номер провадження справи 27/80/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2016 Справа № 908/2170/16

За позовом: Державного підприємства "Бердянський морський торгівельний порт" (71112 Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Горького, 13/7)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

про стягнення 3 100 грн. 00 коп.

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

від позивача: Калініченко В.В., дов. № 18/40-19юр від 11.08.2016р.

від відповідача: не з'явився

Господарським судом Запорізької області розглядається позов Державного підприємства "Бердянський морський торгівельний порт" до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 3 100 грн. 00 коп. боргу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2016р., справу № 908/2170/16 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 18.08.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/2170/16, присвоєно справі номер провадження 27/80/16 та призначено судове засідання на 15.09.2016р.

До початку розгляду справи представник позивача заявив клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та роз'яснено представнику позивача, який прибув в судове засідання, його права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

У судовому засіданні 15.09.2016р. представник позивача підтримав позовні вимоги, на підставах, викладених у позовній заяві. Просить суд стягнути з відповідача 3 100 грн. 00 коп. основного боргу.

Представник відповідача у судове засідання, відкрите 15.09.2016р. не з'явився, вимог суду не виконав, письмового відзиву не надав, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином. 15.09.2016р. до канцелярії суду відповідач надав письмове клопотання про розгляд справи без участі його уповноваженого представника.

Клопотання відповідача прийнято судом, відповідно до ст. 22 ГПК України.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами, якщо їх достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, вислухавши представника позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 13, ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 4-1 ГПК України господарські суди вирішують спори у порядку позовного провадження.

Позов - це вимога позивача про захист порушеного або оспорюваного суб'єктивного права чи охоронюваного законом інтересу, яка здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Згідно з господарським процесуальним законодавством предмет позову це матеріально - правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен винести рішення. Матеріально-правова вимога позивача повинна опиратися на певні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме на підставу позову.

Згідно з ст. 20 ГК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України).

Підприємницька діяльність здійснюється суб'єктами господарювання, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Господарським судом встановлено, що між Державним підприємством "Бердянський морський торгівельний порт" та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 було досягнуто усну угоду на постачання папок архівних типової форми № П-2 (вартістю 15,50 грн. за папку) в кількості 500 штук на загальну суму 7 750 грн. 00 коп.

20.01.2015р. відповідачем було виставлено рахунок № 3 від 20.01.2015р. на загальну суму 7 750 грн. 00 коп.

20.01.2015р. платіжним дорученням № 260 від 20.01.2015р. позивач перерахував кошти у розмірі 7 750 грн. 00 коп. на рахунок Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

27.02.2015р., згідно накладної № 21 від 27.02.2015р. ФОП ОСОБА_1 здійснив часткову поставку папок форми № П-2 в кількості 300 штук на суму 4 650 грн. 00 коп., про що сторонами було складено приходний ордер № 11502158 від 27.02.2016р.

Відповідач, в порушення умов домовленості лише частково здійснив поставку товару - папок форми № П-2 у кількості 300 штук, поставку папок у кількості 200 штук відповідач не здійснив, кошти у розмірі 3 100 грн. позивачу не повернув.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. (ст. 205 ЦК України).

Як свідчать надані суду документи, між сторонами склалися господарські відносини, що породили взаємні обов'язки. Обов'язки відповідача виразились у оплаті товару, а обов'язки позивача заключаються в поставці даного товару відповідачу.

Позивач прийняті на себе зобов'язання виконав належним чином та здійснив оплату за товар: папки архівні типової форми № П-2.

Відповідачем поставка товару у повному обсязі не здійснена, в результаті чого заборгованість відповідача перед позивачем склала 3 100 грн. 00 коп.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

30.06.2016р. за № 200/40юр позивач надіслав на адресу відповідача претензію про здійснення поставки папок архівних типової форми № П-2 в кількості 200 штук, в разі неможливості здійснення поставки перерахувати на розрахунковий рахунок Державного підприємства "Бердянський морський торгівельний порт" 3 100 грн. 00 коп.

Претензія позивача залишилася відповідачем без відповіді та задоволення.

На день розгляду справи у господарському суді, відповідач не здійснив поставку папок архівних типової форми № П-2 в кількості 200 штук та не повернув кошти у розмірі 3 100 грн. 00 коп.

За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Під належним виконанням зобов'язання розуміють виконання належній особі, в належному місці, в належний строк (термін), з додержанням усіх інших вимог і принципів виконання зобов'язань. Якщо учасники зобов'язання порушують хоч би одну з умов його належного виконання, зобов'язання не припиняється, а трансформується (змінюється), оскільки в такому разі на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов'язки у вигляді відшкодування збитків, сплати неустойки тощо. Виконання таких додаткових обов'язків, як правило, не звільняє боржника від виконання зобов'язання в натурі. Лише після того, як сторони здійснять усі дії, що випливають із зобов'язання, воно вважатиметься припиненим.

Виконання, яке припиняє зобов'язання, має бути належним чином оформлене (підтверджене).

В матеріалах справи міститься акт звірки взаємних розрахунків № 1 від 14.09.2016р., який узгоджений, підписаний та скріплений печатками позивача та відповідача на суму 3 100 грн. 00 коп.

Отже, відповідач суму боргу у розмірі 3 100 грн. 00 коп. визнав у повному обсязі.

Ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 3 100 грн. 00 коп. боргу.

Відповідно до ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, ст. 34 ГПК України.

На підставі статті 85 ГПК України - 15.09.2016року прийнято рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір до суду доведений з його вини.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Державного підприємства "Бердянський морський торгівельний порт", м. Бердянськ, Запорізька область до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Бердянськ, Запорізька область задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Державного підприємства "Бердянський морський торгівельний порт" (71112 Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Горького, 13/7, ) 3 100 (три тисячі сто) грн. 00 коп. боргу, 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення оформлено та підписано 16.09.2016р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.