КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2016 р. Справа№ 925/11/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Рудченка С.Г.

при секретарі судового засідання Степанці О.В.,

від позивача - Весеньов Є.В., довіреність б/н від 16.06.2016 року,

від відповідача - Рудюк С.А., довіреність

від прокуратури - Мамушкіна А.І., посвідчення №043881 від 09.08.2016 року,

вільний слухач - ОСОБА_5, паспорт серія НОМЕР_1

розглянувши матеріали апеляційної скарги

товариства з обмеженою відповідальністю "Маргарет Вест"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 01.04.2016 року

у справі №925/11/16 (суддя Спаських Н.М.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Маргарет Вест", м. Київ

до Черкаського державного технологічного університету, м. Черкаси

про стягнення 189 729, 69 грн.

та за зустрічним позовом

Черкаського державного технологічного університету, м. Черкаси

до товариства з обмеженою відповідальністю "Маргарет Вест", м. Київ

за участю прокуратури Черкаської області, м. Черкаси

про визнання договорів недійсними. -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю "Маргарет Вест" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою до Черкаського державного технологічного університету про стягнення 189 729, 69 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач (за первісним позовом) стверджував, що відповідачем (за первісним позовом) не виконано своїх зобов`язань за спірними договорами №б/н від 01.06.2015 року в частині оплати вартості послуг.

22.01.2016 року, до початку розгляду справи по суті, Черкаський державний технологічний університет звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Маргарет Вест" про визнання договорів недійсними.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 05.02.2016 року судом прийнято зустрічну позовну заяву до сумісного розгляду із первісним позовом.

11.03.2016 року відповідач подав суду заяву від 10.03.2016 року про зміну (доповнення) обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги за зустрічним позовом, які прийняті судом ухвалою господарського суду Черкаської області 17.03.2016 року.

Позивач (за зустрічним позовом) з урахуванням зміни підстав зустрічного позову (заяви про зміну підстав позову) обґрунтовуючи свої вимоги, зазначив, що ОСОБА_6 від імені Черкаського державного технологічного університету не підписувала та не могла підписати спірні договори від 01.06.2016 року. Крім того, зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що загальна сума за двома договорами становить 160 000, 00 грн., а тому до правовідносин з приводу виконання гідротехнічних робіт мав застосовуватись Закон України «Про здійснення державних закупівель», тобто виконавець робіт визначався би шляхом проведення тендерних процедур.

Ухвалою від 19.02.2016 року судом було допущено до участі у справі прокуратуру Черкаської області за заявою про вступ у справу від 19.02.2016 року для захисту інтересів держави на стороні відповідача у справі - Черкаського державного технологічного університету.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 01.04.2016 року у справі №925/11/16 у задоволенні первісного позову відмовлено повністю. Зустрічний позов задоволено повністю.

Визнано недійсним з моменту укладення договір без номера від 01.06.2015 року на суму 95 000, 00 грн., укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Маргарет Вест" та Черкаським державним технологічним університетом з приводу виконання робіт: гідрохімічне очищення та поточний ремонт системи опалення будівлі навчального корпусу № 2.

Визнано недійсним з моменту укладення договір без номера від 01.06.2015 року на суму 65 000, 00 грн., укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Маргарет Вест" та Черкаським державним технологічним університетом з приводу виконання робіт: гідрохімічне очищення та поточний ремонт системи опалення будівлі навчального корпусу № 10.

Присуджено до стягнення з позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Маргарет Вест" на користь Черкаського державного технологічного університету 2 756, 00 грн. судового збору за розгляд зустрічного позову.

Не погодившись із вказаним рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Маргарет Вест" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить змінити рішення Господарського суду Черкаської області від 01.04.2016 року у справі №925/11/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Маргарет Вест" до Черкаського державного технологічного університету про стягнення 189 729, 69 грн. застосувавши правові наслідки недійсності правочину, які встановлені ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України до договорів, які укладені між позивачем та відповідачем, а саме: стягнути з відповідача вартість виконаних позивачем робіт.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими та неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального, та процесуального права. Крім того, судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що позивач (за первісним позовом) за спірними договорами роботи виконав належним чином, дані роботи були прийняті відповідачем (за первісним позовом) безумовно та беззастережно, відповідно наявні правові підстави для здійснення розрахунків.

Також до апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Маргарет Вест" додано клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Черкаської області від 01.04.2016 року у справі №925/11/16.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та подане клопотання, дійшла висновку про те, що клопотання скаржника про відновлення пропущеного процесуального строку для подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Черкаської області від 01.04.2016 року у справі №925/11/16, є таким, що підлягає задоволенню, а матеріали апеляційної скарги є достатніми для прийняття її до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.05.2016 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Маргарет Вест" на рішення Господарського суду Черкаської області від 01.04.2016 року у справі №925/11/16 прийнято до провадження у складі: Агрикової О.В. (головуючий), Чорногуз М.Г., Рудченко С.Г. та призначено її розгляд на 29.06.2016 року.

У зв'язку з перебуванням судді Рудченка С.Г., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, на лікарняному здійснити розгляд справи у визначеному складі неможливо.

Відповідно до пп. 2.3.25, 2.3.49 п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 5.1 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Київському апеляційному господарському суді, затверджених рішенням зборів суддів від 03.02.2016 року, автоматизованою системою має бути здійснено заміну судді Рудченка С.Г. у складі визначеної колегії для розгляду вказаної вище справи, про що сформувати відповідний протокол.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Маргарет Вест" на рішення Господарського суду Черкаської області від 01.04.2016 року у справі №925/11/16 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: Агрикової О.В. (головуючий), Чорногуз М.Г., Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2016 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Маргарет Вест" на рішення Господарського суду Черкаської області від 01.04.2016 року у справі №925/11/16 прийнято до провадження у складі: Агрикової О.В. (головуючий), Чорногуз М.Г., Корсакова Г.В. та призначено розгляд справи на 03.08.2016 року.

28.07.2016 року через канцелярію суду від позивача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.08.2016 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Маргарет Вест" на рішення Господарського суду Черкаської області від 01.04.2016 року у справі №925/11/16 прийнято до провадження у складі: Агрикової О.В. (головуючий), Чорногуз М.Г., Рудченко С.Г.

В судовому засіданні 03.08.2016 року представники позивача та відповідача у судове засідання не з'явилися.

Представник прокуратури надав усні пояснення по суті спору, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 року розгляд справи відкладено на 07.09.2016 року.

05.09.2016 року через канцелярію суду від відповідача надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу в яких останні просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні 07.09.2016 року представник позивача надав усні пояснення по суті спору, просив задовольнити апеляційну скаргу, представники відповідача та прокуратури надали усні пояснення по суті спору, просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, та підтверджується матеріалами справи, 01.06.2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Маргарет Вест" (Підрядник) в особі генерального директора ОСОБА_10, що діє на підставі Статуту, з однієї сторони та Черкаським державним технологічним університетом (далі - Замовник) в особі ректора ОСОБА_6, що діє на підставі Статуту, з іншого боку, було укладено два договори без номера ( а.с. 14-19 том 1).

Згідно з п. 1.1. обох договорів відповідач (за первісним позовом) доручає, а позивач (за первісним позовом) зобов'язується виконати власними та залученими силами і засобами такі види робіт: гідрохімічне очищення та поточний ремонт системи опалення будівлі навчального корпусу № 10 за одним договором та № 2 за другим договором.

У п. 2.1. обох договір сторони погодили, що загальна сума одного договору становить 65 000, 00 грн., а другого 95 000, 00 грн. з ПДВ.

За виконані роботи згідно п. 3.1 обох договорів від 01.06.2015 року відповідач повинен сплатити позивачу суму, яка буде обумовлена всіма актами виконаних робіт.

Відповідно до п.3.2. обох договорів остаточна оплата здійснюється протягом 5 календарних днів з моменту підписання обома Сторонами актів виконаних робіт у безготівковій формі шляхом перерахування Замовником грошових коштів на поточний рахунок Підрядника.

Також, сторони в п. 3.3. обох договорів погодили, що кінцевий термін оплати Замовником виконаних і прийнятих робіт з урахуванням п. 3.2 здійснюється не пізніше "31" серпня 2015 року.

Термін виконання зобов`язань за обома договорами сторони погодили у п. 12.1., а саме договір вступає в силу з моменту підписання обома Сторонами і діють до 01.12.2015 року, а в частині виконання взятих на себе зобов'язань - до повного їх виконання Сторонами.

Пунктом 4.2.8 договорів передбачено, що замовник зобов`язаний своєчасно прийняти та оплатити виконану роботу.

Прийом виконаних підрядником робіт оформлюється актами виконаних робіт за формою КБ-2в і довідкою КБ-3 та здійснюється замовником протягом 2-х днів з моменту його повідомлення про готовність робіт до приймання.

В матеріалах справи наявні акти приймання-передачі об'ємів виконаних робіт на об'єкті Черкаського Державного технологічного університету, корпус № 10 та корпус № 2. Вказані акти містять найменування робіт та використаних матеріалів, підписані та скріплені печатками підприємств. (а.с. 20-21 том 1).

Крім того, в матеріалах справи наявні Акти №1 приймання виконаних робіт форми КБ2в (а.с. 24, 28 том 1) за обома договорами, які з боку відповідача (за первісним позовом) не підписано.

Внаслідок відсутності оплати виконаних робіт з боку відповідача (за первісним позовом), позивач (за первісним позовом), направив відповідачу (за первісним позовом), лист №29/10/15 від 29.10.2015 року з проханням погасити існуючу заборгованість. Докази надсилання та отримання відповідачем (за первісним позовом) вказаного листа наявні в матеріалах справи (а.с. 39-41, том 1), однак відповідач (за первісним позовом), відповіді позивачу (за первісним позовом), не надав, заборгованість станом на час звернення позивача (за первісним позовом), з позовом до суду не сплатив.

Також позивач (за первісним позовом) вказує, що про прийняття виконаних робіт за умовами спірних договорів від 01.06.2015 року з боку відповідача (за первісним позовом) свідчить той факт, що відповідно до положень п. 6 Оглядового листа Вищого господарського суду України від 18.02.2013 року №01-06/374/2013 «Про практику вирішення спорів, пов`язаних із виконанням договорів підряду (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)», якщо замовник не надіслав зауважень, роботи вважаються прийнятими та відповідач (за первісним позовом) вважається таким, що підписав акти приймання-передачі виконаних підрядних робіт.

Відповідних заперечень від відповідача за первісним позовом, щодо приймання виконаних робіт не надходило.

А тому, у відповідача (за первісним позовом) настав строк виконання грошового зобов'язання перед позивачем (за первісним позовом) за виконані останнім роботи з урахуванням положень п. 1.1, п. 1.2, п. 3.1, п. 3.2, п.3.3. спірних договорів підряду та ст. 530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору.

Оцінивши зміст договору, з якого виникли цивільні права та обов'язки сторін, колегія суддів дійшла до висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом і правовою природою є договором підряду, який підпадає під правове регулювання ст.837 - ст.864 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

За виконані роботи згідно п. 3.1 обох договорів від 01.06.2015 року відповідач повинен сплатити позивачу суму, яка буде обумовлена всіма актами виконаних робіт.

Як зазначено вище, позивач (за первісним позовом), направив відповідачу (за первісним позовом), лист №29/10/15 від 29.10.2015 року з проханням погасити існуючу заборгованість.

Відтак, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла висновку про те, що матеріали справи містять докази виконання позивачем (за первісним позовом) робіт за спірними договорами від 01.06.2015 року, а саме акти приймання виконаних робіт. Крім того, колегією суддів взято до уваги подані пояснення працівника Черкаського державного технологічного університету ОСОБА_11 (а.с. 205-206, том 1), в свою чергу відповідачем (за первісним позовом) не надано суду доказів в порядку ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження здійснення розрахунку з позивачем (за первісним позовом) за виконані останнім роботи.

Щодо вимог зустрічної позовної заяви колегія суддів зазначає наступне.

Позивач (за зустрічним позовом) просить суд визнати спірні договори від 01.06.2016 року, оскільки ОСОБА_6 не могла підписати спірні договори укладені між товариством з обмеженою відповідальністю "Маргарет Вест" та Черкаським державним технологічним університетом тому, що остання в період з 15.05.2015 року по 18.06.2015 року перебувала на лікарняному. Також, позивач (за зустрічним позовом) зазначає, що у випадку, якби по роботам, які є предметом оспорюваних договорів, укладався один договір, то до правовідносин з приводу виконання гідротехнічних робіт мав застосовуватись Закон України «Про здійснення державних закупівель», тобто виконавець робіт визначався би шляхом проведення тендерних процедур.

Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 Цивільного кодексу України, статтями 207, 208 Господарського кодексу України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п'ятої статті 203 Цивільного кодексу України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів.

Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Як зазначено вище 01.06.2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Маргарет Вест" (Підрядник) в особі генерального директора ОСОБА_10, що діє на підставі Статуту, з однієї сторони та Черкаським державним технологічним університетом (далі - Замовник) в особі ректора ОСОБА_6, що діє на підставі Статуту, з іншого боку, було укладено два договори без номера.

Колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач (за первісним позовом) виконав умови договорів.

В свою чергу, позивач (за зустрічним позовом) вважає, що спірні договори мають бути визнані недійсними, з посиланням на те, що від імені відповідача (за первісним позовом) договори підписано особою (ректором), яка діяла з перевищенням своїх повноважень, так як перебувала на час підписання договорів на лікарняному.

Відхиляючи вказані вище посилання позивача (за зустрічним позовом), суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем (за зустрічним позовом) не доведено наявності обставин, з якими закон пов'язує недійсність правочинів.

В цій частині суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду, враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 202, частини 2 статті 203, статей 205, 207, 237 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; правочин може вчинятися усно або в письмовій формі; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами); правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою; представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Загальні підстави визнання недійсними правочинів і настання відповідних наслідків встановлені ст. ст. 215, 216 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до пункту 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" (далі - Постанова Пленуму № 11), вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Статтею 180 ГК України передбачено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості.

Відповідно до статті 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

У відповідності до ст. 241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Матеріалами справи підтверджується, що сторонами було узгоджено предмет договорів підряду та визначено ціну.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що сторонами вчинялись дії, спрямовані на виконання взятих на себе зобов'язань.

Зокрема, на виконання умов спірних договорів від 01.06.2016 року позивач (за первісним позовом) виконав роботи, які прийняті відповідачем (за первісним позовом), що встановлено вище, в свою чергу відповідачем (за первісним позовом) не надано суду доказів в порядку ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження не виконання з боку позивача (за первісним позовом) робіт за спірними договорами.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів дійшла обґрунтованого висновку, що договори було укладено з метою виконання робіт, що були виконані позивачем (за первісним позовом) та прийняті відповідачем (за первісним позовом).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи позивача (за зустрічним позовом) про те, що обидва договори підписані не уповноваженою особою і це є підставою для визнання їх недійсними є неспроможними та необґрунтованими.

Як встановлено місцевим господарським судом з чим погоджується колегія суддів в ході розгляду справи було достовірно встановлено особу, яка підписала обидва договори від 01.06.2015 року від імені Черкаського державного технологічного університету і цією особою не була ОСОБА_6, про що також свідчать письмові пояснення в.о. обов'язків ректора ОСОБА_12, які наявні в матеріалах справи (а.с. 117, том 2).

А тому суд першої інстанції дослідивши матеріали справи, обґрунтовано відхилив доводи відповідача (за первісним позовом) про те, що для підписання таких договорів для ОСОБА_12 була необхідна довіреність, оскільки його не було внесено до підписантів від імені Черкаського державного технологічного університету за даними ЄДРПОУ, оскільки наявними у справі доказами не спростовано виконання ОСОБА_12 обов'язків ректора на час укладення спірних договорів, то ця особа на весь період своїх повноважень має всі права на підписання договорів, як і ректор Черкаського державного технологічного університету, без будь-яких довіреностей та обмежень, оскільки він виконує всі повноваження керівника університету (розділ 6 Статуту Черкаського державного технологічного університету про права та обов'язки ректора).

Також, колегія суддів зазначає, що місцевий суд оглянув в судовому засіданні оригінали спірних договорів та засвідчив, що вони скріплені печатками підприємств, а саме печаткою Черкаського державного технологічного університету.

Тому висновок суду першої інстанції, про відсутність підстав обґрунтовано сумніватися у добросовісності особи, яка проставила відтиск печатки університету на спірних договорах є вірним, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про те, що печатка Черкаського державного технологічного університету, яка використана на договорах від 01.06.2015 року між сторонами, в певний період часу протиправно вибувала із володіння відповідача, оголошувалася ним втраченою чи недійсною.

Щодо зустрічних позовних вимог в частині визнання недійсними спірних договорів з підстав не відповідності вимогам Закону України «Про здійснення державних закупівель» колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про визнання недійсними спірних договорів від 01.06.2015 рок з огляду на таке.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади встановлені Законом України "Про здійснення державних закупівель".

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про здійснення державних закупівель" (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) визначено, що замовники - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи (підприємства, установи, організації) та їх об'єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі за наявності однієї з таких ознак:

- юридична особа є одержувачем бюджетних коштів та уповноважена розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів, передбачених бюджетною програмою, в межах такого фінансування;

- органи державної влади чи органи місцевого самоврядування або інші замовники володіють більшістю голосів у вищому органі управління юридичної особи;

- у статутному капіталі юридичної особи державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року № 460-р «Про утворення Черкаського державного технологічного університету» створено на базі Черкаського інженерно-технологічного інституту, що ліквідується Черкаський державний технологічний університет. (а.с. 114, том 2).

Крім того, відповідно до п. 1.7. статуту Черкаського державного технологічного університету, університет є юридичною особою, заснований на державній формі власності і працює на засадах неприбутковості. (а.с. 19, том 2).

Пунктом 12.4. статуту передбачено, що власні надходження університету від плати за послуги, що надаються згідно з освітньою діяльністю Черкаського державного технологічного університету, благодійні внески та гранти, зараховуються на спецрахунки, відкриті у головному управлінні Державної казначейської служби України або на банківські рахунки. Ці доходи Черкаський державний технологічний університет вправі використовувати на придбання майна і його використання, на капітальне будівництво та ремонт приміщень, поліпшення матеріально-технічного стану приміщень і забезпечення освітнього процесу.

Таким чином, колегія суддів підтверджує встановлений місцевим господарським судом факт, що Черкаський державний технологічний університет є замовником у розумінні Закону України "Про здійснення державних закупівель".

Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про здійснення державних закупівель" (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) передбачено, що цей Закон застосовується до всіх замовників та закупівель товарів, робіт і послуг, за умови, що вартість предмета закупівлі (без урахування податку на додану вартість), товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 100 тисяч гривень, а робіт - 1 мільйон гривень.

Як встановлено вище, предметом спірних договорів є надання виконавцем позивачем (за первісним позовом) послуг, а саме проведення гідрохімічного очищення труб та поточний ремонт системи опалення відповідно до п. 1.1. обох договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закон поширюється на випадки, коли вартість предмета закупівлі (без урахування податку на додану вартість), товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 100 тисяч гривень.

Згідно п. 21 ст. 1 Закону предмет закупівлі - це товари, роботи чи послуги, які закуповуються замовником у межах єдиної процедури закупівлі, на які учасникам дозволяється подавати пропозиції конкурсних торгів (кваліфікаційні, цінові пропозиції) або пропозиції на переговорах (у разі застосування переговорної процедури закупівлі). Предмет закупівлі визначається замовником у порядку, встановленому Уповноваженим органом.

Загальна сума за двома спірними договорами становить 160 000, 00 грн., якщо відняти від вказаної суми ПДВ, то сума складатиме 128 000, 00 грн., тобто становить більше чим 100 тис. гривень, а відтак вказані обставини підпадають під вимоги ч. 1 ст. 2 Закону України «Про здійснення державних закупівель».

Судом першої інстанції вірно встановлено, що предмети обох договорів від 01.06.2015 року є ідентичними і відрізняються лише назвами корпусів, де повинні проводитися гідрохімічне очищення труб та поточний ремонт системи опалення.

Також слід брати до уваги те, що роботи за обома договорами проводилися в один і той же період тим самим способом, зі складенням актів виконаних робіт за обома договорами в один і той же час, оскільки іншого з матеріалів справи не вбачається.

За таких обставин, оскільки предмет договору підпадає під поняття послуги та враховуючи їх вартість, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що в даному випадку необхідно було проводити встановлену Законом процедуру закупівлі послуг.

Відповідно до ч. 5 ст. 2 Закону України "Про здійснення державних закупівель" (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) забороняється укладання договорів, які передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом. Замовник не має права ділити предмет закупівлі на частини з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів або застосування цього Закону.

Частиною 4 ст. 40 Закону України "Про здійснення державних закупівель" (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) закріплено, що забороняється укладання договорів, які передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, спірні договори від 01.06.2015 року укладені з порушенням вимог Закону України "Про здійснення державних закупівель", та відповідно до ст. 203, 215 Цивільного кодексу України є недійсними.

Щодо тверджень апелянта, що позивач (за первісним позовом) діяв правомірно і навіть не міг припустити про те, що договори будуть визнанні недійсними, а тому має об`єктивні правові підстави вимагати зворотного надання, тобто відшкодування від відповідача (за первісним позовом) вартості виконаних робіт колегія суддів зазначає наступне.

Визнання правочину недійним господарським судом є наслідком його вчинення з порушенням закону, а не заходом відповідальності сторін. Тому для такого визнання не має значення, чи усвідомлювали (або повинні були усвідомлювати) сторони протиправність своєї поведінки під час вчинення правочину (постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними»).

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Проте, позивачем за первісним позовом заявлено вимоги до суду першої інстанції про стягнення заборгованості за договором, заява про зміну предмету спору в порядку ст. 22 ГПК чи клопотання про вихід за межі позовних вимог відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 83 ГПК скаржником не подавались. Тому, у суду відсутні процесуальні підстави для застосування наслідків недійсності правочину, але позивач за первісним позовом не позбавлений права звернутися із окремим позовом про застосування наслідків недійсності правочину.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні господарського суду Черкаської області повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Рішення господарського суду Черкаської області від 01.04.2016 року у справі №925/11/16 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Маргарет Вест" на рішення господарського суду Черкаської області від 01.04.2016 року у справі №925/11/16 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Маргарет Вест" на рішення господарського суду Черкаської області від 01.04.2016 року у справі №925/11/16 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Черкаської області від 01.04.2016 року у справі №925/11/16 залишити без змін.

3. Справу №925/11/16 повернути до господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

С.Г. Рудченко