КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2016 р. Справа№ 910/16785/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - Шевченко В.Г. (довіреність №783 від 05.08.2016 р.)

від відповідача - Рябченко В.О. (довіреність №Д-076/2016 від 26.04.2016 р.)

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк»

на рішення господарського суду міста Києва від 27.07.2016 р.

у справі №910/16785/15 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк»

до Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт»

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» про стягнення заборгованості за договором № 17/USE-12.2-92-Д/Г-09 про забезпечення надання гарантії від 01.04.2009 р. у розмірі 33710,27 грн., з яких: 400,00 доларів США комісії за надання та обслуговування контргарантії, що за курсом НБУ станом на 15.06.2015 р. еквівалентно 8423,52 грн. за період 02.01.2015 р. до 01.07.2015 р.; 184,21 доларів США, заборгованості за комісійними іншого банку-гаранта Bank of Algeria, що за курсом НБУ (21,0588) станом на 15.06.2015 р. еквівалентно 3879,24 грн.; 0,15 доларів США, пені за несвоєчасну сплату комісії нарахованої у доларах США, що за курсом НБУ (21,0588) станом на 15.06.2015 р. еквівалентно 3,16 грн. за період з 12.01.2015 р. до 15.06.2015 р. включно; 18023,49 грн. комісії за прийняття зобов'язань з контргарантії за період з 28.11.2014 р. до 29.05.2015 р. включно; 3,70 грн. пені за несвоєчасну сплату комісій у гривні за період з 16.12.2014 р. до 15.06.2015 р. включно; 109,72 грн. заборгованість з 3% річних за період з 16.12.2014 р. до 15.06.2015 р. включно; 3267,44 грн. інфляційних втрат за несвоєчасну сплату комісій у період з 16.12.2014 р. до 15.06.2015 р. включно.

Рішенням господарського суду міста Києва від 01.09.2015 р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2015 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.04.2016 р. касаційну скаргу задоволено частково, рішення господарського суду міста Києва від 01.09.2015 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2015 р. у справі № 910/16785/15 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

06.06.2016 р. в процесі нового розгляду даної справи в суді першої інстанції позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просив стягнути з відповідача 1417,30 дол. США, (що за курсом НБУ на дату виготовлення розрахунку складає 35710,09 грн.) та 60487,42 грн., з яких 1200 доларів США комісії за надання та обслуговування контргарантії, 184 долари 21 цент США заборгованості за комісійними іншого банку-гаранта Bank of Algeria, 24,50 грн. пені за несвоєчасну сплату комісій за надання та обслуговування контр гарантії, 51736,50 грн. комісії за прийняття зобов'язань з контргарантії, 33,96 грн. пені за несвоєчасну сплату комісій за прийняття зобов'язань по контргарантії, 1003,37 грн. та 33,09 доларів США 3% річних, 7689,09 грн. інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.07.2016 р. позов задоволено частково. Стягнуто з Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» 200,00 доларів США, що еквівалентно 5040,00 грн. комісії за надання та обслуговування контргарантії, 184,21 долари США, що еквівалентно 4642,09 грн. заборгованості за комісійними іншого банку-гаранта Bank of Algeria, 11349,20 грн. комісії за прийняття зобов'язань з контргарантії, 9,68 грн. пені, 608,33 грн. 3% річних, 5425,45 грн. інфляційних втрат та 1237,88 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити, в іншій чпстині рішення залишити без змін.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права.

Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скаргу задовольнити, скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити, в іншій чпстині рішення залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог залишити без змін, в іншій частині рішення скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

01.04.2009 р. між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк», назва якого внаслідок вступу в силу Закону України «Про акціонерні товариства» змінена на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (гарант) та Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» (принципал) було укладено договір № 17/USE-12/1-92-Д/Г-09 про забезпечення надання гарантії, згідно умов якого гарант за дорученням принципала забезпечує випуск банком Bank of Algeria, Алжир, Аджир (надалі «Банк-гарант») гарантії виконання (надалі «гарантія») на суму USD 61402,99 на користь Центрального управління матеріально-технічного забезпечення Міністерства національної оборони АНДР (надалі - «бенефіціар») згідно з умовами контракту № ЕО1608 від 17.04.2008 р. (надалі - «контракт»), укладеного між принципалом та бенефіціаром.

З матеріалів справи вбачається, що між гарантом та принципалом було укладено договори про внесення змін до договору гарантії від 07.05.2009 р., 18.03.2010 р., 01.07.2011 р., 22.09.2011 р., 21.12.2011 р., 21.06.2012 р., 20.06.2013 р., 27.06.2014 р., відповідно до умов яких строк дії договору було продовжено.

Згідно п. 1.2 договору, гарант випускає на користь банку-гаранта контргарантію для подальшого випуску гарантії банком-гарантом на користь бенефіціара.

Відповідно до п. 1.6.1. договору, принципал сплачує гаранту: комісію за надання та обслуговування контргарантії згідно з тарифами гаранта, зокрема: за надання та обслуговування контргарантії - 0,2 % від суми контргарантії, мін 200,00 доларів США за квартал або його частину; за оформлення договору про забезпечення надавання гарантії 70,00 доларів США.

Принципал сплачує гаранту комісію за взяття зобов'язань по контргарантії у розмірі 2,5% річних від суми наданої контргарантії, яка сплачується за період з дати випуску контргарантії і до дня виконання гарантом зобов'язань перед банком-гарантом за наданою контрагарантією або до закінчення строку дії контргарантії.

Пунктом 1.6.3 договору, принципал сплачує гаранту комісійні інших банків (у разі виникнення).

У відповідності до п. 1.7. договору, забезпеченням виконання договору є застава майнових прав на грошові кошти у розмірі USD 61402,99 розміщені на депозитному рахунку № 2451/840 у гаранта згідно з договором довгострокового банківського вкладу «Комфорт» № 64-ІВ/USE-12/1-74-Д/Г-04 від 26.03.2004 р.

Згідно п. 2.1.1 договору, принципал зобов'язується сплачувати комісію за надання послуги згідно з п. 1.6.1 договору протягом 3 банківських днів з дати отримання повідомлення від гаранта.

Відповідно до п. 2.1.3. договору гарантії, принципал зобов'язується відшкодовувати всі витрати інших банків, що виникли під час обслуговування гарантії, протягом 3-х банківських днів з дати отримання повідомлення від гаранта про сплату таких витрат.

Пунктом 2.1.7. договору гарантії встановлено, що у разі отримання від гаранта повідомлення про надходження вимоги за контргарантією від банку бенефіціара, який отримав вимогу по гарантії від бенефіціара, протягом 2-ох банківських днів з дня отримання повідомлення від гаранта перерахувати гаранту належну до сплати суму згідно з реквізитами, вказаними гарантом у повідомленні про надходження вимоги.

Пунктом 2.1.8. договору визначено, що протягом 4 банківських днів з моменту виконання гарантом зобов'язання перед банком бенефіціара та отримання від гаранта письмового повідомлення, відшкодовувати йому у грошовій формі всі витрати, понесені ним при виконанні зобов'язань за цим договором.

Відповідно до п. 2.1.9. договору, у разі виконання гарантом зобов'язання за контргарантією за рахунок власних коштів, вважається, що відбулося кредитування принципала, і він зобов'язаний сплачувати відсотки за платіж за контргарантією в розмірі 25% річних від сплаченої гарантом та невідшкодованої принципалом суми до моменту повного відшкодування на користь гаранта сум сплачених останнім за контргарантією. Відсотки сплачуються щомісячно не пізніше 3-го числа місяця, наступного за розрахунковим, за розрахунковий місяць.

Згідно п. 2.2.1. договору, гарант зобов'язується протягом двох банківських днів з дати підписання договору випустити контргарантію за умови виконання принципалом вимог передбачених підпунктом 2.1.6. договору.

Позивачем, на виконання умов договору, було випущено контргарантію на суму 61402,99 дол. США на користь бенефіціара на термін до 09.02.2015 р.

13.01.2015 р. позивачем на адресу відповідача було направлено рахунок-повідомлення за вих. №08-354 про сплату позивачу заборгованості по комісії за надання та обслуговування контргарантії за період з 02.01.2015 р. по 09.02.2015 р., включно, у розмірі 200,00 доларів США.

05.02.2015 р. позивачем на адресу відповідача було направлено лист за вих. №08-1637 про необхідність сплати комісійних Bank of Algeria у розмірі 184,21 доларів США, відповідно до SWIFT - повідомлення від банку Bank of Algeria від 02.02.2015 р.

Доказів сплати комісії за надання та обслуговування контргарантії, доказів сплати заборгованості за комісійними іншого банку-гаранта Bank of Algeria та доказів сплати комісійних за прийняття зобов'язань по контргарантії, які нараховуються та повинні сплачуватись щомісячно у відповідності до умов п. 1.6.2. договору відповідачем суду не надано.

Згідно ст. 200 ГК України, гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов'язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов'язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов'язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони. Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов'язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов'язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовими вважаються, зокрема послуги з надання гарантій та поручительств.

За умовами договору про надання гарантії від 01.04.2009 р., ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», як гарант, зобов'язалось протягом дії договору надавати ДК «Укрспецекспорт» фінансову послугу, а ДК «Укрспецекспорт», як принципал, зобов'язалось щомісячно сплачувати комісію за надану банком фінансову послугу.

Постановою Правління Національного банку України від 20.11.2014 р. №733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних», позивача було віднесено до категорії неплатоспроможних банків, і виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.11.2014 р. було прийнято рішення №123 про запровадження з 21.11.2014 р. тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ВіЕйБі Банк».

У зв'язку з прийняттям постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 р. №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 р. №63 про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банка провідного спеціаліста з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну М.А. строком на 1 рік з 20.03.2015 р. до 19.03.2016 р. включно.

Пунктом 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Після запровадження Фондом тимчасової адміністрації стосовно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та, в подальшому, відкликання Національним банком України банківської ліцензії та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, обмеження, встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», стосуються задоволення вимог кредиторів банку, а не його боржників.

При цьому, оскільки банк здійснює свою діяльність виключно на підставі банківської ліцензії (ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), то, у зв'язку із відкликанням банківської ліцензії, позивач припиняє свою банківську діяльність, і, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», закінчує технологічний цикл банківських операцій, а тому після відкликання банківської ліцензії 20.03.2015 р. здійснення будь-яких банківських операцій (у тому числі - надання позивачем фінансових послуг) не могло бути реалізовано ПАТ «ВіЕйБі Банк». І відповідно до моменту відкликання банківської ліцензії, відсутні підстави вважати, що банк був позбавлений можливості надавати послуги з обслуговування контргарантії.

Слід зазначити, що позивачем, в порушення вимог ст. 33 ГПК України, не надано доказів понесення ним витрат зі сплати 184,21 дол. США заборгованості за комісійними банку Bank of Algeria. До того ж, позивачем не надано доказів включення банку Bank of Algeria до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк».

Відповідно до ч. 8 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вимоги не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають та вважаються погашеними.

За таких обставин, колегія суддів не погоджуєься з висновком суду першої інстанції про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 184,21 дол. США заборгованості за комісійними банку Bank of Algeria є необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 04.05.2016 р. по справі №910/16783/15.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок, погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення 1200 доларів США комісії за надання та обслуговування контргарантії та 51736,50 грн. комісії за прийняття зобов'язань з контргарантії підлягають задоволенню частково, за розрахунком суду, який здійснено до моменту відкликання банківської ліцензії (до 19.03.2015 р. включно), а саме:

- 200,00 доларів США комісії за надання та обслуговування контргарантії, що за курсом НБУ станом на 23.05.2016 р. еквівалентно 5040,00 грн.;

- 11349,20 грн. комісії за прийняття зобов'язань з контргарантії за період з 28.11.2014 р. до 20.03.2015 р.

В іншій частині позову про стягнення комісії за надання, прийняття зобов'язань та обслуговування контргарантії, яка нарахована позивачем після відкликання банківської ліцензії (з 20.03.2015 р.) слід відмовити.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 1003,37 грн. та 33,09 доларів США, а також інфляційних втрат в розмірі 7689,09 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок, погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню частково з урахуванням строку відкликання банківської ліцензії, а саме: 3 % річних у розмірі 608,33 грн. та інфляційних втрат у розмірі 5425,45 грн. В іншій частині позову про стягнення 3% річних та інфляційних втрат слід відмовити.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що за невиконання або несвоєчасне виконання умов п.п. 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3, 2.1.7, 2.1.8, 2.1.9 цього договору відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,1% від суми невиконаного або несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожний день прострочення.

На підставі вищевикладених умов договору, у зв'язку з порушенням відповідачем виконання зобов'язань з оплати у визначений договором строк, позивачем нараховано 24,50 грн. пені за період з 12.01.2015 р. по 23.05.2015 р. включно та 33,96 грн. пені за період з 16.12.2014 р. по 23.05.2016 р.

Частиною 1 ст. 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З урахуванням вищезазначених обставин справи, колегія суддів, перевіривши розрахунок, погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову в цій частині у розмірі 9,68 грн. В іншій частині позову про стягнення пені слід відмовити.

Колегія суддів критично оцінює доводи відповідача про те, що умовами укладених між сторонами договору № 17/USE-12/1-92-Д/Г-09 про забезпечення надання гарантії, договору застави майнових прав від 01.04.2009 р. № USE-12.2-93-Д/Г-09 та договору строкового банківського вкладу «Комфорт» № 64-ІВ / USE-12.1-71-Д/Г-04 від 26.03.2004 р. сторони встановили всі необхідні та достатні правові підстави для реалізації позивачем його права на самостійне договірне списання грошових коштів з рахунків відповідача у разі непроведення останнім оплати комісії за договором, проте позивач вказаним правом не скористався, а відтак, відповідач не може нести відповідальність за бездіяльність позивача як кредитора, який не приступив до виконання зобов'язання.

Вказані доводи спростовуються умовами вищевказаних договорів, які надають позивачу право проводити самостійне договірне списання грошових коштів з рахунків відповідача у разі непроведення останнім оплати комісії за договором, проте вказане є правом позивача, яке він реалізує за власним бажанням, та не є його обов'язком. Таким чином, у випадку невиконання відповідачем обов'язку зі сплати комісії право позивача на отримання від відповідача коштів не вичерпується лише списанням таких коштів з рахунку відповідача. Тому, звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача такої комісії не є порушенням умов укладених між сторонами договорів та приписів чинного законодавства.

Слід зазначити, що позивач перебуває в процедурі ліквідації, у зв'язку з чим, відповідно до приписів чинного законодавства, здійснення будь-яких фінансових операцій можливе виключно у межах процедури ліквідації банку та у порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України №910/16296/15 від 12.01.2016 р., №910/16419/15 від 22.12.2015 р.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем, в порушення зазначеної норми, належним чином апеляційну скаргу не обґрунтовано, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не наведено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про часткове скасування рішення господарського суду міста Києва від 27.07.2016 р. в частині суми заборгованості за комісійними іншого банку-гаранта.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, п. 1 ч. 1 ст. 104, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 27.07.2016 р. у справі №910/16785/15 скасувати частково.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» (04119, м. Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 36, код 21655998) на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (04119, м. Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 27 Т, код 19017842) 200 (двісті) доларів США, що еквівалентно 5040 (п'ять тисяч сорок) грн. 00 коп. комісії за надання та обслуговування контргарантії, 11349 (одинадцять тисяч триста сорок дев'ять) грн. 20 коп. комісії за прийняття зобов'язань з контргарантії, 9 (дев'ять) грн. 68 коп. пені, 608 (шістсот вісім) грн. 33 коп. 3% річних, 5425 (п'ять тисяч чотириста двадцять п'ять) грн. 45 коп. інфляційних втрат та 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Видачу наказів на виконання даної постанови доручити господарському суду міста Києва.

Справу №910/16785/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк