ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2016 р.Справа № 915/664/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Гладишевої Т.Я., Савицького Я.Ф.,

при секретарі судового засідання: Селиверстовій М.В.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (за довіреністю), ОСОБА_2 (за довіреністю),

від відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО РЕЗЕРВ»

на рішення господарського суду Миколаївської області від 19.07.2016

у справі № 915/664/16

за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОМВИБУХ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО РЕЗЕРВ»

про стягнення заборгованості 305 588,00 грн., в тому числі: 253 600,00 грн. - суми попередньої оплати; 34 236,00 грн. - пені; 17 752,00 грн. - 7% штрафу

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

Представниками позивача в судовому засіданні не було заявлено клопотання про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, отже фіксація судового процесу не здійснювалась відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 07.09.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2016 року Приватне акціонерне товариство «ПРОМВИБУХ» (далі ПрАТ «ПРОМВИБУХ», позивач) звернулось до господарського суду Миколаївської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО РЕЗЕРВ» (далі ТОВ «АГРО РЕЗЕРВ», відповідач) про стягнення попередньої оплати у розмірі 253 600,00 грн., пені 34 236,00 грн. та 7 % штрафу 17 752,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що між сторонами був укладений договір поставки, на виконання умов якого, ПрАТ «ПРОМВИБУХ» здійснило попередню оплату за замовлене паливо (біодизель), проте відповідач в порушення умов договору свої зобовязання щодо поставки товару не виконав та не повернув позивачу сплачені за непоставлений товар грошові кошти.

19.07.2016 року до господарського суду Миколаївської області від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог в якій останній, керуючись ст. 22 ГПК України, просить суд стягнути з відповідача на користь ПрАТ «ПРОМВИБУХ» суму попередньої оплати за договором поставки № 24/11 від 24.11.2015 року у розмірі 253 600, 00 грн. (а.с. 49-50). Дана заява, господарським судом, була прийнята до розгляду.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 19.07.2016 позов ПрАТ «ПРОМВИБУХ» задоволено, стягнуто з ТОВ «АГРО РЕЗЕРВ» на користь позивача 253 600,00 грн. суми попередньої оплати за договором поставки №24/11 від 24.11.2015 та 3 804,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції послався на те, що позивач повністю виконав свої зобовязання за договором, проведено попередню оплату за договором поставки, однак відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору, взяте на себе зобов'язання щодо поставки товару або повернення сплачених в якості передоплати коштів не виконав.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду першої інстанції, ТОВ «АГРО РЕЗЕРВ», звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. Скаржник вважає, рішення незаконним та таким що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник відповідача в судове засідання 07.09.2016 не зявився, та не скористався своїм правами на участь в розгляді справи апеляційним судом, хоча повідомлявся належним чином про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 11.08.2016, про поважні причини неявки суд не повідомив та правами, наданими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористався.

Проте, така неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду скарги, оскільки, ухвалою Одеського апеляційного господарського суду про прийняття апеляційної скарги до провадження від 11.08.2016 у даній справі, явка представників сторін не визнавалась обов'язковою, а матеріали справи дають можливість розглянути скаргу по суті.

В судовому засіданні 07.09.2016 представники позивача підтримали доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу та надали пояснення, в яких просили рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено рішенням господарського суду, 24.11.2015 року між ТОВ «АГРО РЕЗЕРВ» (постачальник) та ПрАТ «ПРОМВИБУХ» (покупець) було укладено договір поставки № 24/11, за умовами якого, постачальник зобов'язується передати фуз та масло технічне (товар) в узгоджені строки у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити, на умовах передбачених даним договором, паливо-мастильні матеріали, (п. 1.1 Договору) (арк. 10- 11).

Товар поставляється узгодженими партіями, згідно із письмовими заявками покупця на поставку тієї чи іншої партії товару, які є невід'ємними частинами договору. Поставка товару підтверджується накладними документами на товар, які підписуються представниками обох сторін. Постачальник здійснює поставку товару протягом шести днів з моменту отримання оплати та відповідної заявки від покупця, за умови перерахування покупцем на розрахунковий рахунок постачальника вартості товару, згідно виставленого рахунку. Зобов'язання постачальника з поставки товару вважається виконаним у момент передачі його покупцю. Товар вважається переданим постачальником і прийнятим покупцем за кількістю - згідно товарно-транспортними накладним або накладним документам на товар (п.п. 2.2. 2.5. договору).

Пунктами 3.1., 3.2. Договору сторони узгодили, що загальну вартість даного договору складає сума всіх накладних, оформлених (виданих покупцю) за даним договором, які підтверджують факт передачі продукції покупцю, його кількість та вартість. Покупець зобовязується оплатити повну вартість товару до моменту його поставки, на умовах 100 % передоплати, на підставі рахунку фактури постачальника, який виставляється на підставі письмової заявки покупця.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Строк цього договору починає свій перебіг з моменту підписання та закінчується « 31» грудня 2016 року (п.п. 6.1., 6.2. договору).

Договір підписано та скріплено печатками сторін. Доказів визнання недійсним чи розірвання договору поставки суду не подано.

На виконання умов договору позивач звернувся до відповідача із заявкою № 39 від 11.01.2016 року, в якій просив виготовити до 18.01.2016 року фуз (біодизель) в кількості 16 000 л згідно договору поставки № 24/11 від 24.11.2015 року та гарантував провести оплату до 14.01.2016 року (а.с. 43).

В свою чергу ТОВ «АГРО РЕЗЕРВ» виставлено ПрАТ «ПРОМВИБУХ» рахунок-фактуру № СФ-0000001 від 12.01.2016 року для проведення попередньої оплати за товар (паливо (біодизель) в кількості 16 000 л на загальну суму 253 600, 00 грн. з ПДВ (а.с. 12).

Платіжним дорученням № 700 від 14.01.2016 року позивачем здійснено попередню оплату за товар на суму 253 600, 00 грн. на підставі вищевказаного рахунку (а.с. 13).

Відомості про господарську операцію на підставі договору поставки від 24.11.2015 року № 24/11 внесено до Єдиного реєстру податкових накладних, що підтверджується податковою накладною від 14.01.2016 року та Витягом з Єдиного реєстру податкових накладних (а.с. 53-54). Проте, відповідачем не виконано взяте на себе за договором зобовязання щодо поставки товару.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензіями за вих. № 668 від 12.04.2016 року та за вих. № 798 від 05.05.2016 року, в яких вимагав повернути суму попередньої оплати у розмірі 253 600, 00 грн. або виконати зобовязання шляхом поставки товару (а.с. 14, 17). Факт направлення претензій підтверджується поштовими повідомленнями про вручення та поштовими квитанціями (а.с. 15, 18, 19).

Відповідач у відповідь на претензію позивача № 668 від 12.04.2016 року повідомив, що затримання в постачанні сплаченого товару відбулось у звязку з ремонтними роботами на обладнанні. На момент направлення відповіді недоліки усунуті та ТОВ «АГРО РЕЗЕРВ» робить все можливе для якнайшвидшого виконання своїх зобовязань по договору поставки № 24/11 від 24.11.2015 року (лист ТОВ «АГРО РЕЗЕРВ» вих. № 26/04-16 від 26.04.2016 року) (а.с. 16).

Дослідивши матеріали справи, судова колегія встановила, що станом на день розгляду справи відповідачем кошти в розмірі 253 600, 00 грн. не повернуто, що також підтверджується довідкою позивача № 1222 від 18.07.2016 року (а.с. 55). Товар відповідачем не поставлено.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов'язань містяться і у ч. ч. 1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи викладене колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що позовна вимога щодо стягнення з відповідача суми попередньої оплати у розмірі 253 600,00 грн. підлягає задоволенню.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що відповідач був позбавлений права на судовий захист, оскільки з рішенням суду від, а також з правовим обґрунтуванням позовних вимог відповідач ознайомився лише 29.07.2016 за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень.

Колегія суддів зазначає, що ухвалою господарського суду від 13.06.2016 було порушено провадження у даній справі та призначено до розгляду на 30.06.2016. Зазначена ухвала була надіслана сторонам по справі та отримана зокрема відповідачем 17.06.2016 про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 40). 21.06.2016 до господарського суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке в судовому засіданні 30.06.2016 було задоволено та розгляд справи ухвалою суду відкладено на 19.07.2016. Ухвалу господарського суду про відкладення розгляду справи від 30.06.2016, відповідач отримав 05.07.2016 (а.с. 47). В судове засідання 19.07.2016, а ні відповідач а ні його представник не зявились.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що відповідач про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та у останнього було достатньо часу скористатись своїми правами наданими ст. 22 ГПК України. Крім цього, ухвалами господарського суду явка представників сторін не визнавалась обовязковою, а матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що місцевий суд обґрунтовано задовольнив вимоги позивача.

Наведені скаржником у апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Перевіряючи згідно приписів ст.101 ГПК України законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в повному обсягу, тобто не тільки на підставах викладених у апеляційній скарзі, судова колегія не встановила будь-яких порушень норм матеріального і процесуального права з боку місцевого суду і вважає, що зроблені судом висновки відповідають фактичним обставинам справи, наявним в ній доказам та приписам чинного законодавства.

З огляду на викладене судова колегія не вбачає будь-яких передбачених ст.104 ГПК України правових підстав для скасування рішення місцевого суду.

Керуючись cm.cm. 99, 101- 105 ГПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 19.07.2016 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Гладишева Т.Я.

ОСОБА_3