЦК України, частина 1 якої передбачає що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 вищенаведеної правової норми визначено, що у разі, коли недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги)

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 515 ЦК України заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора.

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

Із суті правочину про відступлення права вимоги випливає, що наслідком вчинення такого правочину є передання первісним кредитором своїх прав новому кредитору та прийняття новим кредитором цих прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Пров іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

Отже, відступлення права вимоги за іпотечним договором не може відбутися раніше відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Проте, договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки може укладатися як в той самий день, що й за основним зобов'язанням, так і через певний проміжок часу.

Законодавством не визначено, протягом якого часу після укладення договору відступлення права вимоги за основним зобов'язанням може бути укладено договір про уступку права вимоги за договором іпотеки.

Судом встановлено, що відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про іпотеку» та враховуючи умови договору іпотеки, між ПАТ «Міський комерційний банк» та ПАТ «Профін Банк» 12.09.2014 було укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки, зареєстрований в реєстрі за №1834 вже після укладення договору відступлення за основним договором №1/2014 від 26.08.2014.

Одночасно, суд вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про іпотеку", встановлений порядок відступлення прав за іпотечним договором без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором.

Разом з тим, пунктом. 2.1.7. Договору іпотеки визначено, що з відступленням (уступкою) права вимоги за Кредитним договором Іпотекодержатель вправі одночасно відступити права вимоги за цим договором без згоди Іпотекодавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням.

Матеріали справи містять повідомлення №36/1100 від 10.11.2014 та №36/1101 від 10.11.2014 про порушення основного зобов'язання адресовані новим кредитором (ПАТ «Банк професійного фінансування») як Позичальнику так і іпотекодавцю (позивачу).

У вказаних повідомленнях ПАТ «Банк професійного фінансування» повідомляв про укладення договору відступлення права вимоги №1/2014 від 26.08.2014 та договору про відступлення прав за договором іпотеки від 12.09.2014, відповідно до яких права та обов'язки кредитора за кредитним договором, іпотекодержателя за договором іпотеки передані ПАТ «Профін Банк». Згідно вказаних повідомлень новий кредитор вимагав погашення наявної заборгованості протягом тридцятиденного строку з моменту отримання повідомлення.

Вказане повідомлення про порушення основного зобов'язання №36/1101 від 10.11.2014, відправлене 12.11.2014 та отримане позичальником 17.11.2014, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Також, в матеріалах справи міститься повідомлення про порушення основного зобов'язання за вих. 971 від 04.06.2015 надіслане новим кредитором ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» (позивачу), в якому ПАТ «Профін Банк» повідомляв іпотекодавця про укладення договору відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки та вимагав погашення заборгованості за кредитом. Вказане повідомлення отримане іпотекодавцем (позивачем) 11.06.2015, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Разом з тим, суд вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину, серед іншого, є недодержання в момент його вчинення стороною чи сторонами вимог, які встановлені, зокрема, ч. 1 ст. 203 ЦК України, згідно з якою зміст правочину не може суперечити ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

В будь-якому випадку, підставою для визнання договору недійсним є недодержання стороною чи сторонами вимог закону в момент укладення договору, тому навіть невиконання обов'язку щодо повідомлення боржника не є підставою для визнання договору недійсним, зважаючи на те, що невиконання такого обов'язку є дією, яка слідує після укладення зазначеного вище договору (рішення Верховного Суду України від 7 квітня 2010 у справі N 6-4322св10). Отже, в силу вимог ст. 514, 516 ЦК України, ст. 24 Закону України «Про іпотеку» неповідомлення про заміну кредитора може тягти наслідки для боржника лише у вигляді виконання зобов'язання не новому, а колишньому кредитору, що спростовує твердження позивача про зворотне.

Окремо, суд констатує, що позивачем жодним чином не обґрунтовано та не доведено суду того, яким чином укладення спірного договору порушило права та законні інтереси позивача.

Вважаючи на те, що позивач не довів правомірності своїх позовних вимог, які спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, судом встановлено відсутність порушення прав та законних інтересів позивача, спірний договір відповідає приписам ст.ст.512, 514 Цивільного кодексу України та не порушує норми Закону України "Про іпотеку", а позивачем не доведено, що в момент укладення спірного договору сторонами не було додержано вимог закону, у задоволенні позову суд відмовляє.

Відповідно до статті 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за витрати, пов'язані з розглядом справи, при відмові в позові покладаються на позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 13.09.2016

СуддяІ.І. Борисенко