РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2016Справа №910/12586/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна»

До Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача

ОСОБА_1

про відшкодування шкоди в розмірі 10 045,19 грн.

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Каланча Ю.А. - по дов.

від відповідача: Мефодієнко І.С. - по дов.

від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Граве Україна» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 10 045,19 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2016р. року порушено провадження у справі №910/12586/16, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 та призначено розгляд справи на 08.08.2016 року.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте, 29.07.2016р. через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, а 01.08.2016р. - клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а також клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву.

Третя особа в судове засідання 08.08.2016р. не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представника позивача та третьої особи, ухвалою від 08.08.2016р. розгляд справи було відкладено на 05.09.2016р.

Представником позивача 25.08.2016р. через відділ діловодства суду було подано додаткові пояснення по справі, а у судовому засіданні 05.09.2016р. заявлено клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке розглянуто та задоволено судом. Представником заявника також було надано усні пояснення по суті спору, згідно змісту яких позовні вимоги підтримано в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 05.09.2016р. проти задоволення позовних вимог надав заперечення.

Представник третьої особи у судове засідання 05.09.2016р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

За висновками суду, незважаючи на те, що третя особа не з'явилась у судове засідання 05.09.2016р., справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

В судовому засіданні 05.09.2016р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі представлені докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.06.2015р. в Оболонському районі міста Києва на перехресті проспекту Героїв Сталінграда та Московського проспекту сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів 1. Audi А3, державний номер НОМЕР_1, керування яким здійснював ОСОБА_1 та 2. Ford Transit, державний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_5.

Згідно постанови від 25.06.2015р. Оболонського районного суду міста Києва у справі №756/7792/15-п дорожньо-транспортна пригода сталась в результаті порушення водієм автомобіля Audi А3, державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_1 вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до договору №101019768 від 16.02.2015р. добровільного страхування «Граве КАСКО» страховиком майнових інтересів власника транспортного засобу Ford Transit, державний номер НОМЕР_2, пов'язаних з володінням та користуванням транспортним засобом на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди було Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Граве Україна».

Частиною 2 статті 8 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з п. 1 ст. 354 Господарського кодексу України, за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як свідчать матеріали справи, 12.06.2015р. ОСОБА_5 звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» з повідомленням №62608 про випадок з транспортним засобом.

Відповідно до змісту рахунку-фактури №04183 від 26.06.2015р., складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Автоальянс Київ» (станція технічного обслуговування) вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Transit, державний номер НОМЕР_2 становила 23 920,85 грн.

28.07.2015р. страхувальник на підставі договору №101019768 від 16.02.2015р. звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» з заявою про виплату страхового відшкодування, в якій просив перерахувати грошові кошти на рахунок станції технічного обслуговування - Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоальянс Київ».

28.07.2016р. представниками позивача було здійснено розрахунок страхового відшкодування та складено страховий акт №СНТ/101019768/1. Відповідно до вказаного акту страховиком прийнято рішення про виплату страхувальнику за наслідками настання 10.06.2015р. страхового випадку страхового відшкодування в сумі 23 920,85 грн. шляхом перерахування грошових коштів на рахунок станції технічного обслуговування.

Наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №55426 від 30.07.2015р. підтверджується, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Граве Україна» було перераховано на рахунок Товариством з обмеженою відповідальністю «Автоальянс Київ» (станція технічного обслуговування) страхове відшкодування в сумі 23 920,85 грн.

З полісу №АЕ/4380198 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що цивільно-правову відповідальність власника/водія транспортного засобу Audi А3, державний номер НОМЕР_1 було застраховано Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант». Вказаним полісом визначено нульовий розмір франшизи та встановлено ліміт відповідальності страховика по майну на рівні 50 000 грн.

За твердженнями позивача, які з боку відповідача підтверджені, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Граве Україна» звернулось до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» з заявою №70360 від 29.02.2016р. про виплату страхового відшкодування в сумі 23 920,85 грн.

За поясненнями представника відповідача, Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» з метою визначення розміру шкоди, завданої власнику транспортного засобу Ford Transit, державний номер НОМЕР_2, було залучено суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до представленого до матеріалів справи звіту №2568 від 08.07.2016р., складеного Товариством з обмеженою діяльністю «Екстімейт Плюс», розмір матеріального збитку, завданого власнику означеного вище транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 10.06.2015р., становить 13 875,66 грн.

З огляду на наведене вище, Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» і було перераховано позивачу страхове відшкодування в порядку регресу на суму 13 875,66 грн. Факт отримання означеної суми грошових коштів було підтверджено заявником.

Посилаючись на те, що фактичні витрати Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» перевищують суму страхового відшкодування, яка була сплачена відповідачем у досудовому порядку, позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди в сумі 10045,19 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з урахуванням наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Зазначена правова норма також кореспондується зі статтею 993 Цивільного кодексу України.

В пункті 4 Постанови №6 від 27.03.1992р. Пленуму Верховного Суду України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Згідно п. 9 ст. 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відноситься до обов'язкових видів страхування, що здійснюються в Україні.

Наразі, господарський суд зазначає, що відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних та забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (ч.1 ст.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Суб'єктами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України, потерпілі (ст.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальники - це юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; страховики - це страхові організації, що мають право на здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України «Про страхування»; особи, відповідальність яких застрахована, - це страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з Наказом №142/5/2092 від 24.11.2003р. Міністерства юстиції України та Фонду державного майна, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2003р. за №1074/8395, «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», що є обов'язковим для виконання особами, до компетенції яких входить проведення автотоварознавчих експертиз та досліджень, розмір матеріального збитку визначається шляхом проведення відповідної експертизи. Методику товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів розроблено згідно із Національним стандартом №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» і затверджено Наказом №142/5/2092 від 24.11.2003 р.

Відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом (стаття 7 Закону), і здійснюється суб'єктами оціночної діяльності.

Статтею 5 вказаного нормативно-правового акту передбачено, що суб'єктами оціночної діяльності є: суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі.

З огляду на зазначені норми права, суд зазначає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, переходить право вимоги до винної особи у межах фактичних витрат, проте, страховиком такої особи з урахуванням приписів Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» фактично підлягає відшкодуванню саме оцінена шкода, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Як зазначалось вище, розмір страхового відшкодування, який було сплачено відповідачем у досудовому порядку, визначено на підставі звіту №2568 від 08.07.2016р., складеного Товариством з обмеженою діяльністю «Екстімейт Плюс» на замовлення Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», відповідно до якого розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Ford Transit, державний номер НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 10.06.2015р., становить 13 875,66 грн.

Враховуючи вищезазначені норми, суд дійшов висновку, що відповідач є зобов'язаним в межах суми оціненої шкоди, а саме у розмірі 13 875,66 грн., визначеної експертом у встановленому законом порядку, а не у розмірі вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, яка виплачена позивачем своєму страхувальнику на підставі договору №101019768 від 16.02.2015р. добровільного страхування «Граве КАСКО».

Таким чином, з огляду на наведене вище у сукупності, господарський суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди в розмірі 10 045,19 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати залишаються за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити в задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.09.2016р.

Суддя О.М. Спичак