КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2016 р. Справа№ 910/30996/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Алданової С.О.

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від позивача: Сердійчук О.Л., дов. № 201 від 25.07.2016р.

від відповідача: не з'явились

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український

лізинг"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 16.02.2016 р.

у справі №910/30996/15 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Український

бізнес банк" в особі Уповноваженої особи Фонду

гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ

"Український бізнес банк" Білої І.В

до Товариства з обмеженою відповідальністю

"Український лізинг"

про стягнення 43 860,87 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укрбізнесбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Білої І.В. звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Лізинг" про стягнення заборгованості у розмірі 43 860,87 грн.

Позовні вимоги позивач мотивує неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором № 68/ю від 02.11.2012, у зв'язку з чим у останнього утворилась заборгованість в загальному розмірі 43 860,87 грн, з яких: 36 490,00 грн - основний борг, 2 448,09 грн - проценти за користування кредитом, 4 922,78 грн - пеня за прострочення сплати основного боргу та процентів.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 16.02.2016р. у справі № 910/30996/16 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинг" на користь Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк" заборгованість по кредиту в розмірі 36 490 (тридцять шість тисяч чотириста дев'яносто) грн.00 коп., заборгованість по процентах в розмірі 2 448 (дві тисячі чотириста сорок вісім) грн. 09 коп., пеню в розмірі 4 922 (чотири тисячі дев'ятсот двадцять дві) грн 78 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Український Лізинг" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить відмовити ПАТ "Український бізнес банк" в частині стягнення процентів за користуванння кредитом в сумі 335, 09 грн., а також в частині стягнення процентів на підставі п. 4.6 Договору в розмірі 2 337, 78 грн.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 06.07.2016 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Лізинг" у справі № 910/30996/16 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2016 у справі № 910/30996/16 у складі колегії суддів: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Корсакова Г.В. апеляційну скаргу прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 06.04.2016 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.03.2016 у справі № 910/30996/16 виправлено описку, а саме дату слухання справи виправлено на 26.04.2016р.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 26.04.2016 р. по справі № 910/30996/16 було призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи у зв'язку із перебуванням судді Власова Ю.Л., якій не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 26.08.2016 р. для розгляду справи № 910/30996/16 було сформовано склад колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Агрікова О.В., Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.04.2016 у справі № 910/30996/16 у складі колегії суддів: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Агрікова О.В., Корсакова Г.В. прийнято апеляційну скаргу до провадження колегії суддів у названому складі.

26.04.2016р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій останній зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2016 у справі № 910/30996/16 виправлено описку

15.06.2016р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшли додаткові документи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2016 у справі № 910/30996/16 відкладено розгляд справи на 22.06.2016р.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2016 р. по справі № 910/30996/16 було призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи у зв'язку із перебування головуючого судді (судді-доповідача) Станіка С.Р. на лікарняному.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 05.07.2016 р. для розгляду справи № 910/30996/16 було сформовано склад колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Пономаренко Е.Ю., Дідиченко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.07.2016 у справі № 910/30996/16 у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Пономаренко Е.Ю., Дідиченко М.А. прийнято апеляційну скаргу до провадження колегії суддів у названому складі та призначено розгляд справи на 29.08.2016р..

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2016 р. по справі № 910/30996/16 було призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи у зв'язку із перебування суддів Дідиченко М.А. та Пономаренка Є.Ю., які не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 29.08.2016 р. для розгляду справи № 910/30996/16 було сформовано склад колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Алданова С.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2016 у справі № 910/30996/16 у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Алданова С.О., Зубець Л.П. прийнято апеляційну скаргу до провадження колегії суддів у названому складі.

Представник позивача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники відповідача у судові засідання не з'являлись. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

02.11.2012 між Публічним акціонерним товариством "Український бізнес банк" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Український лізинг" (позичальник) було укладено кредитний договір № 68/ю (далі - кредитний договір).

Згідно з пунктом 1.1 кредитного договору в редакції додаткової угоди № 1 від 17.10.2014 банк, за наявності вільних грошових коштів, надає позичальнику у тимчасове користування довгостроковий кредит у формі непоновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 206 972,00 грн на придбання транспортного засобу на строк з 02 листопада 2012 року до 31 жовтня 2015 року зі сплатою:

- в період з 02 листопада 2012 року до 30 вересня 2014 року включно - 25 % річних;

- в період з 01 жовтня 2014 року до 31 жовтня 2016 року включно - 15 % річних.

Проценти за користування кредитом нараховуються за кожен календарний день за методом "факт/360", тобто для розрахунку використовується умовно 360 днів у році.

У п. 4.6. кредитного договору в редакції додаткової угоди № 1 від 17.10.2014 у разі невиконання зобов'язань відповідно до п. 4.5 цього договору позичальник сплачує банку проценти у розмірі:

- у період з 02 листопада 2012 року до 30 вересня 2014 року включно - 50 % річних на суму простроченої заборгованості до моменту її погашення;

- починаючи з 01 жовтня 2014 року - 15 % річних на суму простроченої заборгованості до моменту її погашення.

Відповідно до п. 4.1. договору в процесі користування кредитом відповідач зобов'язався дотримуватись принципів кредитування: строковості, зворотності, платності, цільового використання та забезпеченості.

Відповідно до п.п. 4.5, 4.6 договору позичальник зобов'язався погасити наданий банком кредит до 31 жовтня 2015 року включно з графіком погашення. У разі невиконання зобов'язань відповідно до п. 4.5. цього договору позичальник сплачує банку проценти у розмірі 50 % річних на суму простроченої заборгованості до моменту її погашення.

Згідно з п. 5.3 кредитного договору банк має право вимагати дострокового розірвання кредитного договору та/або дострокового погашення суми кредиту, процентів, комісій, неустойок та збитків, зокрема, у разі недотримання відповідачем умов договору, який зобов'язаний протягом 30-ти днів з моменту отримання письмової вимоги банка достроково повернути кредит, проценти, комісії, неустойку, передбачені даним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов кредитного договору позивач надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 206 972,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером № 260_3 від 02.11.2012.

17.07.2015 банк направив відповідачу вимогу № 3720 від 15.07.2015, в якій, посилаючись на п. 5.3 кредитного договору, вимагав протягом тридцяти днів сплатити заборгованість за основним боргом, нарахованим процентам та пені (направлення вимоги відповідачу підтверджується описом вкладення від 17.07.2015).

Проте, вказана вище вимога була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

За своєю правовою природою вказаний Договір є кредитним договором.

Згідно з ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно і ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

В силу положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за Договором належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти у формі відновлювальної кредитної лінії згідно умов Договору.

Відповідач надані кошти в передбачені договором строки не повернув, доказів зворотного суду не надав.

Так, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, про відсутність підстав для сплати додаткових процентів, встановлених п. 4.6 кредитного договору.

За приписами ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Підписуючи кредитний договір та додаткові угоди до нього, відповідач погодився, що за порушення графіку погашення заборгованості ставка річних за користування кредитом збільшується.

Отже, позивач не нараховує жодних додаткових відсотків, крім визначених сторонами у кредитному договорі з додатковою угодою до нього.

Що стосується тверджень відповідача про відсутність підстав для стягнення процентів після 15 серпня 2015 року у розмірі 335,09 грн у зв'язку зі зміною умов договору в односторонньому порядку позивачем шляхом звернення до відповідача з вимогою про дострокове повернення кредиту суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

У відповідності до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти за кредитним договором виплачуються до дня повернення позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п. 4.6. кредитного договору в редакції додаткової угоди № 1 від 17.10.2014 у разі невиконання зобов'язань відповідно до п. 4.5 цього договору позичальник сплачує банку проценти у розмірі:

- у період з 02 листопада 2012 року до 30 вересня 2014 року включно - 50 % річних на суму простроченої заборгованості до моменту її погашення;

- починаючи з 01 жовтня 2014 року - 15 % річних на суму простроченої заборгованості до моменту її погашення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що в частині задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитом у сумі 36 490,00 грн та 2 448,09 грн за нарахованими процентами є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки проценти за користування кредитом за своїм характером є платою і підлягають стягненню за весь час користування кредитом.

Також, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 4 922,78 грн за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасну сплату процентів.

Відповідно до п. 7.3 кредитного договору за несвоєчасне перерахування кредиту банк сплачує позичальнику пеню у розмірі подвійної ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

Пеня сплачується у національній валюті України за офіційним курсом гривні до валюти кредиту, встановленим Національним банком України на дату сплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Статтями 230, 231 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Колегія суддів погоджується з розрахунком пені зробленим позивачем з урахуванням відповідного періоду в розмірі 4 922,78 грн., оскільки відповідачем допущено порушення договірних зобов'язань щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 16.02.2016р. у справі № 910/30996/16 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Лізинг" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 16.02.2016р. у справі № 910/30996/16 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/30996/16 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

С.О. Алданова