КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2016 р. Справа№ 5011-36/11442-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Рудченка С.Г.

Агрикової О.В.

за участі секретаря судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Касян В.В. довіреність № б/н від 01.01.16

від відповідача: ОСОБА_3 довіреність № 39 від 18.01.16

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

на рішення Господарського суду міста Києва від 13 червня 2016 року

у справі №5011-36/11442-2012 (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом Комунального підприємства по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс" Деснянського району міста Києва

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

про розірвання договору та стягнення 89 916,53 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємства по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс" Деснянського району міста Києва звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення заборгованості у сумі 94 159,29 грн. та розірвання договору № 1219 від 01.01.2007 р. з підстав порушення відповідачем обов'язків щодо сплати в повному обсязі орендної плати за користування приміщенням загальної площі 84,2 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, за період з 01.02.2010 р. по 01.08.2012 р. (т.І, а.с. 5-8).

05 грудня 2012 року, у зв'язку із частковою сплатою заборгованості відповідачем, позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог в частині стягнення коштів, відповідно до якої позивач просив стягнути з відповідача 89 916,53 грн., з яких: 75 327,94 грн. - заборгованість за договором (за період з 01.02.2010 р. по 30.09.2012 р.), 3850,18 грн. - 3% річних, 5 842,65 грн. - пеня, 4 895,76 грн. - інфляційна складова, яку було прийнято судом, внаслідок чого має місце нова ціна позову (т.ІІ, а.с. 166-171).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13 червня 2016 року у справі № 5011-36/11442-2012, позов задоволено частково, стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на користь КП по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва 75 327,94 грн. основного боргу, 3 850,18 грн. - 3 % річних, 4 895,76 грн. - інфляційні та 431,85 грн. - пені, в іншій частині позовних вимог відмовлено. (т.ІІІ, а.с. 139-150).

Не погоджуючись з вказаним рішенням ФОП ОСОБА_4 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13 червня 2016 року у справі №5011-36/11442-2012 в частині стягнення боргу та прийняти нову постанову, якою відмовити в повному обсязі в задоволенні позову Комунального підприємства по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс" Деснянського району міста Києва до ФОП ОСОБА_4 про розірвання договору та стягнення боргу.

11 липня 2016 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_4 на рішення Господарського суду міста Києва від 13 червня 2016 року у справі № 5011-36/11442-2012 повернуто на підставі пункту 3 статті 97 ГПК України (т.ІІІ, а.с.159-160).

28 липня 2016 року ФОП ОСОБА_4 повторно звернулась з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 13 червня 2016 року у справі №5011-36/11442-2012.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 серпня 2016 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_4 на рішення Господарського суду міста Києва від 13 червня 2016 року передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів - Рудченка С.Г., Агрикової О.В.

08 серпня 2016 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_4 на рішення Господарського суду міста Києва від 13 червня 2016 року у справі № 5011-36/11442-2012 прийнято до провадження колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Рудченка С.Г. та призначено до розгляду на 13.09.2016 року.

02 вересня 2016 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги.

12 вересня 2016 року від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів.

У судовому засіданні 13 вересня 2016 року представник Комунального підприємства по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс" Деснянського району міста Києва надав пояснення, в яких заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник ФОП ОСОБА_4 у судовому засіданні 13 вересня 2016 року надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати в частині стягнення боргу та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Також представник відповідача наполягав на задоволенні клопотання про витребування доказів.

Розглянувши клопотання про витребування доказів, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Оригінал документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду. В порядку частини другої ст. 38 ГПК України у разі задоволення клопотання про витребування доказів суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Апеляційний суд відмовляє відповідачу у задоволенні клопотання про витребування доказів через його необґрунтованість та непідтвердженості сумнівів відповідача, крім того, у матеріалах справи наявні інші докази, а саме копії Договору оренди, а також змін та додатків до нього, на підставі яких можливо встановити обставини справи, а відповідно необхідність витребування і огляду оригіналу додатку 3 до Договору - відсутня.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

01 січня 2007 року, на підставі Розпорядження Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації № 1863 від 29.12.2006 р., між Комунальним підприємством "Житлоресмбудсервіс" (далі - орендодавець, позивач) та ПП ОСОБА_4 (далі - орендар, відповідач) було укладено Договір № 1219 про передачу майна комунальної власності територіальної громади Деснянського району міста Києва в оренду (далі - Договір), у відповідності до п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нежитлове приміщення (будівлю, споруду), за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 106,6 кв.м., у тому числі 1 поверх 72,30 кв.м., місця загального користування 3,8 кв.м., крім того, рампа - 30,50 кв.м. (т.І, а.с. 19-21).

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч.1 ст. 759 ЦК України).

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендарю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади Деснянського району, затвердженої рішенням №7 Деснянської райради від 07 грудня 2006 р. на дату підписання Договору становить магазин з реалізацією горілчаних виробів - 45,00 грн., кафетерій - 50,00 грн. за 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому складає: 4473,45 грн. (без ПДВ) (чотири тисячі чотириста сімдесят три гривні 43 коп. без ПДВ).

Факт передачі відповідачу нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 106,6 кв.м. для розміщення магазину на підставі договору оренди № 1219 від 01.01.2005 р. за Актом приймання-передачі від 01.01.2005 р. встановлено постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2011 р. у справі № 35/219 (т.І, а.с. 37-39).

До Договору оренди неодноразово вносились зміни.

Зокрема, на підставі розпорядження Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 14.06.2007 р. № 858 (т.І, а.с. 29), сторонами було підписано Зміни до Договору оренди № 1219 від 01.01.2007 р. в частині площі та розрахунку орендної плати та, викладено п. 2.1. Договору у редакції, відповідно до якої: "Об'єктом оренди є нежитлове приміщення (будівля, споруда), загальною площею 84,20 кв.м., в т.ч. 1 поверх - 72,3 кв.м., місця загального користування - 3,80 кв.м., рампа - 8,10 кв.м." (т.І, а.с. 26).

Відповідно до п. 1.1. Додаткової угоди до Договору орендодавцем передано, а орендарем прийнято нежитлове приміщення загальною площею 84,2 кв.м., з яких: для магазину по продажу продтоварів з реалізацією горілчаних виробів - 44,40 кв.м., магазин з продажу товарів дитячого асортименту - 27,9 кв.м. та МЗК - 11,90 кв.м. ( т. І а.с. 33)

Апелянт зазначає, що він здійснював розрахунок орендної плати за площу 76,1 кв.м. з посиланням на Акти обстежень орендованих приміщень, що ним використовувалася, проте вказані доводи є безпідставними та суперечать матеріалам справи. Оскільки відповідно до Додаткової угоди до Договору, позивачем передано, а відповідачем без зауважень прийнято у користування нежитлове приміщення загальною площею 84,2 кв.м., подальші зміни до Договору щодо орендованої площі не вносились, відповідачем об'єкт оренди за Актом приймання-передачі повернуто не було, отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що розрахунок орендної плати має здійснюватись на загальну площу орендованого відповідачем приміщення, що становить 84,2 кв.м., визначену у договорі, з умовами якої погодився відповідач шляхом скріплення її своїм підписом та печаткою за відсутності заперечень.

Відповідачем використання приміщення за адресою АДРЕСА_1 не спростовано та не заперечується.

У відповідності до п. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі (аналогічні положення містить п. 4.1.2. Договору).

Відповідно до п. 3.2. Договору, розмір орендної плати за кожен наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць.

У п. 3.4. Договору зазначено, що додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та у порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою.

Оренда сплачується орендарем незалежно від господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця на рахунок орендодавця (п. 3.6. Договору).

Відповідно до п. 3.5. Договору, орендна плата сплачується орендарем починаючи з дати підписання акту приймання-передачі об'єкта оренди. При поверненні об'єкта оренди орендодавцеві, останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акту приймання-передачі.

Відповідно до п. 3.7. Договору вартість комунальних послуг, витрат на утримання прибудинкової території вартість послуг по технічному обслуговуванню інженерного обладнання та внутрішньо будинкових мереж спільного призначення, не входять до складу орендної плати та сплачується орендодавцем окремо на підставі розрахунків вартості послуг, визначеному у додатку №2 до цього договору, або договорів, укладених орендодавцем безпосередньо з організаціями, що надають такі послуги.

Відповідно до умов п. 3.1 Додаткової угоди до Договору, за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади Деснянського району, затвердженої рішенням № 8 Деснянської райради від 11.09.2008 р., на дату підписання орендарю встановлено базову орендну ставку за користування 1 кв.м. загальної площі приміщення: магазин з реалізацією горілчаних виробів та МЗК - 65,00 грн., магазин з продажу товарів дитячого асортименту - 15,00 грн. ( т.І а.с. 33)

Відповідно до Додаткової угоди до Договору та Змін до додатку №1 до Договору, на момент їх підписання місячна орендна плата становила 3 845,95 грн. (без ПДВ) і щомісячно підлягала корегуванню на індекс інфляції за поточний місяць. Загальний розмір місячної орендної плати за перший місяць за користування приміщенням становить 4 615,14 грн. (з урахуванням ПДВ).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 9.3. Договору, після закінчення строку дії договору оренди, орендоване приміщення (будинок) має бути звільнено та передано орендодавцю за актом. За час фактичного користування об'єктом оренди після припинення дії даного договору до передачі приміщення за актом, орендар зобов'язаний внести плату за користування приміщенням у розмірі 100% орендної плати та комунальних платежів.

Відповідно до ст. 795 ЦК України, передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Відповідно до Договору № 1219 від 01.01.2007 р., у зв'язку з порушенням відповідачем обов'язку вчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату та плату за комунальні послуги, з урахуванням часткової оплати, за період з 01.02.2010 р. по 30.09.2012 р. у відповідача утворилась заборгованість в сумі 75 327,94 грн.

На підтвердження існування вказаної заборгованості, позивачем надано підписані в.о. директора та головним бухгалтером КП по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва та скріплені печатками вказаного підприємства Довідки про стан розрахунків по Договору № 1219 за оренду нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 (т.ІІ, а.с. 168-169) та розрахунку ціни позову, підписаного тими ж особами та засвідчені печаткою вказаного підприємства (т.ІІ, а.с. 170-171).

Як вбачається з наданих позивачем розрахунків позовних вимог, останнім було нараховано орендну плату з урахуванням Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади Деснянського району, затвердженої рішенням № 8 Деснянської райради від 11.09.2008 р. та умов Договору та додаткових угод до нього.

При розрахунку орендної плати позивачем було враховано період існування заборгованості з урахуванням часткової сплати її відповідачем.

Враховуючи те, що наявність вказаної заборгованості відповідачем спростовано не було, а доводи відповідача про те, що він мав платити не за встановлену Договором (з урахуванням змін) орендовану площу, колегією суддів було визнано безпідставними, висновками суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, у зв'язку з простроченням відповідачем своїх грошових зобов'язань за Договором, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 4 895,76 грн. інфляційних нарахувань, 3 850,18 грн. - 3% річних та 5 842,65 грн. - пені.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Нормами статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з пунктом 6.2. Договору за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар на користь орендодавця сплачує пеню у розмірі 0,5% за кожний день прострочки, але не більше розміру, чинним законодавством України.

Отже, порушення відповідачем умов договору щодо сплати орендних платежів є підставою для застосування відповідальності (нарахування пені) відповідно до пункту 6.2. Договору та захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 ЦК України.

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 ГК України, тому нарахування штрафних санкцій припиняється через 6 місяців від дня коли воно мало бути виконано.

Здійснивши перевірку розрахунку пені, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково, а саме в сумі 431,85 грн.

Крім того, у зв'язку з простроченням відповідачем виконання грошових зобов'язань за Договором, позивач просив стягнути 4 895,76 грн. інфляційних нарахувань, 3 850,18 грн. - 3% річних.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність наданого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вказаний розрахунок є вірним, а тому позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у сумі 3 850,18 грн. та інфляційних втрат у сумі 4 895,76 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог про розірвання Договору № 1219 від 01.01.2007 р. про передачу майна комунальної власності територіальної громади Деснянського району м. Києва в оренду, укладений між Комунальним підприємством "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва та приватним підприємцем (на даний час - "ФОП") ОСОБА_4 та звільнити нежитлове приміщення загальною площею 84,2 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 та передати його балансоутримувачу - Комунальному підприємству по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 9.1. Договору сторонами встановлено, що договір вступає в силу з моменту підписання сторонами - 01.01.2007 р., і діє до 31.12.2010 р. (з у рахуванням Додаткової угоди від до Договору).

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно частини 1 статті 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Рішенням Київської міської ради № 270/270 від 09.10.2014 р. "Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва" було створено комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування Деснянського району м. Києва" та п. 9 даного рішення зобов'язано Комунальне підприємство "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського району м. Києва та Комунальне підприємством "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва передати новоствореному Комунальному підприємству "Керуюча компанія з обслуговування Деснянського району м. Києва" житловий фонд, який був переданий до сфери управління Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації та знаходиться у них на балансі, а також інше рухоме та нерухоме майно, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та перебуває на їх балансі станом на 01.08.2014 р. (т.ІІІ, а.с. 115-116).

На виконання вищезазначеного рішення Київської міської ради, 01.07.2015 р. з балансу КП "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва було передано на баланс КП "Керуюча компанія з обслуговування Деснянського району м. Києва" нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в тому числі і спірне приміщення у даній справі, що підтверджується Актом приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 01.07.2015 р., копія якого міститься в матеріалах справи (т.ІІІ, а.с. 133) та Авізо 312/10 на безкоштовну передачу нежитлового приміщення, що знаходиться з адресою АДРЕСА_1 (т.ІІІ, а.с. 134).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Зважаючи на те, що час прийняття рішення у даній справі позивач не є балансоутримувачем спірного нежитлового приміщення, його права в частині використання даного приміщення не порушуються, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині розірвання договору № 1219 від 01.01.2007 р., звільнення нежитлового приміщення загальною площею 84,2 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 та передачу його балансоутримувачу.

При цьому, колегія суддів зазначає про безпідставність доводів апелянта щодо неправомірного покладення на нього обов'язків по сплаті судового збору.

У п. 2 ч. 1 ст. 49 ГПК України зазначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Станом на момент подачі позову та заяви про зменшення позовних вимог, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру діяла ставка судового збору у розмірі 2% від ціни позову. Позивачем за подання позовної заяви сплачено 2956,19 грн. (1883,19 грн.+1073 грн.), потім позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог, з урахуванням якої судом винесено рішення про часткове задоволення позовних вимог у сумі 84505,73 грн. та присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1690,11 грн., тобто пропорційно від задоволених позовних вимог майнового характеру (84505,73 грн.*2%=1690,11 грн.), що з урахуванням положень ст. 49 ГПК України є правомірним.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні Господарського суду міста Києва повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Рішення Господарського суду міста Києва від 13 червня 2016 року у справі № 5011-36/11442-2012 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на рішення Господарського суду міста Києва від 13 червня 2016 року у справі № 5011-36/11442-2012 задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 49 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст.ст. 105 ГПК, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на рішення Господарського суду міста Києва від 13 червня 2016 року у справі № 5011-36/11442-2012 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13 червня 2016 року у справі № 5011-36/11442-2012 залишити без змін.

3. Справу №5011-36/11442-2012 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді С.Г. Рудченко

О.В. Агрикова