КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2016 р. Справа№ 910/5455/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Федорчука Р.В.

Скрипки І.М.

при секретарі судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представників:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2016 року у справі № 910/5455/16 (суддя Балац С.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 2414,62 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 16.05.2016 року у справі № 910/5455/16 позов задоволено повністю, стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" 2414,62 грн. - суму страхового відшкодування.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що Моторно (транспортне) страхове бюро України не погоджується з рішенням першої інстанції та вважає постановлено з порушенням норм матеріального та процесуальною права.

Апелянт зазначає, що страховик має право стягувати відшкодування із завдавана шкоди і лише ту суму, яку сплатив сплатив.

Скаржник вказує, що позивач не має статусу потерпілого, у зв'язку з чим не набуває його прав на отримання відшкодування з цього Фонду.

Відповідно автоматичного розподілу справ між суддями для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: Гончаров С.А. (головуючий),Скрипка І.М., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.07.2016 року було порушено апеляційне провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні 07.09.2016 року.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.09.2016 року у зв'язку з перебування судді Тищенко А.І. у відпустці, сформовано для розгляду зазначеної апеляційної скарги колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А., судді Скрипка І.М., Федорчук Р.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2016 року було прийнято апеляційну скаргу до провадження у визначеному складі суду.

Сторони до судового засідання, що відбулось 07.09.2016 року, не з'явився, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011 року Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представників сторін не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи за відсутності сторін є можливим.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, присутніх в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

Між Приватним акціонерним товариством "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА" (страховик) та гр. ОСОБА_5 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту від 07.08.2013 року № 28-1501-13-00165.

Відповідно до предмету Договору добровільного страхування, позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, які пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме TOYOTA LAND CRUISER 200", із державним знаком ВН 5556 СХ (застрахований ТЗ).

04.10.2013 року о 15:30 по вул. Осіпова, 15 у м. Одеса відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого ТЗ та транспортного засобу "NISSAN SUNNY", із державним знаком НОМЕР_1, яким керував гр. ОСОБА_6

Факт ДТП підтверджується довідкою про ДТП № 9278082.

Постановою Суворівського районного суду м. Одеси від 01.11.2013 року у справі № 523/15753/13-п встановлено, що ДТП трапилося внаслідок порушень Правил подорожнього руху України водієм гр. ОСОБА_6 винна особа) у зв'язку з чим, вказану фізичну особу притягнуто до адміністративної відповідальності.

Внаслідок зазначеного вище ДТП застрахований ТЗ отримав механічні пошкодження.

Вартість відновлюваного ремонту застрахованого ТЗ визначена позивачем в сумі 2414, 62 грн., на підставі рахунку-фактури від 07.10.2013 № Т13-012665-МРЦ на суму 1852,80 грн. та рахунку-фактури від 07.10.2013 № Т13-012668 на суму 561,82 грн.

Виходячи з приписів ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 Цивільного кодексу України).

Позивач на підставі Договору добровільного страхування та з урахуванням рахунків-фактур від 07.10.2013 № Т13-012665-МРЦ, від 07.10.2013 № Т13-012668 та страхового акту від 09.10.2013 № ПСКА-3381 здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 2.414, 62 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 09.10.2013 № 18000, яке наявне в матеріалах справи у вигляді засвідченої копії.

Як зазначалось, позовними вимогами у даній справі є стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України страхового відшкодування в сумі 2.414, 62 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було заподіяно пошкодження транспортному засобу, який є предметом договору добровільного страхування, укладеного між позивачем і страхувальником.

Судова колегія, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

За правилами, встановленими ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, позивач є саме тією особою, до якої перейшло право вимоги від відповідача страхового відшкодування, виплаченого страхувальникові на підставі Договору добровільного страхування.

Як вбачається із матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля "NISSAN SUNNY ", із державним знаком НОМЕР_1, не була застрахована у встановленому Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку.

Згідно із ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

У п. 1.7 ст. 1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" міститься визначення забезпеченого транспортного засобу - це транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до п. 1.3 Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах, затвердженого рішенням президії Моторного (транспортного) страхового бюро України від 10.02.2005 року, 31.03.2005 року, протоколи №№ 121, 128, погодженого рішенням Координаційної ради Моторного (транспортного) страхового бюро України від 06.04.2005 року протокол № 3, чинного на дату дорожньо-транспортної пригоди та виплату позивачем страхового відшкодування, Бюро за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, встановлених Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зокрема, у разі заподіяння шкоди наземним транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (п.п. 1.3.2).

З наведених норм Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" випливає, що МТСБУ відшкодовує шкоду у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної незабезпеченому транспортному засобу.

Аналогічні висновки містяться в постановах Вищого господарського суду України від 16.08.2011 року у справі № 47/48, від 15.04.2013 року у справі № 5011-36/11439-2012 та від 23.04.2015 року у справі №910/9212/14.

Тому, колегія суддів критично приймає доводи апелянта стосовно того, що страховик має право стягувати відшкодування із завдавача шкоди і лише ту суму, яку сплатив та те, що позивач не має статусу потерпілого, у зв'язку з чим не набуває його прав на отримання відшкодування з цього Фонду.

З огляду на викладене позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" є обґрунтованими та такими, що вірно задоволені судом першої інстанції.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 16.05.2016 року у справі № 910/5455/16 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Моторного (транспортного) страхового бюро України, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення господарського суду міста Києва від 16.05.2016 року у справі № 910/5455/16 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення господарського суду міста Києва від 16.05.2016 року у справі № 910/5455/16 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2016 року у справі № 910/5455/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/5455/16 повернути до суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді Р.В. Федорчук

І.М. Скрипка