КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2016 р. Справа№ 910/223/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

при секретарі Шаповаловій К.В.

за участю представників:

від позивача - не з`явився

від відповідача - Ліповуз Д.І.

розглянувши матеріали апеляційних скарг Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" та Товариства з додатковою відповідальністю "Альфа - Гарант" на рішення Господарського суду м.Києва від 28.09.2015 (суддя - Чебикіна С.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах"

до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант"

про стягнення коштів.,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення 38 357, 53 коп.

Рішенням господарського суду м. Києва від 28.09.2015 позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" 27951,31 грн. страхового відшкодування та 1315,44 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд змінити рішення господарського суду м. Києва від 28.09.2015 за позовом ПАТ "Страхова компанія "Інгосстрах" до ТДВ Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення страхового відшкодування в часині відмови у задоволенні позову про стягнення 500 грн., задовольнивши позов в цій часині у повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Відповідно до протоколу про автоматизований розподіл судової справи апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2015 відновлено строк подання апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгострах" прийнято її до провадження та призначено до розгляду на 26.11.2015.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з додаткової відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд змінити рішення господарського суду м. Києва від 28.09.2015 за позовом ПАТ "Страхова компанія "Інгосстрах" до ТДВ Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення 38357,53 грн. страхового відшкодування.

Позов задовольнити частково. Стягнути з Товариства додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на користь Приватного акціонерного товариста "Страхова компанія "Інгострах" 15385,18 грн., страхового відшкодування, в іншій частині позову відмовити.

Відповідно до довідки про передачу апеляційної скарги раніше визначеному складу суду апеляційну скаргу Товариства з додаткової відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" було передано колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.11.2015 відновлено строк подання апеляційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю "Альфа-Гарант" прийнято її до провадження, об'єднано в одне апеляційне провадження апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгострах", та Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" та призначено до розгляду.

Ухвалою суду від 10.12.2015 по справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу.

Ухвалою суду від 10.12.2015 провадження по справі було зупинено до надання висновку експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Ухвалою суду від 08.08.2016 поновлено провадження по справі та призначено до розгляду апеляційні скарги на 06.09.2016.

Представник відповідача в судове засідання на вказану дату з`явився та надали усні пояснення стосовно предмету спору.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується зворотним повідомленням, причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, представник позивча з`являвся в судові засідання до направлення справи до експертної установи, надавав пояснення по суті спору, а отже його неявка не перешкоджає вирішенню справи по суті, проти даного не заперечував представник відповідача, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне:

14.12.2011 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах", як страховиком, та ПАТ КБ "Приватбанк", як страхувальником, був укладений договір страхування №DND0AX.

Відповідно до умов договору застраховано майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням або розпорядженням транспортним засобом марки Daewoo Matiz д.н.з. НОМЕР_4.

22.11.2013 о 13:30 в м. Дніпропетровську на перехресті вул. Свердлова-Філософська відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Daewoo Matiz, д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_4, автомобіля KIA Sorento, д.н.з. НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля НОМЕР_1.

В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль Daewoo Matiz, д.н.з. НОМЕР_4, що підтверджується відповідною довідкою органів ДАІ.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25.12.2013 у справі № 199/13176/13-п (номер провадження 3/199/4405/13) ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Цивільно-правову відповідальність водія ОСОБА_5 автомобіля KIA Sorento, д.н.з. НОМЕР_5, застраховано у відповідача.

Згідно зі страховим актом, складеним позивачем №И-3944 від 11.12.2013, розмір страхового відшкодування складає 38867,53 грн., яка на підставі заяви на виплату страхового відшкодування №7064899сз від 04.12.2013 виплачена позивачем на рахунок ОСОБА_3, що підтверджується платіжним дорученням №3368 від 12.12.2013.

Зважаючи на зазначене, позивач звернувся із позовом до суду до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що останній, в порушення норм чинного законодавства України не виконав зобов'язання щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу Daewoo Matiz д.н.з. НОМЕР_2.

Відповідач, частково заперечуючи проти заявлених вимог, обґрунтовує це тим, що позивачем не вірно визначено ринкову вартість пошкодженого автомобіля після ДТП, а отже, сума відшкодування має бути меншою.

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про страхування» визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховим випадком, у відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування», є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного кодексу України, предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до звіту №26-11-1ЗЛ від 27.11.2013 ринкова вартість автомобіля Daewoo Matiz д.н.з. НОМЕР_4, становить 38655,18 грн., а вартість відновлювального ремонту цього ж автомобіля складає 42007,62 грн.

Звітом № 09-09-15л від 09.09.2015 визначено вартість придатних до подальшої експлуатації деталей і вузлів автомобіля Daewoo Matiz д.н.з. НОМЕР_4 пошкодженого внаслідок ДТП, яка склала 10193,87 грн.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність за шкоду заподіяну внаслідок експлуатації автомобіля Daewoo Matiz д.н.з. НОМЕР_4, була застрахована в ТзДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант", про що було укладено договір (поліс) № АС/3733077, обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов'язання відшкодувати шкоду заподіяну, зокрема, майну третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля Daewoo Matiz д.н.з. НОМЕР_4, і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Ст. 30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим.

Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Господарський суд міста Києва, постановляючи оскаржуване рішення, зазначив в його мотивувальній частині про те, що відповідно до звіту № 09-09-15л від 09.09.2015 визначено вартість придатних до подальшої експлуатації деталей і вузлів автомобіля Daewoo Matiz д.н.з. НОМЕР_4 пошкодженого внаслідок ДТП, яка склала 10193,87 грн., даний звіт був прийнятий до уваги як належний та допустимий доказ, в розумінні положень ГПК України.

В той же час, в матеріалах справи наявний звіт-консультація стосовно вартості залишків транспортного засобу, здійснений суб`єктом оціночної діяльності та долучений представником відповідача в суді першої інстанції, відповідно до якого вартість залишків транспортного засобу Daewoo Matiz д.н.з. НОМЕР_4 складає 19319,71 грн.

Крім того, відповідач, в апеляційній скарзі зазначав про те, що відповідно до онлайн аукціону AUTOonline ринкова вартість транспортного засобу після ДТП становить 22770 грн., а тому, на думку представника відповідача, справедливий розмір страхового відшкодування становить 15385,18 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, зокрема зазначив, що доводи викладені у відзиві відповідача стосовно ринкової вартості залишків транспортного засобу в розмірі 22770 грн. судом не приймаються, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на їх підтвердження та вони повністю спростовуються звітом спеціаліста №09-09-15л від 09.09.2015.

Проте, колегія суддів не погоджується із таким висновком місцевого суду та вважає, що судом неповно та не всебічного було досліджено всі обставини справи та не обґрунтовано не взято до уваги наявність інших доказів щодо іншої вартості залишків пошкодженого транспортного засобу.

Зважаючи на наявність в матеріалах справи декількох рівнозначних доказів стосовно ринкової вартості залишків транспортного засобу після ДТП, які значимо відрізняються розміром такої вартості і у суду відсутні підстави для не прийняття якогось одного з них до уваги, зважаючи на приписи ст. 44 ГПК України, ухвалою суду від 10.12.2015 по справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу та на вирішення експертам було поставлене запитання:

- яка вартість залишків транспортного засобу DAEWOO MATIZ д.н.з. НОМЕР_3 після ДТП, що мало місце 22.11.2013.

Згідно із висновку експерта № 24238/15-54 від 05.08.2016 ринкова вартість транспортного засобу DAEWOO MATIZ д.н.з. НОМЕР_3 після ДТП, що мало місце 22.11.2013 становить 14971, 75 грн.

Відповідно до ст. 42 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обов`язковим та оцінюється господарським судом за правилами, встановленими ст. 43 ГПК України.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно зі статтею 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на все вище викладене, на те, що при призначені судом автотоварознавчої експертизи експерт був повідомлений про кримінальну відповідальність за ст. 384,385 КК України, (на відміну від спеціалістів, що надавали звіти про ринкову вартість залишків транспортного засобу, копії яких долучені як представником позивача так і представником відповідача в суді першої інстанції), а відповідно до п. 16 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 «Про деякі питання практики призначення експертизи», висновок експерта набуває доказової сили, за умови того, що особа набуває прав та несе обов`язки експерта після оголошення (вручення їй ухвали про призначення експертизи та попередження про відповідальність, враховуючи те, що представниками сторін не було жодними належними та допустимим доказами доведено та обґрунтовано суду неможливість прийняття такого висновку експерта до уваги, зважаючи також на те, що подане експерту питання потребує спеціальних знань, колегія суддів дійшла висновку, що висновок експерта № 24238/15-54 від 05.08.2016 є належним доказом по справі та приймається до уваги для подальшого визначення розміру відшкодування, що підлягає виплаті позивачу.

Відповідно до приписів статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Частиною 1 статті 1191 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, прийшов до висновку, що до відшкодування підлягає сума 27951,31 грн.

Проте, колегія судів не погоджується із таким висновком місцевого суду, з урахуванням вказаного вище висновку експерта № 24238/15-54 від 05.08.2016 та зазначає наступне.

Частиною п'ятою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Як зазначалось вище, згідно ст. 30 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, з урахуванням доказів, наявних в матеріалах справи, пояснень, наданих представниками сторін, та встановлених фактів, дійшов висновку, що доведеною та обґрунтованою є сума збитків, в розмірі 23683,43 грн.

Відповідно до приписів статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Статтею 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Як передбачено полісом № АС/3733077, розмір франшизи становить 500 грн., у зв'язку з чим вартість відшкодування, яка повинна бути виплачена відповідачем зменшується на зазначену суму.

Крім того, згідно із страховим актом, складеним позивачем № И-3944 від 11.12.2013 додаткові витрати страховика, а саме послуги евакуатора становлять 500 грн., що також підлягають відшкодуванню, з урахуванням ст. 29 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Таким чином, з урахуванням всього вище зазначеного, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 23683,43 грн.(38655,18 грн. вартість автомобіля до ДТП - 14971,75 грн. вартість залишків пошкодженого автомобіля - 500 грн. франшиза + 500 грн. евакуатор)

Відповідно до п. 1 Постанови пленуму Вищого господарського суду № 6 від 23.03.2012 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач, подаючи апеляційну скаргу на рішення суду, зазначав про те, що місцевим судом безпідставно було відмовлено у стягнення коштів за евакуатор в розмірі 500 грн., оскільки таке відшкодування передбачено законом та підтверджено належними доказами по справі.

Колегія суддів погоджується із таким зауваження апелянта, та зазначає, що дійсно судом першої інстанції не було, при визначені суми відшкодування, враховано витрати на евакуатор та не було в мотивувальній частині рішення зазначено про причини такого неврахування

В той же час суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки позивач просив лише збільшити суму відшкодування, задоволену судом першої інстанції, на 500 грн., а судом апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг така сума відшкодування була зменшена, апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню.

Крім того, з урахуванням викладеного в даній постанові та того, що відповідач просив задовольнити позовні вимоги в розмірі 15385,18 грн. також частковому задоволенню підлягає й апеляційна скарга останнього.

Відповідно до п.3 ч.1. ст. 103 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має права скасувати рішення повністю або частково і прийняте нове рішення.

Враховуючи положення ст. 104 ГПК України, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" та Товариства з додатковою відповідальністю "Альфа - Гарант" підлягають частковому задоволенню, а рішення Господарського суду м. Києва від 28.09.2015 у справі № 910/223/15-г підлягає частковому скасуванню.

Згідно ч. 5 ст. 49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуг перекладача, адвоката, та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при частковому задоволені позову пропорційно на обох сторін.

Крім того, відповідно до п. 4.4 Постанови пленуму Вищого Господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Коли ж приймається нове судове рішення апеляційної інстанції після скасування судового рішення місцевого господарського суду або судом касаційної інстанції після скасування судових рішень нижчих інстанцій, то розподіл сум судового збору здійснюється постановою відповідно апеляційної або касаційної інстанцій, який прийняв нове рішення.

З урахуванням зазначеного, з позивача підлягає стягненню на користь відповідача судовий збір, сплачений останнім при подачі касаційної скарги,за результатами розгляду якої були скасовані рішення місцевого суду від 03.02.2015 та постанова апеляційної інстанції від 28.04.2015.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" та Товариства з додатковою відповідальністю "Альфа - Гарант"- задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2015 у справі № 910/223/15-г - скасувати частково. Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Альфа - Гарант" (01133 м. Київ, бул. Л. Українки, 26 код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 32 офіс 402, код 33248430) страхове відшкодування в розмірі 23683,43 грн. та судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1128,06 грн.»

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Альфа - Гарант" (01133 м. Київ, бул. Л. Українки, 26 код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 32 офіс 402, код 33248430) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1672,91 грн. та втрати за проведення експертизи в розмірі 721,30 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 32 офіс 402, код 33248430) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Альфа - Гарант" (01133 м. Київ, бул. Л. Українки, 26 код 32382598) судовий збір за подання апеляційні скарги в розмірі 992,81 грн. та за подання касаційної скарги в розмірі 913,50 грн.

Видати судові накази. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи № 910/223/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов