ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.09.2016 Справа № 920/333/15
Суддя господарського суду Сумської області О.В. Коваленко, розглянувши скаргу від 03.08.2016 року Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» в особі Філії «Охтирський район електричних мереж» Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» на дії Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Сумській області у справі №920/333/15 за позовом: Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» в особі Філії «Охтирський район електричних мереж» Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго», м. Охтирка, Сумська область, до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Водоторгприлад», м. Охтирка, Сумська область, про стягнення: 591 771 грн. 61 коп., -

Представники:

Від позивача (заявника): Лебець О.Ф., довіреність №10-19/17-Д/196 від 30.12.2015 р.;

Від відповідача: не з'явився;

Від ДВС: не з'явився;

При секретарі судового засідання: Cаленко Н.М.

Суть скарги: позивач просить суд визнати неправомірними дії відділу ДВС Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області щодо винесення державним виконавцем Богомол С.М. постанови від 20.07.2016 р. ВП №51722689 про відмову у відкритті виконавчого провадження, скасувати її, а також зобов'язати відділ ДВС Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області поновити виконавче провадження №51722689 та вжити необхідних заходів щодо примусового виконання рішення господарського суду Сумської області від 26.05.2015 р. по справі № 920/333/15.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги, викладені в скарзі, підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, письмових пояснень не подав, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, тому відповідно до вимог ст. 75 ГПК України скарга розглядається за наявним в ній матеріалами.

Представник ДВС в судове засідання не з'явився, по час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, тому відповідно до вимог ст. 75 ГПК України скарга розглядається за наявними в ній матеріалами. Подав суду письмові заперечення №3213/02-37/3 від 16.08.3026 р., в яких просить суд відмовити в задоволенні скарги та зазначив про те, що у спірній постанові державного виконавця строк для повторної подачі на виконання виконавчого документа не надавався, постанова не оскражувалась позивачем, а отже ним вчинено всі дії, передбачені діючим законодавством. Крім того, просить суд здійснювати розгляд скарги за його відсутності.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

Рішенням господарського суду Сумської області від 12.05.2016 року в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Водоторгприлад» про відстрочення виконання рішення до 25.06.2016 р. з моменту набрання ним законної сили відмовлено, клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Водоторгприлад» про зменшення розміру пені задоволено частково, позовні вимоги задоволено частково: з Товариства з обмеженою відповідальністю «Водоторгприлад» стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» в особі Філії «Охтирський район електричних мереж» Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» 92 238 грн. 85 коп. пені, 30 538 грн. 13 коп. - 3% річних, 245 472 грн. 19 коп. інфляційних збитків та 9 990 грн. 65 коп. судового збору, провадження у справі в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Водоторгприлад» на користь Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» в особі Філії «Охтирський район електричних мереж» Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» 124 167 грн. 89 коп. заборгованості по активній електричній енергії, 7 115 грн. 71 коп. заборгованості по реактивній електричній енергії припинено відповідно до вимог п. 1.1. ч.1 ст. 80 ГПК України, в іншій частині в позові відмовлено.

На виконання вказаного рішення господарського суду було видано відповідний наказ від 26.05.2015 року.

Заявник мотивує свої вимоги тим, що з метою виконання рішення суду він звернувся до Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Сумській області, пред'явивши до виконання наказ від 26.05.2015 р., в наслідок чого 11.06.2015 р. було відкрито відповідне виконавче провадження /т.1 а.с. 233/. В подальшому заявник звернувся до державної виконавчої служби з заявою №17/7920 від 22.06.205 р. про повернення виконавчого документу без виконання, після чого державний виконавець виніс постанову від 26.06.2015 р. про повернення виконавчого документа стягувачу /т.1 а.с. 244/. У зв'язку з відсутністю добровільного виконання рішення з боку відповідача заявник звернувся до державної виконавчої служби 24.06.2016 р., повторно пред'явивши наказ від 26.05.2015р. до виконання, проте згідно постанови від 20.07.2016 р. /т.1 а.с. 220-221/ позивачу було відмовлено у відкритті виконавчого провадження з посиланням на п.7 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, позивач вважає дії Відділу державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області неправомірними та просить суд скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 20.07.2016 р.

В свою чергу, державний виконавець в письмових запереченнях від 16.08.2016 обґрунтовує свою позицію тим, що його дії відповідають вимогам закону, оскільки в постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві строк для повторної подачі на виконання виконавчого документа позивачу не надавався і постанова сторонами не оскаржувалась.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішень судів покладається на Державну виконавчу службу.

Згідно ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Стаття 26 Закону України «Про виконавче провадження» містить вичерпний перелік підстав, з яких державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження, а саме у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6 1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача.

Згідно ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Таким чином, за змістом пункту 1 частини першої і частини п'ятої статті 47 та положень статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» в сукупності цих норм повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою не означає закриття виконавчого провадження, не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу Державної виконавчої служби за виконанням судового рішення. Аналогічна позиція викладена в п. 9.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України» №9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України».

З письмових пояснень державного виконавця та матеріалів справи вбачається, що державний виконавець відмовив позивачу в повторному відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Сумської області від 26.05.2015 р., посилаючись на ч.7 ст. 26 та п. 1 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв'язку з тим, що виконавчий документ було повернуто стягувачу за його заявою.

На підставі викладеного вище суд дійшов до висновку про правомірність та обґрунтованість доводів заявника в частині визнання неправомірними дій органу Державної виконавчої служби щодо винесення постанови від 20.07.2016 ВП №51722689, а також щодо її скасування.

Згідно ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» рішення суду може бути пред'явлене до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Зі змісту наказу господарського суду Сумської області від 26.05.2015 р. у справі №920/333/15 вбачається, що він дійсний для пред'явлення до 26.05.2016 р.

Судом встановлено, що позивачем повторно було пред'явлено для виконання зазначений наказ лише 20.07.2016 р., тобто після сплину строку, зазначеного в наказі /26.05.2016/. В той же час, державний виконавець відмовив у відкритті виконавчого провадження з іншої підстави, а саме посилаючись лише на ч.7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється. Аналогічна позиція викладена в п. 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України» №9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»

Крім того, Законом України «Про виконавче провадження» визначено чіткий порядок дій державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження ,а отже суд вважає вимоги заявника в частині зобов'язання відділу ДВС Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області поновити виконавче провадження №51722689 та вжиття необхідних заходів щодо примусового виконання рішення господарського суду Сумської області від 26.05.2015 р. по справі № 920/333/15 неправомірними, необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу від 03.08.2016 року Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» в особі Філії «Охтирський район електричних мереж» Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» на дії Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Сумській області у справі №920/333/15 задовольнити частково.

2. Визнати неправомірними дії Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Сумській області щодо винесення державним виконавцем Богомол С.М. постанови від 20.07.2016 р. ВП №51722689 про відмову у відкритті виконавчого провадження.

3. Скасувати постанову від 20.07.2016 р. ВП №51722689 про відмову у відкритті виконавчого провадження, винесену державним виконавцем Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Сумській області Богомол С.М.

4. В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

СУДДЯ О.В. КОВАЛЕНКО