ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2016р. Справа№ 914/1720/16

За позовом: Централізованої бібліотечної системи для дорослих м. Львова, м. Львів

до відповідача: Фізичної особи підприємця - ОСОБА_1, с. Поториця Львівська область

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів,

про стягнення 100 336, 33 грн.

Суддя Березяк Н.Є

Секретар судового засідання Кравець О.І.

В судове засідання з'явились:

від позивача: Временова М.О. - представник

від відповідача: ОСОБА_4 - представник

від третьої особи: Рубель С.П. - представник

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Суть спору: Позов заявлено Централізованою бібліотечною системою для дорослих м. Львова до Фізичної особи підприємця - ОСОБА_1, за участю третьої особи Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради про стягнення 100 336, 33 грн.

Розгляд справи неодноразово відкладався з підстав і мотивів, викладених в ухвалах суду.

19.08.2016 року відповідачем було подано заяву про уточнення позовних вимог в якій він просить застосувати строк позовної давності до правовідносин про стягнення плати за фактичне користування майном.

05.09.2016 року в судовому засіданні представник позивача озвучив заяву про уточнення позовних вимог в якій просив стягнути з відповідача заборгованість із сплати орендної плати за час фактичного користування приміщеннями на рахунок Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради.

В судових засіданнях представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задоволити з підстав та мотивів, викладених в позовній заяві та наданих в засіданнях поясненнях. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач не повернув орендоване майно у встановлені строки і продовжував ним користуватися, що стало підставою виникнення заборгованості.

Представник третьої особи позовні вимоги підтримав і просив їх задоволити з підстав і мотивів, викладених в матеріалах справи та наданих поясненнях.

Представник відповідача у судових засіданнях проти позовних вимог заперечував з підстав і мотивів, викладених у відзиві на позов та наданих поясненнях. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що позивач не є ні власником орендованого майна ні його розпорядником, а договірні відносини ( договір суборенди), які стосувались позивача припинені і у позивача відсутнє право на звернення про стягнення коштів в інтересах і на користь третьої особи без самостійних вимог.

В судовому засіданні 05.09.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

01 травня 2003 року між Централізованою бібліотечною системою для дорослих м. Львов та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 було укладено типовий договір оренди нерухомого майна на підставі наказу Управління комунального майна м. Львова № 557-с.

Об'єктом оренди було приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 320,1 кв.м.

Згідно п. 4.1 Договору, термін дії договору з 01 травня 2003 року по 01 жовтня 2006 року.

04.10.2007 року між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та Централізованою бібліотечною системою для дорослих м. Львова було укладено Договір оренди № 3-5612-7 нерухомого майна, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 загальною площею 320,1 кв.м.

05.12.2007 року Управлянням комунальної власності ДЕП ЛМР було видано Наказ № 45-с «Про надання в суборенду приміщення на АДРЕСА_1, в якому дозволено орендарю Центральній бібліотечній системі для дорослих м. Львова, що орендує нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 320,1 кв.м. в АДРЕСА_1, згідно Договором оренди № 3-5612-7 від 04.10.2007 р., передати в суборенду Приватному підприємцю ОСОБА_1, нежитлові приміщення першого поверху площею 40,6 кв.м. (під індексами 88, 89,90, 91, 91,93) для розміщення перукарні на термін до 03.10.2010 р. при умові дії основного договору.».

09.04.2008 р. сторонами Додатком № 8 до Договору оренди (основного) від 01.05.2003 р. було викладено п. 4.1 договору в наступній редакції «Термін дії договору оренди визначений з 5 грудня 2007 року до 3 жовтня 2010 року при умові дії основного договору оренди далі по тексту.».

Рішенням Господарського суду Львівської області від 07.03.2013 р. по справі №5015/5494/12 встановлено, що договір суборенди нежитлового приміщення на АДРЕСА_1, загальною площею 40,6 кв.м. між ОСОБА_1 і Централізованою бібліотечною системою для дорослих м. Львова припинив свою дію з 03.10.2010 р.

Як стверджує позивач, незважаючи на те, що договір суборенди припинив свою дію 03.10.2010 рок, відповідач продовжував користуватися об'єктом суборенди (піднайму), що стало підставою для звернення Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради до суду з позовом до суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 Івановної про витребування з незаконного володіння нерухоме майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 з загальною площею 40,6 кв.м.

Рішенням господарського суду Львівської області від 07.03.2013 р. у справі №5015/5494/12 позов Управління комунальної власності департаменту економічної політки Львівської міської ради задоволено повністю і витребувано з незаконного володіння ФОП ОСОБА_1 нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 40,6 кв.м.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.07.2013 року у справі № 5015/5494/12 рішення господарського суду Львівської області залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Зазначене майно повернуто відповідачем Управлінню комунальної власності 03.09.2013 року, що підтверджується Актом державного виконавця.

В грудні 2013 року на підставі довідки про проведення зустрічної перевірки Державною фінансовою інспекцією Львівської області № 03-01-35/25 від 28.11.2013 року та на виконання приписів Закону України «Про оренду державного та комунального майна» Управління комунальної власності проведено донарахування орендної плати за фактичне користування нежитловим приміщенням та неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (пеню) за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 40,6 кв. м. по час вивільнення приміщення (03.09.2013 р.) в сумі 100 336,33 грн.

Як стверджує позивач, станом на момент звернення з позовом відповідач заборгованості не погасив, що стало причиною його звернення з вимогою про стягнення коштів за фактичне користування майном в розмірі 100336,33 грн. з відповідача на користь Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Відповідно до частини першої статті 1 ГПК України підприємств, установи, організації, інші юридичні особи( у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у встановленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності , мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 21 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства і організації, зазначені у статті 1 цього кодексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору оренди № 3-5612-7 нерухоме майно передавалось орендарю Централізованій бібліотечній системі для дорослих м. Львова лише з правом його використання відповідно до зазначеного в договорі призначення, а право власності та розпорядження зазначеним майном належить орендодавцю Управлінню комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради.

Як вже зазначалося раніше, 04.10.2007 року між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та Централізованою бібліотечною системою для дорослих м. Львова було укладено Договір оренди № 3-5612-7 нерухомого майна, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 загальною площею 320,1 кв.м.

05.12.2007 року Управлянням комунальної власності ДЕП ЛМР було видано Наказ № 45-с «Про надання в суборенду приміщення на АДРЕСА_1, в якому дозволено орендарю Центральній бібліотечній системі для дорослих м. Львова, що орендує нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 320,1 кв.м. в АДРЕСА_1, згідно Договором оренди № 3-5612-7 від 04.10.2007 р., передати в суборенду Приватному підприємцю ОСОБА_1, нежитлові приміщення першого поверху площею 40,6 кв.м. (під індексами 88, 89,90, 91, 91,93) для розміщення перукарні на термін до 03.10.2010 р. при умові дії основного договору.».

Як вбачається з матеріалів справи, ( про що зазначено в позовній заяві) договір суборенди нежитлового приміщення на АДРЕСА_1, загальною площею 40,6 кв.м. укладений між Централізованою бібліотечною системою для дорослих м. Львова та ФОП ОСОБА_1 припинив свою дію з 03.10.2010 р з тих підстав, що припинив свою дію договір оренди, укладений між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та Централізованою бібліотечною системою для дорослих м. Львова., що встановлено рішенням Господарського суду Львівської області від 07.03.2013 р. по справі №5015/5494/12, яке набрало законної сили.

Оскільки, як стверджує позивач в позовній заяві, відповідач після припинення дії договору суборенди не повернув орендоване майно, Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради зверталося з позовом до ФОП ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння. Рішенням Господарського суду Львівської області від 07.03.2013 р. по справі №5015/5494/12, яке набрало законної сили, позов задоволено. На підставі зазначеного вище рішення та виданого на його виконання наказу Державним виконавцем складено Акт від 03.09.2013 року про передачу з незаконного володіння ФОП ОСОБА_1 нежитлових приміщень першого поверху площею 40,6 кв.м. в АДРЕСА_1 Управлінню комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та представнику Централізованої бібліотечної системи для дорослих м. Львова.

За весь час незаконного користування майном з моменту припинення дії договору суборенди і до моменту повернення нерухомого майна позивач нарахував відповідачу плату в розмірі 100336,33 грн. , яку просить стягнути з відповідача на рахунок третьої особи без самостійних вимог.

Проте, як вже зазначалося раніше, в період з 03.10.2010 року ( з моменту припинення дії договору оренди нерухомого майна № 3-5612-7, укладеного між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та Централізованою бібліотечною системою для дорослих м. Львова), позивач немає жодного відношення до даного майна і у нього відсутні будь-які правові підстави для нарахування та стягнення коштів за фактичне використання майна, яке не є його власністю і не перебуває у нього в користуванні.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги про стягнення коштів з відповідача на користь третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки права позивача жодним чином не порушені.

Стосовно поданої відповідачем заяви про застосування строку позовної давності до даних правовідносин, то слід зазначити наступне:

Відповідно до положень п.2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України « Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» №10 від 29.05.2013 року ( із змінами і доповненнями) «перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення».

Як встановлено судом під час розгляду справи, позов не підлягає до задоволення з підстав його необґрунтованості, отже позовна давність до даних правовідносин не застосовується.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, вимоги Централізованої бібліотечної системи для дорослих м. Львова до Фізичної особи підприємця - ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, керуючись 2,3,4,41,42,43, 44;45,46,12,32-35,43,49,82,84,85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 07.09.2016 року.

Суддя Березяк Н.Є.