РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2016Справа №910/13643/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Майстер БІС»
доОлімпійського коледжу імені Івана Піддубного
простягнення 2 003,25 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Литвиненко С.В.
від відповідача:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Майстер БІС» (надалі - «Товариство») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного (надалі - «Коледж») про стягнення 2 003,25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору про закупівлю товарів за державні кошти №18-1/09 від 18.09.2013 р. позивач поставив товар, а відповідач зобов'язання з оплати поставленого товару не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 1 009,98 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних у розмірі 908,10 грн. та 3% річних у розмірі 85,17 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.07.2016 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 07.09.2016 р.

Представник позивача в судове засідання з'явилася, надала додаткові докази та пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримала повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, на адресу суду направив лист разом з витребуваними судом документами, в якому позов визнав в частині суми основного боргу, розгляд справи просив здійснювати за його відсутності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.09.2013 р. між Республіканським вищим училищем фізичної культури Міністерства освіти і науки, молоді та спору України, перейменованим на Коледж, (замовник) та Товариством (продавець) був укладений договір про закупівлю товарів за державні кошти №18-1/09 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов'язується у 2013 році поставити та передати у власність замовникові джерело живлення (акумулятор) (27.11.50) (товар), в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у специфікації (додаток №1), що додається до цього договору і є його невід'ємною частиною, а замовник - прийняти і оплатити товар.

Згідно з п. 1.3 Договору закупівля товару здійснюється в межах обсягів кошторисних призначень та відповідних асигнувань на 2013 бюджетний рік. Джерело фінансування - кошти Державного бюджету України.

Пунктом 4.4 Договору передбачено, що оплата за товар здійснюється впродовж 15 календарних днів з дати підписання рахунку за умови, що продавець виконав умови п. 4.3 договору.

На виконання умов Договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на суму 1 009,98 грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-1/001 від 18.09.2013 р.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті поставленого згідно Договору товару, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі суму 1 009,98 грн.

Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (видатковою накладною №РН-1/001 від 18.09.2013 р.) підтверджується факт виконання позивачем зобов'язання з поставки товару за Договором на суму 1 009,98 грн.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 4.4 Договору, відповідач був зобов'язаний розрахуватися за отриманий товар впродовж 15 календарних днів.

З огляду на викладене, заборгованість відповідача за поставлений товар становить 1 009,98 грн., а строк виконання грошового зобов'язання на момент подання позовної заяви настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача на підставі Договору за переданий товар. Відповідачем вказана заборгованість визнана повністю.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства про стягнення з Коледжу заборгованості у розмірі 1 009,98 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних у розмірі 908,10 грн. та 3% річних у розмірі 85,17 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання у період з 04.10.2013 р. по 25.07.2016 р.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та вважає за можливе задовольнити вимогу про стягнення з відповідача інфляційних у розмірі 908,10 грн. та 3% річних у розмірі 85,17 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог та стягнення з Коледжу на користь Товариства заборгованості у розмірі 1 009,98 грн., інфляційних у розмірі 908,10 грн. та 3% річних у розмірі 85,17 грн.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Майстер БІС» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного (02156, м. Київ, вул. Матеюка, 4; ідентифікаційний код 02125315) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Майстер БІС» (03143, м. Київ, вул. А. Заболотного, 33/162, «А»; ідентифікаційний код 35643845) заборгованість у розмірі 1 009 (одна тисяча дев'ять) грн. 98 коп., інфляційні у розмірі 908 (дев'ятсот вісім) грн. 10 коп., 3% річних у розмірі 85 (вісімдесят п'ять) грн. 17 коп. та судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.09.2016 р.

Суддя В.П. Босий