РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2016Справа №910/14691/16

За позовом Корпорації "Артеріум" (м. Київ, Україна)

до Акціонерної компанії "Дори-Дармон" (м. Ташкент, Республіка Узбекистан)

про стягнення 201 105, 45 дол. США, що еквівалентно 4 989 240, 39 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Задорожна Л.Г.;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Корпорація "Артеріум" (далі-позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерної компанії "Дори-Дармон" (далі-відповідач) про стягнення 201 105, 45 дол. США, що еквівалентно 4 989 240, 39 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо оплати поставленого товару згідно контракту № EXP-181/15 від 19.10.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2016 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 15.09.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

22.08.2016 Господарський суд міста Києва звернувся із судовим дорученням до Господарського суду міста Ташкент про вручення ухвали суду від 12.08.2016 про порушення провадження у справі Акціонерній компанії "Дори-Дармон".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2016 зупинено провадження у справі № 910/14691/16 до 15.09.2016, у зв'язку зі зверненням з судовим дорученням про надання правової допомоги (вручення документів) до Господарського суду міста Ташкент.

13.09.2016 через відділ автоматизованого документообігу суду від Корпорації "Артеріум" надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 12.08.2016.

У даному судовому представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, через відділ автоматизованого документообігу суду подав документи на виконання вимог ухвали суду від 12.08.2016 та заяву, в якій визнає заявлені позовні вимоги та просить суд розглядати справу за відсутності представника Акціонерної компанії "Дори-Дармон".

Приймаючи до уваги, що представник відповідача був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представника відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 15.09.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

19.10.2015 між Корпорацією "Артеріум" (далі - продавець) та Акціонерною компанією "Дори-Дармон" (далі - покупець) укладено контракт № ЕХР - 181/15, умовами якого передбачено, що продавець зобов'язується передати у власність покупця на умовах, в обсягах і в порядку, передбаченому цим контрактом медикаменти, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його згідно з цим контрактом.

Поставка товару відбувається на підставі специфікацій, які підписуються уповноваженими представниками сторін на кожну партію товару і є невід'ємною частиною цього контракту. При цьому, покупець не має права відмовитися від товару, узгодженого сторонами в специфікації (п. 1.2. контракту).

Пунктами 1.3. - 1.6. контракту передбачено, що покупець зобов'язується оплатити товар згідно з разовими специфікаціям до цього контракту.

Терміни, кількість, ціни, асортимент вказуються у разових специфікаціях на кожне відвантаження окремо.

Одержувач товару за цим контрактом є: Акціонерна Компанія «Дорі-Дармон», Республіка Узбекистан 100021, м. Ташкент, пл. Чорсу, 21.

Країна походження товару - Україна.

Відповідно до п. 2.1. контракту, загальна вартість контракту становить 1 000 000,00 доларів США (один мільйон доларів США).

Згідно п.п. 3.1., 3.2. контракту, товар поставляється на умовах: фрахт/перевезення та страхування оплачено до (СІР) - Ташкент, станції призначення: Митний пост - «Арк Булок», м. Ташкент вул. Самарканд Йулі, 36, код 26003; Митний пост - «СПС Ташкент Аеро», м. Ташкент Аеропорт, код 00102.

При тлумаченні цього контракту мають силу Міжнародні правила тлумачення торгових термінів у редакції, чинній на момент підписання цього Контракту (ІНКОТЕРМС 2010).

Умовами п.п. 4.1. - 4.3. контракту визначено, що продавець зобов'язаний укласти за свій рахунок на звичайних умовах договір перевезення товару з м. Києва в м. Ташкент з організацією перевізника.

Доставка товару здійснюється автотранспортом або авіатранспортом протягом 45 днів з дати повідомлення продавцем покупця про передачу товару перевізнику.

Датою поставки товару є дата передачі товару перевізнику.

У відповідності до п. 5.1. договору, оплата за поставлений товар здійснюється в доларах США за реквізитами продавця в наступному порядку: банківський переказ на рахунок продавця з відстрочкою платежу 60 (шістдесят) календарних днів, від дати складання міжнародної транспортної накладної (СМR) в місті Києві або авіатранспортної накладної (Аir WA Ybill) в аеропорту Бориспіль.

Згідно п.п. 15.1 - 15.2. контракту, всі суперечки і розбіжності, які можуть виникнути з даного контракту або у зв'язку з ним, будуть по можливості вирішуватися шляхом, переговорів між сторонами.

У разі, якщо сторони не дійдуть згоди, спори передаються на розгляд до Господарського суду міста Києва, мова судочинства - російська. Спори з контракту або у зв'язку з ним повинні розглядатися виходячи з умов контракту, в частині що не врегульованою контрактом підлягають застосуванню «Міжнародні правила тлумачення торгових термінів« ІНКОТЕРМС» (ред. 2010 року), а також матеріальне і процесуальне право України.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2017 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання (п. 16.1. контракту).

Так, відповідно до специфікації № 5 від 16.05.2016 до контракту № ЕХР - 181/15 від 19.10.2015, сторони домовились про поставку товару на загальну суму 201 105, 45 доларів США.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов контракту, відповідно до специфікації № 5 від 16.05.2016 та інвойсу № ЕХР-181/15-5 від 16.05.2016 було поставлено відповідачеві товар на загальну суму 201 105, 45 доларів США., що підтверджується міжнародною транспортною накладною (СМR) № 0844341 від 30.05.2016.

Відповідно до електронної декларації № 125140001/2016/623295 товар пройшов митну процедуру в Україні, а також пройшов митну процедуру в Узбекистані на митному посту - Ташкент, про що свідчить вантажна (ввізна) митна декларація 26003/21.06.2016/0019182.

Проте, відповідач за поставлений товар не розрахувався, внаслідок чого за останнім утворилась заборгованість у розмірі 201 105, 45 доларів США.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо оплати поставленого товару, зокрема, щодо погашення заборгованості у розмірі 201 105, 45 доларів США.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами контракту № ЕХР - 181/15 від 19.10.2015, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Так, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною другою статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином, поставив відповідачеві товар на загальну суму 201 105, 45 доларів США, що підтверджується міжнародною транспортною накладною (СМR) № 0844341 від 30.05.2016.

Однак, відповідач оплати поставленого товару не провів, доказів зворотного суду не надав.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, враховуючи строки оплати, встановлені у п. 5.1. контракту № ЕХР - 181/15 від 19.10.2015, відповідач зобов'язаний був здійснити оплату товару протягом 60 (шістдесяти) календарних днів, від дати складання міжнародної транспортної накладної (СМR) в місті Києві - 30.05.2016, тобто з 30.07.2016 відбулося прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач не надав суду доказів належного виконання свого зобов'язання щодо оплати поставленого товару, а також визнав заявлені позовні вимоги, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови контракту № ЕХР - 181/15 від 19.10.2015 та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 201 105, 45 доларів США.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Корпорації "Артеріум" задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерної компанії "Дори-Дармон" (100021, Республіка Узбекистан, м. Ташкент, пл. Чорсу, 21, ІНН - 201389395) на користь Корпорації "Артеріум" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 139, ідентифікаційний код - 33406813) 201 105 (двісті одну тисячу сто п'ять) доларів США 45 центів - заборгованості та 74 838 (сімдесят чотири тисячі вісімсот тридцять вісім) грн. 61 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 19.09.2016.

Суддя Бондарчук В.В.