ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2016 р.Справа № 922/2205/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Нагірна М.Т.

розглянувши справу

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю ПІ Сістем", м. Харків
про стягнення 2 542,47 грн., розірвання договору оренди та зобов'язання повернути майно
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність №60 від 30.06.2016 р.

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю ПІ Сістем" (відповідача) про стягнення орендної плати в розмірі 2 084,88 грн., пені в розмірі 311,65 грн., штрафу в розмірі 145,94 грн., розірвання договору оренди №5492-Н від 15.07.2013 р. та зобов'язання відповідача повернути балансоутримувачу (Харківському національному університету радіоелектроніки () за ОСОБА_1 приймання-передачі орендоване майно (частину вестибулю на першому поверсі 4-поверхового громадського будинку, інв. №61436, літ. за тех. паспортом А-4, загальною площею 1,00 кв.м., за адресою: м. Харків, вул. Бакуліна, 12). Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, витребуваних документів до суду не подав.

Відповідач про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, в судове засідання свого повноважного представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, витребуваних документів до суду не подав.

Враховуючи те, що судом вжито всіх необхідних заходів щодо повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.07.2013 року між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) був укладений договір оренди № 5492-Н.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: частину вестибулю на першому поверсі 4-поверхового громадського будинку, інв. №61436, літ. А-4 (далі - майно), загальною площею 1,00 кв.м., за адресою: м. Харків, вул. Бакуліна, 12, що перебуває на балансі Харківського національного університету радіоелектроніки (ідентифікаційний номер 02071197) (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на "16" січня 2013 р. і становить 8 600,00 грн. Майно передається в оренду з метою: розміщення термінала поповнення рахунку.

Згідно з п.п. 2.1., 2.3. договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди. Орендоване майно залишається на балансі підприємства із зазначенням, що це майно передано в оренду та зараховується на позабалансовий рахунок орендаря із зазначенням, що це майно є орендованим.

Відповідно до п.п. 3.1. договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендованої плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786 (зі змінами) (далі - Методика розрахунку), і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - січень 2013 р. - 287,24 грн. (згідно Додатку № 2). Орендна плата за перший місяць оренди - липень 2013 визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за лютий-липень 2013 р.

Згідно з п.п. 3.3. договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної за попередній місяць на індекс інфляції на поточний місяць.

Відповідно до п.п. 3.6. договору орендна плата перераховуються до державного бюджету та балансоутримувачу щомісячно, до 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до вимог діючої Методики, у співвідношенні:

- безпосередньо до державного бюджету на рахунки, визначені фінансовими органами - у розмірі 50%;

- на рахунок, визначений балансоутримувачем - у розмірі 50%.

Згідно з п.п. 3.7., 3.8. договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає стягненню до державного бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати. У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованості за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 7% від суми заборгованості.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.3 договору орендар зобов'язується використовувати орендоване майно відповідно до його призначення та умов цього договору. Своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату.

За невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України (п.п. 9.1 договору).

Договір укладено строком на один рік, що діє з 15 липня 2013 р. до 15 липня 2014 р. (п.п. 10.1 договору).

Згідно з ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже, виходячи з приписів ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та відсутністю в матеріалах справи заяви однієї із сторін про припинення дії умов договору оренди № 5495-Н від 15.07.2013 р., даний договір оренди вважається продовженим до 15.07.2017 р.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач передав в оренду, а відповідач прийняв обумовлене у договорі оренди майно, що підтверджується ОСОБА_1 приймання-передачі орендованого майна від 15.07.2013 р. (а.с. 15).

Позивач стверджує, що відповідач в порушенням умов договору не сплачував орендну плату, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за договором з орендної плати за період з вересня 2015 р. по травень 2016 р. в розмірі 2 084,88 грн., що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

При цьому відповідач про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, але в судове засідання свого повноважного представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву до суду не подав.

Таким чином, судом встановлено, що у відповідача існує перед позивачем заборгованість з орендної плати за договором оренди № 5492-Н від 15.07.2013 р. за період з вересня 2015 р. по травень 2016 р. в розмірі 2 084,88 грн., яка залишається не сплаченою.

Надаючи правову кваліфікацію фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

За приписами ст. 19 цього Закону орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об'єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об'єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об'єктів, що перебувають у державній власності.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому за умовами ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладені обставини, приписи закону і на те, що суму заборгованості відповідачем не спростовано та не оплачено, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за договором оренди № 5492-Н від 15.07.2013 р. за період з вересня 2015 року по травень 2016 року в розмірі 2 084,88 грн. правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Розглянувши позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 311,65 грн. за період з 15.04.2016 р. по 24.06.2016 р. та штрафу в розмірі 145,95 грн., суд дійшов висновку про наступне.

Частиною 2 статті 193 ГК України передбачено, що порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Стаття 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

В силу ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п.п. 3.7., 3.8. договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає стягненню до державного бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати. У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованості за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 7% від суми заборгованості.

Перевіривши правильність та правомірність нарахування позивачем штрафу в розмірі 145,94 грн. (2 084,88 грн. х 7% = 145,94 грн.), суд вважає позовні вимоги в цій частині є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені в розмірі 311,65 грн., суд дійшов висновку про необхідність залишення позову в цій частині без розгляду, виходячи з такого.

У п. 1.12. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.1013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок.

У наданих позивачем розрахунках та письмових поясненнях (а.с. 19, 37, 40) зазначено про часткову оплату відповідачем заборгованості з орендної плати, про недоїмку орендної плати, також про переплату відповідачем заборгованості з орендної плати.

Ухвалами суду від 08.07.2016 р. та від 09.08.2016 р. у даній справі було зобов'язано позивача надати у судове засідання: обґрунтований розрахунок заборгованості з орендної плати (із зазначенням періоду виникнення заборгованості з орендної плати, її часткової оплати та підсумкової суми заявленої до стягнення); докладний та обґрунтований розрахунок пені та докази часткової оплати заборгованості з орендної плати.

У абз. 3 п. 18 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році" від 11.04.2005 р. № 01-8/344 зазначено, що якщо для здійснення перерахунку сум штрафних санкцій, річних тощо необхідні додаткові матеріали, суд витребує їх у позивача, а в разі неподання ним таких матеріалів - з урахуванням обставин конкретної справи залишає позов (в частині стягнення відповідних спірних сум) без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України або відмовляє в задоволенні позову у відповідній частині, у зв'язку з недоведеністю позовних вимог.

Оскільки позивач вимоги ухвал суду від 08.07.2016 р. та від 09.08.2016 р. щодо надання вище зазначених документів не виконав, суд позбавлений можливості перевірити правомірність та правильність нарахування позивачем заявленої до стягнення пені в розмірі 311,65 грн.

За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 311,65 грн. залишити без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 4 ст. 81 ГПК України позивач не позбавлений права в подальшому повторно звернутися до суду з позовом про стягнення зазначених сум в загальному порядку.

Розглянувши позовні вимоги про розірвання договору оренди № 5492-Н від 15.07.2013 р. та зобов'язання відповідача повернути балансоутримувачу орендоване майно у зв'язку з систематичним порушенням відповідачем договірних зобов'язань з оплати орендної плати, суд дійшов таких висновків.

За умовами п.п. 10.5. договору чинність договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; загибелі орендованого майна достроково за згодою сторін або за рішенням суду; банкрутства орендаря; ліквідації орендаря - юридичної особи.

Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Iстотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" підставою для дострокового розірвання договору оренди за рішенням суду може бути невиконання сторонами своїх зобовязань та інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Пунктом 1 ст. 783 ЦК України передбачено право орендодавця вимагати розірвання договору оренди, якщо орендар користується приміщенням всупереч договору.

Відповідно до ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Отже, підставою для розірвання договору оренди може бути належним чином доведене невиконання орендарем хоча б одного з його зобов'язань, передбачених законом або договором оренди.

Згідно з ч. 1. ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умова зазначених у договорі оренди.

Згідно з п. 10.9. договору майно вважається поверненим балансоутримувачу та орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Враховуючи вище встановлений факт порушення відповідачем умов договору оренди в частині оплати орендної плати, суд вважає позовні вимоги про розірвання договору оренди № 5492-Н від 15.07.2013 р. та зобов'язання відповідача повернути балансоутримувачу орендоване майно обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Беручи до уваги ту обставину, що даний спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд керуючись ч. 2 ст. 49 ГПК України, покладає судовий збір в повному обсязі на відповідача на користь державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 18, 19, 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 6, 11, 509, 525, 526, 530, 629, 651, 759, 762, 782, 785 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 4-2, 4-3, 32-34, 43, 44, 49, 75, п. 5 ч. 1 ст. 81, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Розірвати договір оренди №5492-Н від 15.07.2013 р. укладений між РВ ФДМУ по Харківській області та ТОВ "Ю ПІ СІСТЕМ" (61103, м. Харків, вул. Дерев'янка, буд. 1-А, ).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю ПІ СІСТЕМ" (61103, м. Харків, вул. Дерев'янка, буд. 1-А, ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області (61024, м. Харків, вул. Гуданова, 18, отримувач: УК Дзержинс/мХар Дзержинськ/22080200, р/р 0003 в ГУДКСУ у Харківській області, код ЄДРПОУ УДКСУ 37999654, МФО 851011) заборгованість з орендної плати в розмірі 2 084,88 грн. та штраф в розмірі 145,94 грн.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Ю ПІ СІСТЕМ" (61103, м. Харків, вул. Дерев'янка, буд. 1-А, ) повернути орендоване майно (частину вестибюлю на першому поверсі 4-поверхової громадського будинку, інв. № 61436, літ. за тех. паспортом А-4, загальною площею 1,00 кв.м., за адресою: м. Харків, вул. Бакуліна, 12) Балансоутримувачу (Харківський національний університет радіоелектроніки () за ОСОБА_1 приймання-передачі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю ПІ СІСТЕМ" (61103, м. Харків, вул. Дерев'янка, буд. 1-А, ) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) судовий збір в розмірі 4 134,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 311,65 грн. залишити без розгляду.

Повне рішення складено 08.09.2016 р.

Суддя ОСОБА_2