ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2016 р.Справа № 922/2275/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гончарові В.В.

розглянувши справу

за позовом Заступника військового прокурора сил антитерористичної операції (м. Краматорськ, Донецька обл.) в інтересах держави в особі Державного концерну "Укроборонпром" (м. Київ) та Казенного підприємства "ОСОБА_1 ремонтний енергомеханічний завод" (м. Зміїв, Харківська обл.)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "С-Транс" (м. Зміїв, Харківська обл.)
про стягнення 177 610,65 грн.
за участю представників сторін:

прокурор - Волик О.Г. ( сл. посвідчення №035279 від 26.08.15 року);

позивача (ДК "Укроборонпром") - ОСОБА_2 (дов. № д-1871/2016 року від 26.07.2016 року);

позивача (КП "ЗРЕЗ") - ОСОБА_3Г (дов. №295/1 від 09.08.2016 року), ОСОБА_4 (дов. №279/10 від 01.08.2016 року);

відповідача - не з'явився;

третьої особи - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Заступник військового прокурора сил антитерористичної операції в інтересах держави в особі Державного концерну "Укроборонпром" та Казенного підприємства "ОСОБА_1 ремонтний енергомеханічний завод" звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "С-Транс" на свою користь заборгованість, яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором №04/01 на прийняття стічних вод до каналізаційної мережі Казенного підприємства "ОСОБА_1 ремонтний енергомеханічний завод" від 31.01.2013. Відповідно вимог позовної заяви, заявлена до стягнення сума заборгованості становить 177610,65 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання передбачені договором №04/01 на прийняття стічних вод до каналізаційної мережі Казенного підприємства "ОСОБА_1 ремонтний енергомеханічний завод" від 31.01.2013 щодо своєчасної оплати за отримані послуги з прийому стічних вод. Судові витрати просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12 липня 2016 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 02 серпня 2016 р. о 12:10 год.

В судовому засіданні 02.08.2016 року було оголошено перерву до 10 серпня 2016 року о 12:15 год.

В судовому засіданні 10 серпня 2016 року було оголошено перерву до 15 серпня 2016 року о 12:15 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15 серпня 2016 року було залучено до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 районне комунальне водопровідно-каналізаційне підприємство, розгляд справи відкладено на 05 вересня 2016 р. о 10:45 год.

25.08.2016 року до канцелярії суду (вх.№27966/16) від представника позивача (ДК "Укроборонпром") надійшли пояснення.

05.09.2016 року до канцелярії суду (вх.№28895) від представників позивача (КП "ОСОБА_1 ремонтний енергомеханічний завод") надійшли додаткові пояснення по справі.

05.09.2016 року до канцелярії суду (вх.№28896) від представників позивача (Казенного підприємства "ОСОБА_1 ремонтний енергомеханічний завод" ) надійшло клопотання про долучення до матеріалів справ документів згідно додатку.

Суд, дослідивши клопотання представників позивача (КП "ОСОБА_1 ремонтний енергомеханічний завод") про долучення до матеріалів справи документів згідно додатку, вирішив за можливе задовольнити його.

Прокурор в судовому засіданні 05.09.2016 року підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представники позивачів в судовому засіданні 05.09.2016 року підтримали позовні вимоги прокурора в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 05.09.2016 року не з'явився, про причину неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про дату, час та місце наступного судового засідання суду від 15.08.2016 у справі №922/2275/16, яке долучене судом до матеріалів справи.

Представник 3-ї особи в судове засідання 05.09.2016 року не з'явився, витребуваних судом документів не надав, про причину неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення, яке долучене судом до матеріалів справи.

Враховуючи те, що норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за позовною заявою позивача за наявними у справі і додатково наданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі», Державний концерн "Укроборонпром" є суб'єктом управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі.

ДК «Укроборонпром» та в його складі КП «ЗРЕЗ» виконує окремі роботи, які є складовими частинами загального оборонного замовлення, за виконання якого відповідає Державний концерн «Укроборонпром». Частиною 1 статті 3 Закону України «Про державне оборонне замовлення» встановлено, що координацію діяльності з реалізації оборонного замовлення здійснює визначений Кабінетом Міністрів України уповноважений центральний орган виконавчої влади.

Відповідно до пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України від 31 серпня 2011 р. № 993 «ОСОБА_4 питання Державного концерну «Укроборонпром» учасники Концерну, до яких належить і КП «ЗРЕЗ», зберігають статус юридичної особи та свою господарську самостійність.

В абзаці 1 сторінки 3 позовної заяви прокурор зазначає, що Концерн є уповноваженим державою органом з управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі. Проте, вказане суперечить положенням законодавства, які врегульовують статус Концерну.

Частиною 1 статті 118 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) встановлено, що об'єднанням підприємств є господарська організація, утворена у складі двох або більше підприємств з метою координації їх виробничої, наукової та іншої діяльності для вирішення спільних економічних та соціальних завдань.

Згідно із частиною 1 статті 120 ГК України, господарські об'єднання утворюються як асоціації, корпорації, консорціуми, концерни, інші об'єднання підприємств, передбачені законом. Відповідно до частини 5 статті 120 ГК України, концерном визнається статутне об'єднання підприємств, а також інших організацій, на основі їх фінансової залежності від одного або групи учасників об'єднання, з централізацією функцій науково-технічного і виробничого розвитку, інвестиційної, фінансової, зовнішньоекономічної та іншої діяльності.

В абзаці 6 сторінки 2 позовної заяви прокурор необґрунтовано зазначає, що Концерн утворений у структурі органів виконавчої влади України. Натомість, згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» систему центральних органів виконавчої влади складають міністерства України та інші центральні органи виконавчої влади. ДК «Укроборонпром» не належить до зазначених суб'єктів та, відповідно, не входить до системи органів виконавчої влади.

Окрім того, в останньому абзаці сторінки 2 позовної заяви прокурор помилково зазначає, що КП «ЗРЕЗ» є структурним підрозділом.

Таким чином, Концерн не є ані уповноваженим державою органом з управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі, ані структурним утворенням органів виконавчої влади України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві.

Більш того, відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі», учасники Концерну не перебувають в управлінні органів виконавчої влади. Тобто, Законом прямо передбачена відсутність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до частини 2 статті 29 Господарського процесуального кодексу України, у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в якій зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або про відсутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор набуває статусу позивача.

Більш того, в абзаці 2 пункту 2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» вказано: «Прокурор, звертаючись до господарського суду із заявою про визнання правочину недійсним, виступає позивачем або зазначає у ній позивачем державний чи інший орган або установу, організацію, уповноважені здійснювати відповідні функції Держави у спірних праввовіднисинах, наприклад, управління майном, що є предметом цього правочину, і визначає відповідачами, як правило, сторони за правочином (договором). Виняток можуть становити випадки, коли однією з сторін є названий орган (установа, організація); у такому разі відповідачем визначається друга сторона".

Тобто, Вищий господарський суд України вважає, що відсутність у позивача статусу органу не виключає процесуальної можливості органів прокуратури подавати позовні заяви в інтересах держави в особі установи, організації, уповноважених здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах, наприклад, управляти майном.

Згідно з додатком до статуту Державного концерну "Укроборонпром" до складу підприємств-учасників концерну включено КП "ЗРЕЗ".

Згідно із статтею 7 Закону України «Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі», у процесі управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі Концерн:

здійснює регулювання, контроль та координацію діяльності учасників Концерну (п. 1);

надає згоду на відчуження та списання об'єктів управління державною власністю в оборонно-промисловому комплексі, що належить учасникам Концерну (п. 8);

здійснює контроль за діяльністю учасників Концерну (п. 14); веде облік об'єктів державної власності, що перебувають в управлінні Концерну, здійснює контроль за ефективним використанням та збереженням таких об'єктів (п. 15);

забезпечує надання розпоряднику Єдиного реєстру об'єктів державної власності інформації про наявність і поточний стан майна об'єктів державної власності, що перебувають в управлінні Концерну, та зміну його стану (п. 20);

забезпечує в установленому порядку проведення інвентаризації майна Концерну та його учасників (п. 21);

виконує інші функції з управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі у випадках, передбачених законодавством (п. 31).

Таким чином, Концерн наділений законодавчим органом - Верховною Радою України, владними повноваженнями щодо управління майном, зокрема, державних підприємств оборонно-промислового комплексу, які входять до складу Концерну.

Відповідно до пункту 5 статті 116 Конституції України, Кабінет Міністрів України наділено повноваженнями здійснювати управління об'єктами державної власності відповідно до закону. Детальний перелік повноважень Кабінету Міністрів України у сфері управління об'єктами державної власності закріплено в статті 5 Закону України «Про управління об'єктами державної власності».

Абзацом 4 пункту 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» передбачено, що Кабінет Міністрів України здійснює делегування, зокрема, суб'єктам господарювання окремих повноважень щодо управління об'єктами державної власності.

31.08.201 1 постановою Кабінету Міністрів України № 993 було затверджено Статут Концерну, відповідно до положень якого Концерну делеговано від Кабінету Міністрів України повноваження щодо управління об'єктами державної власності.

Згідно із пунктом 12 Статуту Концерну, Концерн відповідно до законодавства має право, зокрема, забезпечувати в установленому законом порядку ефективне управління об'єктами майнового комплексу учасників Концерну для реалізації прав держави як власника таких об'єктів.

Пунктом 17 Статуту встановлено, що Концерн утворений з метою забезпечення ефективного функціонування та управління суб'єктами господарювання державного сектору економіки, які провадять господарську діяльність у сфері розроблення, виготовлення, реалізації, ремонту, модернізації та утилізації озброєння, військової і спеціальної техніки та боєприпасів і беруть участь у військово-технічному співробітництві з іноземними державами.

Виходячи зі змісту положень Статуту, Концерну було делеговано наступні владні повноваження Кабінету Міністрів України, зокрема:

утворювати підприємства, у тому числі спільні, засновані на державній власності, приймати рішення щодо їх реорганізації та ліквідації (пп. 9 п. 12 Статуту),

забезпечувати в установленому законом порядку ефективне управління об'єктами майнового комплексу учасників Концерну для реалізації прав держави як власника таких об'єктів (пп. 19 п. 12 Статуту),

забезпечувати проведення в установленому порядку інвентаризації майна Концерну та його учасників (пп. 6 п. 51 Статуту);

погоджувати укладення учасниками Концерну договорів про спільну діяльність, згідно з якими використовується нерухоме майно, що перебуває в їх господарському віданні чи оперативному управлінні (пп. 6 п. 51 Статуту);

визначати умови реструктуризації та санації учасників Концерну, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави (пп. 6 п. 51 Статуту);

надавати розпоряднику Єдиного реєстру об'єктів державної власності інформації про наявність і поточний стан майна об'єктів державної власності, що перебувають в управлінні Концерну (пп. 6 п. 51 Статуту),

здійснювати координацію поточної діяльності та контроль за діяльністю учасників Концерну (пп. З п. 48, пп. 26 п. 51 Статуту).

організовувати контроль за використанням орендованого державного майна, що перебуває в управлінні учасників Концерну (пп. 23 п. 51 Статуту Концерну)

Крім того, п. 51 Статуту Концерну Генерального директора Концерну наділено повноваженнями, серед іншого, здійснювати контроль за ефективним використанням та збереженням об'єктів державної власності, що знаходяться в управлінні Концерну.

Таким чином, Концерн є уповноваженим суб'єктом, якому надано Верховною Радою України та делеговано Кабінетом Міністрів України владні повноваження з управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі, до яких, з-поміж іншого, належить майно КП «ЗРЕЗ». Тобто, Концерн є суб'єктом владних повноважень в розумінні статті 23 Закону України «Про прокуратуру»,

Виходячи з викладеного, суд зазначає, що відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, не перешкоджає розгляду справи по суті.

31.01.2013 між КП «ОСОБА_1 ремонтний енергомеханічний завод» та ТОВ «С-Транс» був укладений Договір №04/01 на прийняття стічних вод до каналізаційної мережі КП «ЗРЕЗ».

Відповідно до п. 1.1 договору КП «ЗРЕЗ» зобов'язується приймати від ТОВ «С-Транс» стічні води, а ТОВ «С-Транс» зобов'язується оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 2.2 договору ТОВ «С-Транс» оплачує послуги з водовідведення КП «ЗРЕЗ» згідно з рахунком.

Згідно з п.3 договору, плата за послуги вноситься на розрахунковий рахунок КП «ЗРЕЗ» не пізніше 25 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до наявних в матеріалах справи належним чином засвідчених копій рахунків-фактур № СФ-0000123 від 30.04.2015, № СФ-0000130 від 29.05.2015, № СФ-0000136 від 30.06.2015, № СФ-0000145 від 31.07.2015, № СФ-0000151 від 31.08.2015, № СФ-0000158 від 30.09.2015, № СФ-0000169 від 30.10.2015, № СФ-0000177 від 30.11.2015, а також до наявних в матеріалах справи належним чином засвідчених копій актів здачі-прийняття робіт (послуг), які підписані представниками сторін та скріплені печатками товариств № ОУ-0000102 від 30.04.2015, № ОУ-0000111 від 29.05.2015, № ОУ-0000115 від 30.06.2015, № ОУ-0000124 від 31.07.2015, № ОУ-0000130 від 31.08.2015, № ОУ-00000135 від 30.09.2015, № ОУ-0000145 від 30.10.2015, № ОУ-0000151 від 30.11.2015 (додані до позовної заяви), КГІ «ЗРЕЗ» прийняв та очистив стічні води від ТОВ «С-Транс» на загальну суму 177 610, 65 грн.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 підприємство "ОСОБА_1 ремонтний енергомеханічний завод" виконав свої обов'язки у повному обсязі, прийняв та очистив стічні води від ТОВ «С-Транс» на загальну суму 177 610, 65 грн., проте відповідач в порушення норм чинного цивільного та господарського законодавства України та умов договору №04/01 на прийняття стічних вод до каналізаційної мережі Казенного підприємства "ОСОБА_1 ремонтний енергомеханічний завод" від 31.01.2013, не виконав свого обов'язку з оплати наданих послуг.

Згідно з п. 5.1 договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за цим договором, сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

В порядку досудового врегулювання спору, відповідно до частини 2 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України, КП «ЗРЕЗ» направляло на адресу ТОВ «С-Транс» претензію №489/17 від 20.10.2015 та акт звіряння взаєморозрахунків станом на 01.01.2016, які залишилися без відповіді.

Таким чином, позивач змушений був звернутися до суду за захистом свого порушено права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

У відповідності до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як на підставу своїх заперечень проти позову, відповідач у відзиві посилається на невиконання КП «ЗРЕЗ» своїх зобов'язань за Договором №04/01 між КП «ОСОБА_1 ремонтний енергомеханічний завод» та ТОВ «С-Транс» на прийняття стічних вод до каналізаційної мережі КП «ЗРЕЗ» від 31.03.2013. На думку відповідача, невиконання КП «ЗРЕЗ» своїх зобов'язань полягає у тому, що у КП «ЗРЕЗ» закінчився строк дії дозволу на спеціальне водокористування. Втім, наведені припущення відповідача безпідставні, беручи до уваги викладене нижче.

Як вже зазначалося вище, КП «ЗРЕЗ» виконало усі зобов'язання за договором, за період з квітня по листопад 2015 року прийняло та очистило стічні води від ТОВ «С- Транс» на загальну суму 177 610, 65 грн.

Відповідно до п. 1.1 договору КП «ЗРЕЗ» зобов'язується приймати від ТОВ «С-Транс» стічні води, а ТОВ «С-Транс» зобов'язується оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 2.2 Договору ТОВ «С-Транс» оплачує послуги з водовідведення КП «ЗРЕЗ» згідно з рахунком. Згідно з п.3 договору плата за послуги вноситься на розрахунковий рахунок КП «ЗРЕЗ» не пізніше 25 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Виконання КП «ЗРЕЗ» своїх зобов'язань за договором підтверджується рахунками-фактурами та актами здачі-прийняття робіт (послуг), підписаними як КП «ЗРЕЗ» так і ТОВ «С-Транс», доданими до позовної заяви.

Наявність чи відсутність дозволу на спеціальне водокористування не є підставою для відмови Відповідачем від свого обов'язку щодо оплати послуг з прийняття стічних вод. Згідно з п. 2.2 Договору підставою для оплати є виконання КП «ЗРЕЗ» своїх обов'язків з прийняття стічних вод. Як зазначено вище, послуги надано і оформлено необхідні документи. Більше того, дана обставина не заперечується Відповідачем.

Окрім того, наявність чи відсутність дозволу на спеціальне водокористування не є предметом цього судового спору.

Отже, наявність чи відсутність дозволу на спеціальне водокористування не є підставою для відмови відповідачем від свого обов'язку щодо оплати послуг з прийняття стічних вод.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вказані обставини та приймаючи до уваги вимоги ст. 526 Цивільного Кодексу України, а саме те, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем , хоча мав можливість скористуватись своїми процесуальними правами та надати документи в обґрунтування своєї позиції по справі, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога прокурора про стягнення заборгованості за надані послуги за договором № 04/01 від 31.01.2013 в сумі 177 610,65 грн. правомірна та обґрунтована, така, що не спростована відповідачем, тому підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2664,16 грн., оскільки з його вини спір було доведено до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "С-Транс" (63403, Харківська область, Зміївський район, м. Зміїв, вул. Таранівське шосе, 5; ) на користь Казенного підприємства "ОСОБА_1 ремонтний енергомеханічний завод" (63404, Харківська область, Зміївський район, м. Зміїв, вул. Зміївський, 29; ) заборгованість за надані послуги за договором № 04/01 від 31.01.2013 в сумі 177 610,65 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "С-Транс" (63403, Харківська область, Зміївський район, м. Зміїв, вул. Таранівське шосе, 5; ) на користь Генеральної прокуратури України (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15; ) судовий збір в сумі 2 664,16 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.09.2016 р.

Суддя ОСОБА_6