ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.09.16р. Справа № 904/7482/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОКОЛОР-ДНІПРО", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ЗАВОД МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ ім. Бабушкіна", м. Дніпро

про стягнення грошових коштів

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача ОСОБА_1 - представник за довіреністю від 22.07.2016 року

від відповідача ОСОБА_2 - представник за довіреністю від 23.08.2016 року

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОКОЛОР-ДНІПРО" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ЗАВОД МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ ім. Бабушкіна" про стягнення суми боргу в розмірі 26600,00 грн., пені в розмірі 2141,11 грн., 3% річних в сумі 192,39 грн., судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору про надання послуг від 08.01.2013 року за № 5/2016/54/10-16.

Представник відповідача у судовому засіданні надав заяву про розстрочку рішення суду № 558-А-29 від 12.09.16р., в якій просить затвердити графік погашення заборгованості починаючи з 01.09.2016 року по 31.12.2016 року (включно). У зв'язку з складним фінансовим становищем підприємства, відповідач не має можливості разовим платежем сплатити існуючий борг перед позивачем. З заявленими позовними вимогами погоджується в повному обсязі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Техноколор-Дніпро в судовому засіданні заперечувало щодо задоволення розстрочки рішення господарського суду Дніпропетровської області. (заперечення на заяву про розстрочення оплати від 13.09.16р.)

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у справі оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

05.05.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Техноколор-Дніпро", як виконавець та Публічним акціонерним товариством "Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна", як замовник було укладено договір про надання послуг № 5/2016/54/10-16, відповідно до якого виконавець зобов'язується за завданням замовника надати послуги, в порядку та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1. договору).

Згідно з п.п. 2.1., 2.1.1 договору, Виконавець надає Замовнику наступні послуги: піскоструминна обробка металоконструкцій площею 720 м2.

У відповідності до п. 3.1. вказаного Договору, вартість піскоструминної обробки металоконструкцій складає 40,00 гривень за м2, без ПДВ.

Пунктом 3.4. договору встановлено, замовник зобов'язаний перерахувати суму, зазначену в акті прийому-передачі надання послуг, на підставі рахунку-фактури виконавця протягом одного дня з моменту отримання відповідного рахунку-фактури.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором (п. 6.1 договору).

13.02.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Техноколор-Дніпро" та Публічне акціонерне товариство "Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна" підписали Додаткову угоду № 1 до Договору про надання послуг № 5/2016/54/10-16 від 05.05.16р. щодо зменшення площі виконуваних послуг (піскоструминної обробки металоконструкцій).

Додатковою угодою сторони досягли згоди викласти п. 2.1. та п. 2.1.1. Договору в наступній редакції:

"п. 2.1. Згідно з цим Договором Виконавець надає Замовнику наступні послуги:

2.1.1. піскоструминна обробка металоконструкцій площею 665 м2".

Як встановлено матеріалами справи, позивачем було проведено піскоструминна обробка металоконструкцій площею 665 м2 на загальну вартість 26 600,00 грн., що підтверджується Актом здачі-приймання (надання послуг) № 48 від 25.05.2016 р.

У відповідно до п. 3.4. позивач надав відповідачу рахунок на оплату № 48 від 25.05.2016 р. на суму 26 600,00 грн., який знаходиться в матеріалах справи (а.с. 21), який отриманий відповідачем 27.05.2016 року. Тобто прострочення у виконанні зобов'язань прийнятих по вищевказаному договору для відповідача відраховуються з 28.05.2016 року.

Як свідчать матеріали справи, відповідач не розрахувався з позивачем за надані послуги з піскоструминної обробки металоконструкцій площею 665 м2.

Сума боргу склала 26 600,00 грн., яка підлягає задоволенню і підтверджується матеріалами справи.

Приймаючи рішення господарський суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. В аспекті права на справедливий суд, передбаченого міжнародним договором, суд звертає увагу на наступні обставини та вважає за необхідне використати надане національним законодавством України право суду на зменшення розміру штрафних санкцій.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п. 5.5. договору, за порушення строків оплати зазначених в п. 3.4. договору замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення), за кожний день прострочення.

Положеннями ст. 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань передбачено: платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені за період з 28.05.16 р. по 22.08.16 р. підлягають задоволенню частково в сумі 2 082, 94 грн.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стосовно стягнення 3% річних суд перевіривши наданих розрахунок встановив, що позивачем невірно з 27.05.16р. було розраховано період стягнення 3% річних, у зв'язку з чим, позовні вимоги по стягненню 3% річних підлягають задоволенню частково у сумі 189,69 грн. В решті позовних вимог відмовити.

Публічне акціонерне товариство "Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна" подало до суду заяву про розстрочку судового рішення, в якій заявник просить суд розстрочити виконання судового рішення затвердивши графік погашення заборгованості починаючи з 01.09.2016 року по 31.12.2016 року (включно).

Як вбачається з вимог ст. 121 ГПК України, задоволення заяви про розстрочку виконання рішення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо); в даному випадку відсутні виняткові випадки, які мали б своїм наслідком розстрочення виконання судового рішення.

Відповідно до п. 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Наведені відповідачем підстави для розстрочки виконання судового рішення, зокрема, тяжке фінансове становище та велика дебіторська заборгованість, не є тими виключними обставинами, які дають підстави для відстрочки виконання судового рішення, оскільки по-перше, важке фінансове становище відповідача утворилось внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу якихось об'єктивних, незалежних від відповідача обставин, по-друге, скрутне фінансове становище є як у відповідача, так і у позивача.

Представник позивача у судовому засіданні надав заперечення на заяву про розстрочення оплати, в якій зазначає, що у позивача існує кредиторська заборгованість перед третіми особами, яка складає у розмірі 20 700,00 грн., що потребує негайного виконання прийнятих на себе зобов'язань перед іншими особами. В підтвердження своїх доводів позивачем до суду було надано журнал обліку за серпень 2016 року.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, є правом, а не обов'язком суду і тільки у виняткових випадках.

Викладене є підставою для часткового задоволення позову. Судові витрати по справі слід покласти пропорційно на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна" (49019, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Ударників, буд. 54, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноколор-Дніпро" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Ударників, буд. 30, ) - 26 600 (двадцять шість шістсот) грн. 00 коп. основного боргу, 2 082 (дві тисячі вісімдесят дві) грн. 94 коп. пені, 189 (сто вісімдесят дев'ять) грн. 69 коп. 3% річних, 1 375 (одна тисяча триста сімдесят п'ять) грн. 10 коп. судового збору, про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна" щодо надання розстрочки виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 14.09.2016 року

Суддя ОСОБА_3