ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2016 року Справа № 904/10750/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Березкіна О.В. (доповідач)

судді: Дармін М.О., Іванов О.Г.

секретар судового засідання: Логвиненко І.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Колодочка П.О., довіреність №3453-К-Н-О від 12.09.2014 р., представник;

представники відповідача-1 та відповідача-2 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Інжтербуд", м.Тернопіль

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26 січня 2016 року у справі № 904/10750/15

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", м. Дніпропетровськ

до відповідачів:

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус", м. Дніпропетровськ

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжтербуд", м. Тернопіль

про стягнення 104079,86 грн.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26 січня 2016 року (суддя Воронько В.Д. ) позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - задоволено.

Суд стягнув солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус" та з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжтербуд" на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" 49372,24 грн. заборгованості за кредитом, 23863,58 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 4890,80 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом та 25983,24 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус" м. Дніпропетровськ на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" м. Дніпропетровськ витрати по сплаті судового збору у сумі 780,60 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжтербуд" Тернопільська область, м. Тернопіль, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" м. Дніпропетровськ витрати по сплаті судового збору у сумі 780,60 грн.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач -2 - товариство з обмеженою відповідальністю "Інжтербуд" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати та припинити провадження у справі.

В обґрунтування своєї скарги відповідач -2 посилається на те, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи та невірно застосував норми процесуального та матеріального права.

Зокрема, апелянт посилається на те, що справу розглянуто з порушенням вимог статті 15 господарського процесуального кодексу України щодо територіальної підсудності, оскільки місцезнаходження відповідача-2 згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є 46006, Тернопільська область, м.Тернопіль, вул.Гайова,21А.

Таким чином, на думку апелянта, дана справа повинна розглядатись господарським судом Тернопільської області згідно вимог статті 15 Господарського процесуального кодексу України.

Також скаржник зазначає, що він не надавав згоду на укладання договору поруки з Товариством з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове Агенство "Верус", жодних ділових відносин між відповідачем 2 та відповідачем 1 не існує, а тому такі дії позивача призвели до зміни територіальної підсудності спору.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставою для скасування рішення суду та припинення провадження у справі.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду 07 липня 2016 року апеляційна скарга була прийнята до розгляду, розгляд справи було призначено у судовому засіданні на 26 липня 2016 року.

21 липня 2016 року від Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін.

Розпорядженням керівника апарату суду № 856/16 від 25 липня 2016 року та протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів було замінено суддю Іванова О.Г. у зв'язку з перебуванням у відпустці та призначено до розгляду справи № 904/10750/15 колегію суддів у складі: головуючого судді - Березкіна О.В. (доповідач), суддів - Дармін М.О., Чус О.В.

Представник апелянта - Товариства з обмеженою відповідальністю « Інжтербуд» в судове засідання 26 липня 2016 року не з»явився, надавши клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду 26 липня 2016 року розгляд апеляційної скарги було відкладено на 13 вересня 2016 року у складі колегії суддів головуючий суддя - Березкіна О.В. (доповідач); судді: Дармін М.О., Чус О.В.

Розпорядженням керівника апарату суду від 12 вересня 2016 року у зв'язку з відпусткою судді Чус О.В., призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у справі № 904/10750/15, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Березкіна О.В. (доповідач), судді - Дармін М.О., Іванов О.Г.

В судове засідання, призначене на 13 вересня 2016 року, представник апелянта та відповідача - 1 не з'явились, проте, були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 постанови).

Отже, з аналізу вищенаведених норм випливає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

На думку колегії суддів, неявка у судове засідання представників відповідачів не перешкоджає розгляду справи, оскільки у справі достатньо матеріалів для розгляду апеляційної скарги і з огляду на те, що суд вже відкладав розгляд справи за клопотанням відповідача, його повторна неявка розцінюється судом як зловживання процесуальними правами.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 травня 2014 року товариством з обмеженою відповідальністю "Інжтербуд" ( відповідач -2) було підписано заяву про відкриття поточного рахунку ( заява).

Відповідно до заяви відповідач-2 приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (Умови), тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із Заявою складають договір банківського обслуговування №Б/Н від 16 травня 2014року (договір) та взяв на себе зобов'язання виконувати умови договору.

Відповідно до договору відповідачу-2 було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок 8420, в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг".

Пунктом 3.2.1.1.1. Умов передбачено, що кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банка та Клієнта.

Кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди (п. 3.2.1.1.3 Умов).

Відповідно до 3.2.1.1.8. Умов - проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі - "Угода").

Ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших) відповідно до п. 3.2.1.1.6. Умов.

Звертаючись до відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжтербуд" із позовом про солідарне стягнення 104079,86 грн., позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" посилався на неналежне виконання 2-м відповідачем умов договору банківського обслуговування б/н, укладеного між позивачем та 2-м відповідачем 16.05.2014, з урахуванням договору поруки №40516TEAWS0J5, укладеного між позивачем та 1-м відповідачем 11.11.2014.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що 2-й відповідач - ТОВ "Інжтербуд" належним чином умови договору № б/н банківського обслуговування від 16.05.2014 не виконав, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість зі сплати кредиту за період з 02.03.2015 по 09.11.2015 у сумі 49342,24 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 01.12.2014 по 09.11.2015 у сумі 23863,58 грн, пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором за період з 09.12.2014 по 09.11.2015 у сумі 25983,24 грн та заборгованості по комісії за користування кредитом за період з 06.01.2015 по 09.11.2015 у сумі 4890,80 грн.

Оскільки 11 листопада 2014 року між ТОВ "Українське Фінансове Агентство "Верус" (далі - поручитель, 1-й відповідач) та ПАТ КБ "ПриватБанк" (далі - кредитор) був укладений договір поруки № 40516TEAWS0J5 (далі - договір поруки), за умовами якого поручитель зобов»язався перед кредитором за виконання ТОВ "Інжтербуд" (далі - боржник) всіх своїх обов'язків за договором банківського обслуговування б/н від 16.05.2014, (р/с № 8420) (далі - кредитний договір) (п. 1 договору), то сума боргу підлягає стягненню з боржника та поручителя солідарно.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (стаття 1054 Цивільного кодексу України).

Відповідно до 3.2.1.1.16. Умов - при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та / або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Стаття 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" визначає, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму.

Відповідно до п. 3.2.1.2.3.4. Умов, банк має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору № б/н банківського обслуговування від 16 травня 2014 року позивачем були надані відповідачу-2 кредитні кошти у межах встановленого ліміту (50000,00 грн), які останнім використані, що підтверджується виписками з рахунку № 5420 з 01 березня 2015року по 09 листопада 2015рік та з 16 травня 2014 року по 30 грудня 2015року.

Відповідно до розділу Умов 3.2.1.4. яким затверджений порядок розрахунків, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (далі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню"), розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі, 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

При не обнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, Клієнт виплачує Банку за користування кредитом проценти в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнуленню.

У випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання Клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права Банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання Банківських послуг, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

Під "непогашенням кредиту" мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня.

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

Відповідно до п. 3.2.1.1.17 Умов при перерахуванні клієнтом з поточного рахунку коштів за рахунок кредитного ліміту на будь-які рахунки, утримувачем яких є сам власник поточного рахунку, або на будь-які пластикові (за винятком зарахувань заробітної плати на зарплатні картки Банку), а також на погашення будь-яких кредитів, з суми кожного з проведених в рахунок кредитного ліміту перерахувань стягується винагорода в розмірі 3% від суми перерахувань.

При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими.

З огляду на приписи умов договору банківського обслуговування № б/н від 16.05.2014 та "Умов та правил надання банківських послуг" строк повернення кредиту у сумі 49342,24 грн, сплати відсотків за користування кредитом у сумі 23863,58 грн та сплати комісії у сумі 4890,80 грн є таким, що настав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором (стаття 525 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Доказів сплати зазначених грошових коштів 2-й відповідач суду не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги про стягнення на користь позивача заборгованості 2-го відповідача за кредитним договором за період з 02 березня 2015року по 09 листопада 2015 року у сумі 49342,24 грн, відсотків за користування кредитом за період з 01 грудня 2014 року по 09 листопада 2015року у сумі 23863,58 грн та комісії за кредитне обслуговування за період з 06 січня 2015 року по 09 листопада 2015 року у сумі 4890,80 грн є правомірними та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Згідно з частиною першою статті 199 Господарського кодексу України (далі - ГК України) виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 ЦК України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись відповідно до договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно 3.2.1.5.1. Умов при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту , передбачених п.п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченого п.п. 3.2.1.2.2., 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 Клієнт виплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ , яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному у п. 3.2.1.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Пунктом 1 ст. 259 ЦК України встановлено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до п.6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, відповідно до 3.2.1.5.4. Умов - нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п. 3.2.1.5.1., 3.2.1.5.2., 3.2.1.5.3, здійснюється протягом 3 (Трьох) років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано Клієнтом.

Пунктом 3.2.1.6.1. Умов зазначено, що обслуговування кредитного Ліміту на поточному рахунку Клієнта здійснюється з моменту подачі Клієнтом до Банку заяви на приєднання до "Умов та Правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі) та / або з моменту надання Клієнтом розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитної Ліміту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих засобів до повного виконання зобов'язань сторонами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення пені за період прострочення з 09 грудня 2014 року по 09 листопада 2015 року у сумі 25983,24 грн.

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню сума 104079,86 грн, яка складається з 49372,24 грн - заборгованість за кредитом, 23863,58 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4890,80 грн - заборгованості по комісії за користування кредитом та 25983,24 грн - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

11 листопада 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус" (поручитель, 1-й відповідач) та публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" (кредитор) був укладений договір поруки № 40516TEAWS0J5 ( договір поруки). Предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання товариством з обмеженою відповідальністю "Інжтербуд" (боржник) всіх своїх обов'язків за договором банківського обслуговування б/н від 16 травня 2014року , (р/с № 8420) ( кредитний договір) (п. 1 договору).

Пунктом 2 договору поруки встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків, зазначених в кредитному договорі.

За кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У випадку невиконання боржником будь-якого обов'язку, передбаченого пунктом 1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного обов'язку. Поручитель зобов'язаний виконати обов'язок, зазначений у письмовій вимозі кредитора впродовж 5 (п'яти) календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в пункті 5 цього договору (передбачено п.п. 4, 5, 6 договору поруки).

Відповідно до п. 7 договору поруки у випадку невиконання поручителем обов'язків боржника за кредитним договором впродовж 5 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги кредитора, зазначеної в п. 5 цього договору, поручитель сплачує на корись кредитора пеню в розмірі 1% від суми заборгованості, яка вказана в зазначеній письмовій вимозі, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Сплата пені не звільняє поручителя від виконання зобов'язань за цим договором.

Договір поруки вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Сторони дійшли згоди, що строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом п'яти років (п.п. 8, 9 договору поруки).

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

31 жовтня 2015 року позивач звернувся до відповідача-2 з претензією № 40516TEAWS0J5 від 22 жовтня 2015року про сплату боргу (а.с. 33), яка останнім залишена без відповіді. Жодних заходів щодо добровільного погашення заборгованості за спірним кредитним договором відповідач -2 не здійснив.

31 жовтня 2015року позивач звернувся до відповідача -1 з вимогою № 40516TEAWS0J5 від 22 жовтня 2015 року про сплату боргу (а.с.36), яка останнім залишена без відповіді. Жодних заходів щодо добровільного погашення заборгованості за спірним кредитним договором відповідач -1 не здійснив.

За таких обставин та з урахуванням умов договору поруки позивач набув право вимоги до поручителя як солідарного відповідача щодо погашення заборгованості за кредитним договором у сумі заявлених позовних вимог.

Частиною першою статті 543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Отже, в ході вирішення спору встановлений факт наявності заборгованості відповідача -2 за договором банківського обслуговування б/н від 16 травня 2014 року у загальній сумі 104079,86 грн, яка з урахуванням договору поруки № 40516TEAWS0J5 від 11 листопада 2014 року підлягає стягненню з відповідачів солідарно.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду щодо задоволення позовних вимог та стягнення солідарно з 1-го та 2-го відповідачів заборгованості зі сплати кредиту у сумі 49342,24 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 23863,58 грн, заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 4890,80 грн та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у сумі 25983,24 грн.

Доводи апелянта - відповідача 2 про порушення судом першої інстанції правил підсудності, оскільки, на його думку, справа підлягала розгляду за місцем знаходження відповідача 2, у місті Тернополі, оскільки він не надавав згоду на укладання договору поруки між позикодавцем та поручителем, є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до статті 15 ГПК України, справи у спорах за участю кількох відповідачів, розглядаються господарським судом за місцем знаходження одного з відповідачів за вибором позивача.

Як вбачається з позовної заяви, позов заявлено до боржника та поручителя, який зареєстрований у місті Дніпропетровську, тому суд обґрунтовано прийняв позовну заяву за місцем знаходження відповідача 1.

Твердження апелянта, що метою укладання договору поруки була зміна територіальної підсудності справи, на думку колегії суддів є припущенням позивача, яке спростовується наступним.

За приписами ст. 554 Цивільного кодексу України визначає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальності поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від всіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо; солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Отже, уклавши договір поруки, відповідач-1 додатково забезпечив виконання зобов'язання за кредитним договором та, після невиконання поручителем та позичальником своїх обов'язків щодо погашення заборгованості за кредитним договором - звернувся до господарського суду Дніпропетровської області у відповідності із ст. 15 Господарсько-процесуального кодексу України.

При цьому, доводи апелянта - відповідача 2 про те, що суд не мав права приймати позовну заяву з огляду на те, що він не наддав своєї згоди на укладення поруки, є безпідставними.

Як вбачається з п. 3.2.1.3.2 Умов та правил надання банківських послуг, забезпеченням виконання зобов'язань по поверненню клієнтом кредиту, є надання поруки поручителем, або зазначеними у заяві про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів та відбитка печатки або наддавшими згоду на поруку через систему електронного зв'язку Клієнта та банку.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено наступне, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Оспорюваний договір поруки укладено з додержанням вимог до письмової форми правочину, які визначені ст. 207 Цивільного кодексу України, статтею 553 ЦК України не передбачено обов'язковість отримання згоди боржника на укладання договору поруки, тому доводи апелянта в цій частині також є неспроможними.

Інші доводи відповідача-2 є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, розглядаючи справу, господарський суд першої інстанції всебічно, повно і об'єктивно з'ясував всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, у тому числі і доводам відповідача-2, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст.103 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.99,101,103,105 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Інжтербуд" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26 січня 2016 року по справі № 904/10750/15 - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 15 вересня 2016 року

Головуючий О.В. Березкіна

Судді М.О. Дармін

О.Г.Іванов