ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2016р. Справа№ 914/1715/16

За позовом: Заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Львівської обласної державної адміністрації

До відповідача-1: Радехівська районна державна адміністрація, м. Радехів

До відповідача-2: ТзОВ «Стоянівський торфобрикетний завод», с. Стоянів

За участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державна інспекція сільського господарства у Львівській області

Про визнання протиправними та скасування розпоряджень, визнання недійсним договору оренди землі від 28.10.2008 року, та повернення земельної ділянки

Суддя Березяк Н.Є

Секретар судового засідання Кравець О.І.

В судове засідання зявились:

від прокуратури: ОСОБА_1, ОСОБА_2 прокурори

від позивача : ОСОБА_3 представник за дорученням

від відповідача-1 :ОСОБА_4 представник по довіреності

від відповідача-2 : ОСОБА_5 - представник по довіреності

від третьої особи : не зявився

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Суть спору: Подано позов заступником прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Львівської обласної державної адміністрації , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державної інспекції сільського господарства у Львівській області до Радехівської районної державної адміністрації та до ТзОВ «Стоянівський торфобрикетний завод» про визнання протиправними та скасування розпоряджень голови Радехівської районної державної адміністрації від 17.07.2008 року № 542 « Про надання дозволу ТзОВ «Стоянівський торфобрикетний завод» на виготовлення технічної документації з землеустрою» та від 04.08.2008 року №586 «Про надання в оренду ТзОВ «Стоянівський торфобрикетний завод» земельних ділянок для видобутку торфу на території Стоянівської сільської ради, припинення КП «Стоянівський торфобрикетний завод» права користування земельною ділянкою на території вказаної сільської ради площею 245,0046 га , а також передачі її в оренду строком на 25 років для видобутку торфу; про визнання недійсним договору оренди землі від 28.10.2008 року за № 31, та повернення земельної ділянки в розпорядження Львівської обласної державної адміністрації.

Розгляд справи відкладався з підстав і мотивів, викладених в ухвалі суду.

В судових засіданнях прокурор позовні вимоги підтримав, просив задоволити позов з підстав і мотивів, викладених в позовній заяві та матеріалів справи. В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на ті обставини, що Радехівська районна державна адміністрація приймаючи спірні розпорядження вийшла за межі наданих їй повноважень, а відтак укладений між нею та ТзОВ «Стоянівський торфобрикетний завод» договір оренди земельної ділянки без достатньої на це правової підстави.

В судових засіданнях представник Львівської обласної державної адміністрації позовні вимоги підтримала повністю і просила їх задоволити з підстав і мотивів, викладених в позовній заяві та наданих поясненнях.

Представник Радехівської районної державної адміністрації проти позову заперечує повністю з підстав і мотивів, викладених у відзиві на позов. В обґрунтування своїх заперечень посилається на ті обставини, що на момент прийняття оскаржуваних розпоряджень положеннями чинного на той час законодавства не було розмежовано повноваження районних адміністрацій щодо розпорядження землями, а тому вважає позовні вимоги безпідставними і просить в позові відмовити.

Представник ТзОВ «Стоянівський торфобрикетний завод» проти позову заперечує з підстав і мотивів викладених у відзиві на позов. В обґрунтування своїх заперечень посилається на ті обставини, що при отриманні в оренду земельної ділянки ним дотримано всієї процедури погоджень і дозволів, належним чином виконує свої договірні обовязки і не повинен відповідати за помилки державних органів та спірні питання щодо розмежування наданих їм повноважень і у випадку скасування зазначених вище розпоряджень та визнання недійсним договору оренди йому буде завдано збитки, які йому належить відшкодувати з бюджету. ОСОБА_3 того, відповідачем -2 було подано заяву про застосування строку позовної давності.

В судовому засіданні 05.09.2016 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

17 липня 2008 року Радехівською районною державною адміністрацією прийнято розпорядження № 542, яким надано дозвіл ТзОВ «Стоянівський торфобрикетний завод» на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельними ділянками на умовах оренди, у тому числі, і на території Пиратинської сільської ради площею 245,0046 га.

04 серпня 2008 року головою Радехівської районної державної адміністрації прийнято розпорядження № 586, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки для передачі їх в оренду на території Пиратинської сільської ради площею 245,0046 га строком на 25 років для видобутку торфу.

На підставі зазначених розпоряджень 28 жовтня 2008 року між Радехівською районною державною адміністрацією та ТзОВ «Стоянівський торфобрикетний завод» укладено договір оренди землі строком на 25 років, який зареєстрований у Радехівському відділі Львівської регіональної філії ЦДЗК07 листопада 2008 року, за № 31.

Звертаючись з позовом до суду про скасування зазначених вище розпоряджень та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, заступник прокурора Львівської області посилається на порушення інтересів держави. В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що оскаржувані розпорядження прийняті Радехівською районною державною адміністрацією з перевищенням повноважень, а передача земельної ділянки в оренду була здійснена порушенням порядку її передачі, а відтак просить визнати недійсними та скасувати зазначені вище розпорядження та визнати недійсним договір оренди.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані і не підлягають до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (тут і далі в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних розпоряджень) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 17 Земельного кодексу України, визначено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у сфері земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Положеннями пункту 12 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України передбачено, що до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту на території Пиратинської сільської ради Радехівського району Львівської області.

Відповідно до частини 1 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на порушення статті 122 Земельного кодексу України, якою визначено повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування по наданню земельних ділянок юридичним особам у постійне користування.

Доводи прокурора необґрунтовані і спростовуються матеріалами справи з огляду на наступне:

На час винесення оскаржуваних розпоряджень Радехівської районної державної адміністрації діяла редакція статті 122 Земельного кодексу України, яка визначала повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування по наданню земельних ділянок юридичним особам у постійне користування, а не в оренду, про що йдеться у оскаржуваних розпорядженнях.

Відповідно до частини 1 статті 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. А відповідно до частини 1 статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Редакція статті 122 Земельного кодексу України, якою визначено повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування була прийнята Законом України № 509-УІ від 16 вересня 2008 року і набула чинності 14.10.2008 року, а отже саме з цього моменту дана стаття почала регулювати відносини в тому числі щодо оренди земельної ділянки.

З огляду на ті обставини, що положеннями земельного законодавства, в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних розпоряджень, повноваження обласних державних адміністрацій стосувалися розпорядження лише щодо надання у постійне користування земельних ділянок із земель державної власності, а порядок передачі земельних ділянок в оренду, на момент прийняття спірних розпоряджень, встановлювався статтею 124 Земельного кодексу України, посилання прокурора в обґрунтування позовних вимог на порушення відповідачем-1 норм статті 122 Земельного кодексу України є безпідставними.

ОСОБА_3 того, слід звернути увагу на ті обставини, що відповідно до розпорядження голови Радехівської районної державної адміністрації від 09 березня 2005 року № 91 комунальному підприємству «Стоянівський торфобрикетний завод» було передано в оренду строком на 10 років земельну ділянку на території Пиратинської сільської ради, площею 245,0046 га, цільове призначення для промислового видобування торфу.

У 2007 році, в порядку встановленому Законом України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», відбулася приватизація комунального підприємства «Стоянівський торфобрикетний завод» у звязку з чим правонаступником усіх прав та обов'язків якого стало товариство з обмеженою відповідальністю «Стоянівський торфобрикетний завод».

Надалі відповідач, як правонаступник комунального підприємства «Стоянівський торфобрикетний завод» вчиняло дії щодо переоформлення належного йому права оренди спірної земельної ділянки.

Радехівською районною державною адміністрацією прийнято розпорядження № 542 від 17 липня 2008 року, яким надано дозвіл ТзОВ «Стоянівський торфобрикетний завод» на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельними ділянками на умовах оренди, у тому числі, і на території Пиратинської сільської ради площею 245,0046 га та 04 серпня 2008 року прийнято розпорядження № 586, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки для передачі їх в оренду на території Пиратинської сільської ради площею 245,0046 га строком на 25 років для видобутку торфу.

На підставі зазначених розпоряджень 28 жовтня 2008 року між Радехівською районною державною адміністрацією та ТзОВ «Стоянівський торфобрикетний завод» укладено договір оренди землі строком на 25 років, який зареєстрований у Радехівському відділі Львівської регіональної філії ЦДЗК07 листопада 2008 року, за № 31.

Право оренди спірної земельної ділянки перейшло до товариства з обмеженою відповідальністю «Стоянівський торфобрикетний завод» від комунального підприємства «Стоянівський торфобрикетний завод» в порядку правонаступництва, а не виникло на загальних підставах.. Законність надання спірної земельної ділянки в оренду комунальну підприємству «Стоянівський торфобрикетний завод» - правопопереднику ТзОВ «Стоянівський торфобрикетний завод» ніким не оспорюється.

Як правильно зазначає у своєму відзиві на позов відповідач-2, прийнявши оспорювані розпорядження та уклавши оспорюваний договір, Радехівська районна державна адміністрація переоформила ТзОВ «Стоянівський торфобрикетний завод» право оренди спірної земельної ділянки, яке перейшло до товариства на підставі ч. 2 ст. 22 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» у зв'язку з приватизацією комунального підприємства «Стоянівський торфобрикетний завод».

Положеннями ч.1 ст. 21 ЦК України передбачено, що «суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки ОСОБА_3 або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси».

Звертаючись із позовом в інтересах держави, прокурором не обґрунтовано та не надано жодних доказів порушення прав чи інтересів держави чи інших осіб.

З огляду на викладене, проаналізувавши оскаржувані розпорядження на предмет їх відповідності нормам чинного законодавства, судом встановлено, що оскаржувані розпорядження не суперечать актам цивільного законодавства, які діяли на момент їх прийняття та не порушують економічних інтересів держави, оскільки на підставі укладеного договору оренди від 28.10 2008 року ТзОВ «Стоянівський торфобрикетний завод» сплачує орендну плату в розмірі встановленому договором на спеціальний бюджетний рахунок Пиратинської сільської ради, на території якої знаходиться земельна ділянка, що свідчить про безпідставність висновків позивача щодо порушення економічних інтересів держави.

Є необґрунтованими і не заслуговують на увагу суду доводи позивача в частині позовних вимог про визнання недійсним договору оренди землі від 28.10.2008 року та застосування наслідків недійсності правочину.

Як вбачається з матеріалів справи, ТзОВ «Стоянівський торфобрикетний завод» право оренди спірної земельної ділянки здійснює на підставі, прийнятих Радехівською районною державною адміністрацією розпоряджень та укладеного з нею договору оренди землі. При цьому, провівши державну реєстрацію права оренди на спірні земельні ділянки, держава офіційно його визнала і підтвердила факт виникнення права у товариства.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Статтею 203 ЦК України встановлено такі загальні вимоги, дотримання яких є необхідним для чинності правочину . Враховуючи ті обставини, що при укладенні договору оренди від 10.12.2014 року сторонами договору було дотримано вимоги ст.203 ЦК України, будь-які вимоги позивача щодо визнання недійсним зазначеного договору є безпідставними.

Стосовно поданої відповідачем заяви про застосування строку позовної давності до даних правовідносин, то слід зазначити наступне:

Відповідно до положень п.2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України « Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» №10 від 29.05.2013 року ( із змінами і доповненнями) «перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення».

Як встановлено судом під час розгляду справи, позов не підлягає до задоволення з підстав його необґрунтованості, отже позовна давність до даних правовідносин не застосовується.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, суд прийшов до висновку , що позов не обґрунтований і не підлягає до задоволення.

Керуючись 3,4,41,42,43, 44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,82,84,85 ГПК України, суд , -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову заступника прокурора Львівської області про визнання протиправними та скасування розпоряджень голови Радехівської районної державної адміністрації від 17.07.2008 року № 542 « Про надання дозволу ТзОВ «Стоянівський торфобрикетний завод» на виготовлення технічної документації з землеустрою» та від 04.08.2008 року №586 «Про надання в оренду ТзОВ «Стоянівський торфобрикетний завод» земельних ділянок для видобутку торфу на території Стоянівської сільської ради, припинення КП «Стоянівський торфобрикетний завод» права користування земельною ділянкою на території вказаної сільської ради площею 245,0046 га , а також передачі її в оренду строком на 25 років для видобутку торфу; про визнання недійсним договору оренди землі від 28.10.2008 року за № 31, та повернення земельної ділянки в розпорядження Львівської обласної державної адміністрації відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 12.09.2016 року.

Суддя Березяк Н.Є.