ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2016 р. Справа № 914/828/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді Бойко С.М.

суддів Бонк Т. Б.

ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3 (довіреність від 2.02.2016);

від відповідача: не зявився

розглянувши апеляційну скаргу приватного підприємства «Екопал Груп» б/н, б/д,

на рішення господарського суду Львівської області від 15.06.2016, суддя Березяк Н.Є.,у справі № 914/828/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю « 50х50», м. Миколаїв,

до відповідача приватного підприємства «Екопал Груп», с. Наварія,

про стягнення суми

В С Т А Н О В И В :

рішенням господарського суду Львівської області від 15.06.2016 у справі №914/828/16 позов товариства з обмеженою відповідальністю « 50х50» до приватного підприємства «Екопал Груп» про стягнення 20 103,12 грн. задоволено. Стягнуто з приватного підприємства «Екопал Груп» на користь товариства з обмеженою відповідальністю « 50х50» 20 103,12 грн. пені.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач прийняв товар в обсягах та по цінах визначених у видаткових накладних, в яких є посилання на договір № П-22 від 02.01.2014 року, здійснені в період дії зазначеного договору, а оплата придбаного товару свідчить про те, що зазначені поставки товару та його прийняття відповідачем відбувалося в межах договору поставки.

В апеляційній скарзі приватне підприємство «Екопал Груп» просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 15.06.2016 у справі №914/828/16 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зазначає, що приватне підприємство «Екопал Груп» заперечує факт поставлення товару саме на підставі договору поставки № П-22 від 02.01.2014 та вважає, що поставка цементу була здійснена в позадоговірному порядку. Вказує на те, що сторони в договорі поставки № П-22 від 02.01.2014 визначили, що ціна, кількість та асортимент партії товару визначатиметься в додатково узгоджених специфікаціях, які є невідємними частинами договору. Зазначення у графі замовлення договору поставки №П-22 від 02.01.2014 як поставки по вказаному договору суперечить умовам договору, оскільки відповідно до ЦК України договірні умови є обовязковими для виконання сторонами договору. Також, скаржник зазначає, що поставка по узгодженій ціні проведена тільки згідно видаткової накладної №189 від 01.03.2014, а наступні поставки здійснені за цінами відмінними від погоджених згідно умов договору поставки №П-22 від 02.01.2014.

Вказує апелянт й на те, що підписання покупцем видаткової накладної не встановлює факт поставки по раніше укладеному договору, а кожна видаткова накладна свідчить про виникнення між сторонами окремих договірних відносин та не має відношення до спірного договору. Скаржник, посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що оплата за поставлену продукцію проводилась із призначенням платежу «оплата згідно видаткової накладної», що свідчить про позадоговірні відносини між сторонами.

Також, зазначає, що перебіг позовної давності з вимог про стягнення пені становить один рік, а позов подано до суду 28.03.2016, позивач має право заявляти вимогу про стягнення пені лише за період з 28.03.2015 по останній день шестимісячного строку, за який може бути нарахована пеня.

У відзиві на апеляційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю « 50х50» просить залишити апеляційну скаргу приватного підприємства «Екопал Груп» без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 15.06.2016 у справі №914/828/16 без змін.

В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу зазначає, що наявні в матеріалах справи видаткові накладні містять посилання на укладений між сторонами договір поставки №П-22 від 02.01.2014. Відповідач, підписавши наявні в матеріалах справи видаткові накладні, визнав, що поставка цементу за ними здійснювалась на підставі договору. ОСОБА_2 погашення відповідачем основної заборгованості після отримання претензії № 1 від 11.02.2016 підтверджує договірну поставку цементу. Також позивач посилається на п. 7.1.1 договору поставки №П-22 від 02.01.2014, яким сторони дійшли згоди, що термін стягнення пені становить три роки, що означає строк для предявлення вимог по стягненню пені, а не її нарахуванню.

Після відкладення розгляду справи в судове засідання 02.09.2016 зявися представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був належним чином повідомлений, а тому його неявку суд розцінює як без поважних причин, відсутні процесуальні перешкоди в розгляді справи, вважає за можливе розглянути спір за наявних у справі доказів.

В судових засіданнях представники позивача підтримали доводи апеляційної скарги та просили залишити апеляційну скаргу приватного підприємства «Екопал Груп» без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 15.06.2016 у справі №914/828/16- без змін.

Розглянувши наявні в справі матеріали, давши оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників позивача в судових засіданнях, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення рішення господарського суду Львівської області від 15.06.2016 у справі №914/828/16 без змін, апеляційної скарги приватного підприємства «Екопал Груп» без задоволення, з наступних підстав.

Судами встановлено, що 02.01.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю « 50х50» (надалі Продавець) та приватним підприємством «Екопал Груп» (надалі Покупець) укладено договір поставки № П-22 (а.с.11-13) (надалі договір), згідно умов якого продавець зобовязується поставити, а покупець прийняти й оплатити цемент та інші будівельні матеріали (надалі Товар) та послуги у кількості, асортименті, терміни і за цінами відповідно до умов даного договору та додатково погоджених специфікацій, що є невідємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 4.1. договору, ціна на товар, який відвантажується, встановлюється за згодою сторін шляхом оформлення специфікації або додаткової угоди, які є невідємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 7.1. договору, останній набирає сили з моменту підписання і діє до 31.12.2014, а в частині розрахунків до повного виконання покупцем своїх зобовязань за цим договором. Якщо жодна із сторін в місячний термін до дати закінчення терміну дії договору не заявить намірів про розірвання договору, договір вважається пролонгованим на один рік на тих же умовах.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України та ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

На виконання умов договору, позивачем було поставлено товар на загальну суму 671 307,30 грн., що підтверджується наявними у справі видатковими накладними, зокрема: видаткова накладна №189 від 01.03.2014 (а.с.58) портландцемент ПЦ І-500 Н навалом у кількості 10.000 на загальну суму 9 600,00 грн. (з ПДВ); видаткова накладна №330 від 14.03.2014 (а.с.58) портландцемент ПЦ І-500 Н навалом у кількості 10.000 на загальну суму 9 750,00 грн. (з ПДВ); видаткова накладна №631 від 01.04.2014 (а.с.59) портландцемент ПЦ І-500 Н навалом у кількості 10.000 на загальну суму 10 302,00 грн. (з ПДВ); видаткова накладна №906 від 24.04.2014 (а.с.59) портландцемент ПЦ І-500 Н навалом у кількості 25.060 на загальну суму 26 944,51 грн. (з ПДВ); видаткова накладна №1527 від 31.05.2014 (а.с.60) портландцемент ПЦ І-500 Н навалом у кількості 10.000 на загальну суму 10 752,00 грн. (з ПДВ); видаткова накладна №1923 від 27.06.2014 (а.с.60) портландцемент ПЦ І-500 Н навалом у кількості 27.000 на загальну суму 29 030,40 грн. (з ПДВ); видаткова накладна №2785 від 13.08.2014 (а.с.61) портландцемент ПЦ І-500 Н навалом у кількості 25.000 на загальну суму 22 400,00 грн. (з ПДВ); видаткова накладна №3305 від 16.09.2014 (а.с.61) портландцемент ПЦ І-500 Н навалом у кількості 28.000 на загальну суму 30 105,60 грн. (з ПДВ); видаткова накладна №4021 від 04.11.2014 (а.с.62) портландцемент ПЦ І-500 Н навалом у кількості 28.000 на загальну суму 30 105,60 грн. (з ПДВ); видаткова накладна №РН-0000078 від 03.02.2015 (а.с.62) портландцемент ПЦ І-500 Н навалом у кількості 30.000 на загальну суму 33 006,00 грн. (з ПДВ); видаткова накладна №РН-0000332 від 05.03.2015 (а.с.63) портландцемент ПЦ ІІ/Б-Ш-400 Н навалом у кількості 30.000 на загальну суму 35 400,00 грн. (з ПДВ); видаткова накладна №РН-0001197 від 11.05.2015 (а.с.63) портландцемент ПЦ ІІ/Б-Ш-400 Н навалом у кількості 28.000 на загальну суму 34 720,00 грн. (з ПДВ); видаткова накладна №РН-0001731 від 09.06.2015 (а.с.64) портландцемент ПЦ І-500 Н насипом у кількості 28.000 на загальну суму 37 240,00 грн. (з ПДВ); видаткова накладна №РН-0002101 від 26.06.2015 (а.с.64) портландцемент ПЦ І-500 Н насипом у кількості 28.000 на загальну суму 36 820,00 грн. (з ПДВ); видаткова накладна №РН-0002460 від 14.07.2015 (а.с.65) портландцемент ПЦ ІІ/А-Ш-400 Н насипом у кількості 28.000 на загальну суму 33 885,60 грн. (з ПДВ); видаткова накладна №РН-0003062 від 18.08.2015 (а.с.65) портландцемент ПЦ ІІ/А-Ш-400 Н насипом у кількості 28.000 на загальну суму 33 885,60 грн. (з ПДВ); видаткова накладна №РН-0003405 від 09.09.2015 (а.с.66) портландцемент ПЦ І-500 Н насипом у кількості 28.000 на загальну суму 36 820,00 грн. (з ПДВ); видаткова накладна №РН-0003640 від 23.09.2015 (а.с.66) портландцемент ПЦ ІІ/А-Ш-400 Н насипом у кількості 28.000 на загальну суму 33 040,00 грн. (з ПДВ); видаткова накладна №РН-0003833 від 06.10.2015 (а.с.67) портландцемент ПЦ ІІ/А-Ш-400 Н насипом у кількості 30.000 на загальну суму 35 400,00 грн. (з ПДВ); видаткова накладна №РН-0003948 від 15.10.2015 (а.с.67) портландцемент ПЦ ІІ/А-Ш-400 Н насипом у кількості 28.000 на загальну суму 33 040,00 грн. (з ПДВ); видаткова накладна №РН-0004037 від 22.10.2015 (а.с.68) портландцемент ПЦ ІІ/А-Ш-400 Н насипом у кількості 28.000 на загальну суму 33 040,00 грн. (з ПДВ); видаткова накладна №РН-0004106 від 29.10.2015 (а.с.68) портландцемент ПЦ І-500 Н насипом у кількості 28.000 на загальну суму 35 980,00 грн. (з ПДВ); видаткова накладна №РН-0004576 від 01.12.2015 (а.с.69) портландцемент ПЦ І-500 Н насипом у кількості 28.000 на загальну суму 35 560,00 грн. (з ПДВ).

Вищенаведені видаткові накладні підписані та скріплені печатками обох сторін.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинним є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Як унормовано ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи повинні мати такі обовязкові реквізити як: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, вказані вище видаткові накладні, за якими здійснена поставка, містять всі необхідні ознаки визначені ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а відтак є первинними документами. Отже, господарська операція щодо поставки товару відбулась, а між сторонами виникли відносини поставки.

Також судами встановлено, що на виконання обовязку по оплаті поставленого товару, згідно видаткових накладних, відповідачем згідно платіжного доручення №1421 від 19.02.2016 здійснено оплату на суму 35 560,00 грн. з призначенням платежу «оплата за цемент згідно накладної № РН-0004576 від 01.12.2015»; згідно платіжного доручення №1376 від 27.01.2016 здійснено оплату на суму 20 000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за цемент згідно накладної № РН-0004106 від 29.10.2015»; згідно меморіального ордеру №HSAV6BO5OD від 06.02.2016 здійснено оплату на суму 5 980,00 грн. з призначенням платежу «оплата за цемент згідно накладної № РН-0004106 від 29.10.2015»; згідно платіжного доручення №1342 від 29.12.2015 здійснено оплату на суму 10 000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за цемент згідно накладної № РН-0004106 від 29.10.2015»; згідно платіжного доручення №1287 від 04.12.2015 здійснено оплату на суму 22 040,00 грн. з призначенням платежу «оплата за цемент згідно накладної № РН-0004037 від 22.10.2015»; згідно платіжного доручення №1286 від 03.12.2015 здійснено оплату на суму 11 000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за цемент згідно накладної № РН-0004037 від 22.10.2015»; згідно платіжного доручення №1212 від 29.10.2015 здійснено оплату на суму 33 040,00 грн. з призначенням платежу «оплата за цемент згідно накладної № РН-0003948 від 15.10.2015»; згідно платіжного доручення №1149 від 06.10.2015 здійснено оплату на суму 36 820,00 грн. з призначенням платежу «оплата за цемент згідно накладної № РН-0003405 від 09.09.2015»; згідно платіжного доручення №1179 від 22.10.2015 здійснено оплату на суму 35 400,00 грн. з призначенням платежу «оплата за цемент згідно накладної № РН-0003833 від 06.10.2015»; згідно платіжного доручення №1167 від 16.10.2015 здійснено оплату на суму 33 040,00 грн. з призначенням платежу «оплата за цемент згідно накладної № РН-0003640 від 23.09.2015»; згідно платіжного доручення №850 від 26.05.2015 здійснено оплату на суму 33 000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за цемент згідно накладної № РН-0000078 від 03.02.2015 та №332 від 05.03.2015»; згідно платіжного доручення №859 від 03.06.2015 здійснено оплату на суму 10 720,00 грн. з призначенням платежу «оплата за цемент згідно накладної № РН-0001197 від 11.05.2015»; згідно платіжного доручення №864 від 04.06.2015 здійснено оплату на суму 24 000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за цемент згідно накладної № РН-0001197 від 11.05.2015»; згідно платіжного доручення №945 від 14.07.2015 здійснено оплату на суму 10 000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за цемент згідно накладної № РН-0001731 від 09.06.2015»; згідно платіжного доручення №1005 від 07.08.2015 здійснено оплату на суму 27 240,00 грн. з призначенням платежу «оплата за цемент згідно накладної № РН-0001731 від 09.06.2015»; згідно платіжного доручення №1031 від 21.08.2015 здійснено оплату на суму 33 885,60 грн. з призначенням платежу «оплата за цемент згідно накладної № РН-0002460 від 14.07.2015»; згідно платіжного доручення №1106 від 18.09.2015 здійснено оплату на суму 36 820,00 грн. з призначенням платежу «оплата за цемент згідно накладної № РН-0002101 від 26.06.2015»; згідно платіжного доручення №1120 від 24.09.2015 здійснено оплату на суму 23 885,60 грн. з призначенням платежу «оплата за цемент згідно накладної № РН-0003062 від 18.08.2015»; згідно платіжного доручення №1139 від 30.09.2015 здійснено оплату на суму 10 000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за цемент згідно накладної № РН-0003062 від 18.08.2015»; згідно платіжного доручення №765 від 26.03.2015 здійснено оплату на суму 15 400,00 грн. з призначенням платежу «оплата за цемент згідно накладної № РН-0000078 від 03.02.2015 та № РН-0000332 від 05.03.2015»; згідно платіжного доручення №761 від 24.03.2015 здійснено оплату на суму 10 006,00 грн. з призначенням платежу «оплата за цемент згідно накладної № РН-0000078 від 03.02.2015»; згідно платіжного доручення №747 від 18.03.2015 здійснено оплату на суму 10 000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за цемент згідно накладної № РН-0000078 від 03.02.2015»; згідно виписки з рахунку №5717 з 07.11.2014 по 07.11.2014 здійснено оплату на суму 30 105,60 грн. з призначенням платежу «оплата за цемент згідно накладної № 4021 від 04.11.2014»; згідно виписки з рахунку №5717 з 29.09.2014 по 26.09.2014 здійснено оплату на суму 30 105,60 грн. з призначенням платежу «оплата за цемент згідно накладної № 3305 від 16.09.2014»; згідно виписки з рахунку №5717 з 17.09.2014 по 17.09.2014 здійснено оплату на суму 26 880,00 грн. з призначенням платежу «оплата за цемент згідно накладної № 2785 від 13.08.2014»; згідно виписки з рахунку №5717 з 14.08.2014 по 14.08.2014 здійснено оплату на суму 30 105,60 грн. з призначенням платежу «оплата за цемент згідно накладної № 2283 від 17.07.2014»; згідно виписки з рахунку №5717 з 07.08.2014 по 07.08.2014 здійснено оплату на суму 29 030,40 грн. з призначенням платежу «оплата за цемент згідно накладної № 1923 від 27.06.2014»; згідно виписки з рахунку №3449 від 12.06.2014 здійснено оплату на суму 10 752,00 грн. з призначенням платежу «оплата за цемент згідно накладної № 1572 від 31.05.2014»; згідно виписки з рахунку №3100 від 30.04.2014 здійснено оплату на суму 26 944,51 грн. з призначенням платежу «оплата за цемент згідно накладної № 2147 від 15.10.2013 №2554 від 09.12.2013»; згідно виписки з рахунку №3100 від 26.03.2014 здійснено оплату на суму 9 750,00 грн. з призначенням платежу «оплата за цемент згідно накладної № 1403/1 від 14.03.2014»; згідно виписки з рахунку №3100 від 14.03.2014 здійснено оплату на суму 9 600,00 грн. з призначенням платежу «оплата за цемент згідно накладної № 189 від 01.03.2014»; згідно виписки з рахунку №3100 від 07.04.2014 здійснено оплату на суму 9 600,00 грн. з призначенням платежу «оплата за цемент згідно накладної № 2147 від 15.10.2013».

Згідно п. 4.2 договору, оплата покупцем за товар здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Продавця з відтермінуванням оплати 20 календарних днів з моменту відвантаження.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За умовою ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За умовами ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Таким чином, проаналізувавши дати здійснення платежів за кожною поставкою та дати здійснення оплати за вказаними поставками, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про порушення відповідачем термінів оплати за поставлений товар.

Як визначено п. 5.1. договору, за невиконання або неналежне виконання умов даного договору сторона несе відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України.

Пунктом 5.2. договору, встановлено, що у випадку порушення покупцем термінів оплати, згідно умов даного договору, він сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від несплаченої суми за кожен день протермінування.

Згідно п. 7.1.1. договору, сторони дійшли згоди, що термін стягнення пені становить 3 роки.

За визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, пеня - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до п. 2.5 та 2.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013, щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Апеляційний господарський суд, здійснивши перерахунок заявленого до стягнення розміру пені у відповідності до вимог законодавства, з урахуванням здійснення декількох поставок на різні суми та у різні дати, з урахуванням норм щодо перебігу строків та моменту виникнення прострочення виконання зобовязання, погодився з розрахунками місцевого господарського суду про обґрунтованість стягнення з відповідача пені в розмірі 20 103,12 грн.

Щодо доводів скаржника про те, що поставка за кожною видатковою накладною є окремим позадоговірним зобовязанням, то дані доводи не згайщли підтвердження в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду, що в кожній з долучених до матеріалів справи видаткових накладних є посилання на договір №П-22 від 02.01.14 року, товар прийнятий відповідачем в обсягах та по цінах, зазначених у видаткових накладних без будь-яких зауважень, не повернутий позивачу і оплачений, що підтверджується платіжними дорученнями та банківськими виписками з посиланням на номери видаткових накладних, по яких здійснювалась поставка. Тому, доводи відповідача про відсутність поданих заявок та специфікацій про узгодження ціни є необґрунтованими, оскільки прийняття товару в обсягах та по цінах визначених у видаткових накладних, в яких є посилання на договір № П-22 від 02.01.2014 року , здійснених в період дії зазначеного договору та оплата придбаного товару свідчить про те, що зазначені поставки товару та його прийняття відповідачем відбувалося в межах договору поставки .

Доводи апелянта про те, що позивач має право заявляти вимогу про стягнення пені лише за період з 28.03.2015 по останній день шестимісячного строку, за який може бути нарахована пеня, оскільки перебіг позовної давності з вимог про стягнення пені становить один рік, а позов подано до суду 28.03.2016, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, з огляду на наступне.

За правилами ч. 1 ст. 223 ГК України при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені ЦК України, якщо інші строки не встановлено ГК України.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) передбачено спеціальну позовну давність в один рік.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 253 цього Кодексу визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За положеннями ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Ураховуючи викладене, початком нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано за умовами договору.

Згідно п. 7.1.1. договору, сторони дійшли згоди, що термін стягнення пені становить 3 роки.

На відміну від тривалості позовної давності (ст. 259 ЦК України), порядок її обчислення не може бути змінено за домовленістю сторін, що прямо передбачено ч. 2 ст. 260 ЦК України.

Отже, сторони за договором не вправі змінити порядок обчислення позовної давності, а лише її тривалість.(Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 11 грудня 2012 року № 3-61гс12, № 3-62гс12, від 28 січня 2014 року № 3-39гс13, № 3-40гс13.)

Таким чином, позивачем в розрахунках до позовної заяви нараховано пеню протягом шести місяців з дня порушення зобовязання відповідача по строку оплати поставленого згідно видаткових накладних товарів (строк протягом якого нараховується пеня), та у відповідності до п. 7.1.1. договору подано позов в межах збільшеного трьох річного строку позовної давності, що відповідає вимогам ч. 6 ст. 232 ГК України.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, Львівський апеляційний господарський суд, прийшов до висновку про залишення рішення господарського суду Львівської області від 15.06.2016 у справі №914/828/16 без змін, апеляційної скарги приватного підприємства «Екопал Груп» без задоволення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, враховуючи залишення апеляційної скарги приватного підприємства «Екопал Груп» без задоволення сплату судового збору за подання апеляційної скарги слід залишити за апелянтом.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

рішення господарського суду Львівської області від 15.06.2016 у справі №914/828/16 залишити без змін.

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Екопал Груп» - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Місцевому господарському суду видати наказ.

Головуючий-суддя: Бойко С.М.

Судді: Бонк Т.Б.

ОСОБА_1

Повний текст постанови виготовлено 07.09.2016.