ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2016 р.Справа № 922/2430/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Доленчука Д.О.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

розглянувши справу

за позовом Військового прокурора Харківського гарнізону в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області, м. Харків
до Державного підприємства "Харківський машинобудівний завод "ФЕД", м. Харків
про стягнення 94108,77 грн.
за участю :

прокурора - Волик О.Г. за посвідченням № 035279 від 26.08.2015 р.

представника позивача - ОСОБА_1 за довіреністю № 5196/01-25/09-14 від

01.10.2014 р.

представника відповідача - ОСОБА_2 за довіреністю № 5юр від 12.02.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

Військовий прокурор Харківського гарнізону звернувся до господарського суду Харківської області з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області (позивач) до Державного підприємства "Харківський машинобудівний завод "ФЕД" (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача збитків в сумі 94108,77 грн. в якості заподіяної шкоди за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Представник відповідача, через канцелярію господарського суду 31.08.2016 р. за вх. № 28461, надав відзив на позовну заяву з додатком, який судом долучений до матеріалів справи. Згідно відзиву представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову про стягнення збитків в сумі 94108,77 грн. у зв'язку з зверненням до суду з позовом після спливу трирічного строку позовної давності встановленого ст. 261 ЦК України.

31.08.2016 р. судом розгляд справи відкладено на 08.09.2016 р. о 11:00.

Прокурор та представники сторін до початку судового засідання надали заяву про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу (вх.№ 29442 від 08.09.2016 р.), яка судом була задоволена.

Позивач, через канцелярію господарського суду 02.09.2016 р. за вх. № 28664, надав заперечення на відзив, які судом долучені до матеріалів справи. Згідно них позивач вказував, що позов подано у липні 2016 року, ані прокурором ані Держекоінспекцією не порушено строки позовної давності в розумінні п.1.9 роз'яснень Вищого господарського суду України № 02-5/744 від 27.06.2001 р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища" та п.4 оглядового листа Вищого господарського суду України від 14.01.2014 року № 01-06/20/2014 "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства у справах, в яких заявлено вимоги про відшкодування збитків".

Прокурор та представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора та представників сторін, встановив наступне.

Державною екологічною інспекцією у Харківській області в період з 27.05.2014 р. по 17.06.2014 р. була проведена перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами на Державному підприємстві "Харківський машинобудівний завод "ФЕД".

За результатами перевірки був складений акт № 735/01-04/08-09 перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами на Державному підприємстві "Харківський машинобудівний завод "ФЕД".

Під час перевірки було встановлено, що відповідачем здійснювались викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від гальванічної лінії хромування та оксидування в період з 31.10.2011 р. по 29.05.2014 р. та від гальванічної лінії анодування деталей з алюмінієвих та магнієвих сплавів у період з 24.12.2012 р. по 29.05.2014 р. без відповідного дозволу на викиди.

Також, перевіркою було встановлено, що відповідачем без відповідного дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами у період з 26.01.2011 р. по 25.02.2014 р. здійснювались викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стендів агрегатів (стенд обкатки і ПСИ изд. ЭПК-35-1, стенд обкатки вузла изд. ЭПК-35-1Н) та стендів для випробувань агрегатів (стенд обкатки ПСИ, Пи та консервації изд. АРП-20, стенд обкатки ПСИ, Пи та консервації изд. АРП-21).

На підставі Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, що затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 639 від 10.12.2008 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за № 48/16064 від 21.01.2009 р., позивачем за вищевказані порушення відповідачем природоохоронного законодавства розраховані збитки у розмірі 93642,13 грн. та 466,64 грн., на загальну суму - 94108,77 грн. (розрахунки збитків, завданих державі порушенням повітряохоронного законодавства на ДП "Харківський машинобудівний завод "ФЕД", затверджені 04.01.2016 р.).

На виконання акту № 735/01-04/08-09 перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами позивачем внесено відповідачу припис № 109/08-09 від 23.06.2014 р. щодо усунення даних порушень та направлені відповідні претензії на відшкодування заподіяних збитків внаслідок допущених наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, які відповідачем залишені без задоволення.

Вказані обставини стали підставою для звернення прокурора до суду з відповідним позовом.

Щодо посилань відповідача у відзиві на позовну заяву з приводу звернення прокурора до суду з позовом після спливу трирічного строку позовної давності встановленого ст. 261 ЦК України суд зазначає наступне.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказує, що порушення природоохоронного законодавства були виявлені 27.03.2013 р. - дата складання акта № 312/01-03/08-11.

Однак, предметом вказаного спору є стягнення з відповідача збитків внаслідок порушення останнім природоохоронного законодавства про що складено акт № 735/01-04/08-09, а не акт № 312/01-03/08-11 на який посилається представник відповідача у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до п.1.9. роз'яснень Вищого господарського суду України № 02-5/744 від 27.06.2001 р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища", перебіг строку позовної давності у спорах, пов'язаних із стягненням завданої природі шкоди, починається з дня складання акта про відповідне порушення, а у разі несвоєчасного складання акту - з дня, коли цей акт відповідно до вимог законодавства мав бути складений.

У пункту 4 оглядового листа від 14.01.2014 р. № 01-06/20/2014 "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства у справах, в яких заявлено вимоги про відшкодування збитків", Вищим господарським судом України вказувалося, що збитки завдані державі внаслідок порушення приписів законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягають відшкодуванню за весь час роботи стаціонарних джерел викидів забрудіноючих речовин в атмосферне повітря за відсутності відповідного дозволу.

У листі № 2/2-8-3781 від 06.06.2016 р. Державна екологічна інспекція України зазначала, що розрахунок розміру шкоди здійснюється за весь проміжок часу роботи стаціонарних джерел викидів у наднормативному режимі за відсутності відповідного дозволу.

Таким чином та враховуючи, що позов подано у липні 2016 р., а акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами № 735/01-4/08-09 складено за результатами перевірки, яка тривала у період з 27.05.2014 р. по 17.06.2014 р., суд приходить до висновку, що на час подання прокурором позовної заяви строк позовної давності не сплинув, у зв'язку з чим посилання відповідача на пропущення строку позовної давності не можуть бути прийняти судом до уваги.

При цьому суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази скасування акту № 735/01-4/08-09 та визнання його недійсним.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно статті 10 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" підприємства, установи, організації та громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані, зокрема, здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо.

Відповідно до частини 5 статті 11 цього Закону викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про відходи" забороняється провадити будь-яку господарську діяльність, повязану з утворенням відходів, без одержання від місцевих органів виконавчої влади дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до ст. 55 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", суб'єкти права власності на відходи повинні вживати ефективних заходів для зменшення обсягів утворення відходів, а також для їх утилізації, знешкодження або розміщення. Розміщення відходів дозволяється у межах установлених лімітів з додержанням санітарних і екологічних норм способом, що забезпечує можливість їх подальшого використання як вторинної сировини і безпеку для навколишнього природного середовища та здоров'я людей.

Відповідно до приписів п.п. 3.11, 3.12 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 10.12.2008 р. № 639 та зареєстрованої в Мін'юсті України 21.01.2009 р. за № 48/16064 час роботи джерела в режимі наднормативного викиду визначається з моменту виявлення порушення до моменту його усунення, з урахуванням фактично відпрацьованого часу.

Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Частиною 4 статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, згідно з частини 1 статті 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від плати за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Згідно зі статтею 33 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" особи, винні у перевищенні нормативів допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел в атмосферне повітря та нормативів гранично допустимого впливу фізичних та біологічних факторів стаціонарних джерел, несуть відповідальність згідно з законом.

Положеннями статті 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, вони підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, господарський суд відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Генеральної прокуратури України сплачену суму судового збору у розмірі 1411,64 грн., оскільки сума судового збору у розмірі 1411,64 грн. була сплачена саме Генеральною прокуратурою України в структуру якої входить Військова прокуратура Харківського гарнізону.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 32 Закону України "Про відходи", ст.ст. 10, 11, 33 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", ст.ст. 55, 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст.ст. 16, 22, 1166 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 29, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Харківський машинобудівний завод "ФЕД" (61023, м. Харків, вул. Сумська, буд. 132, ідентифікаційний код 14310052, п/р 05 в ФХОУ АТ "Ощадбанк", код банку 351823) на користь Державної екологічної інспекції у Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 1 підїзд, 2 поверх, ідентифікаційний код 37999518) збитки в сумі 94108,77 грн. в якості заподіяної шкоди за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Державного підприємства "Харківський машинобудівний завод "ФЕД" (61023, м. Харків, вул. Сумська, буд. 132, ідентифікаційний код 14310052) на користь Генеральної прокуратури України (01011, м. Київ, вул. Різницька, буд. 13/15, ідентифікаційний код 00034051) суму сплаченого судового збору у розмірі 1411,64грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 13.09.2016 р.

Суддя ОСОБА_3