ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2016 р.Справа № 922/724/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши справу

за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Укравіт-Схід", смт. Пісочин
до Приватного підприємства "Будар-Агро", с. Землянки
про стягнення 561.315,40 грн.
за участю представників:

позивач - ОСОБА_1, довіреність №2 від 01.03.2016р.;

відповідач - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

15.03.2016р. ТОВ "Укравіт-Схід" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до ПП "Будар-Агро", у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу - 335.113,68 грн.; 30% річних - 226.201,72 грн. В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором поставки на умовах товарного кредиту від 25.04.2013р. №250401 в частині повної та своєчасної оплати товару, поставленого позивачем, у зв'язку з чим, окрім суми основного боргу, розрахованого відповідно до п.3.4. договору, відповідачу на підставі п.5.5. договору нараховані 30% річних; в якості правових підстав позову вказує на норми ст.ст.230, 231, 232 ГК України, ст.ст.525, 526, 530, 625, 629 ЦК України.

Позивач позов підтримує у повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні просить позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві та надав пояснення (вх. №30049 від 13.09.2016р.).

Відповідач проти позову заперечує частково. Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив та витребуваних судом документів не надав. У відзиві на позовну заяву (вх. №12066 від 12.04.2016р.) відповідач визнає заборгованість основного боргу у сумі 103.493,00грн. та в частині сплати 30 відсотків річних в сумі 67.795,00грн., у стягненні інших сум боргу просить відмовити.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

25.04.2013р. між ТОВ "Укравіт-Схід" (постачальник, позивач) та ПП "Будар-Агро" (покупець, відповідач) було укладено договір поставки на умовах товарного кредиту №250401, відповідно до умов якого п.1.1 договору, позивач зобов'язався передати у власність відповідача товар, на умовах відстрочки його кінцевої оплати до 01.10.2013р., а відповідач в свою чергу зобов'язався прийняти товар, оплатити його вартість і вартість послуг по наданню товарного кредиту на умовах, встановлених договором.

Згідно п.1.2 договору асортимент, термін поставки та ціна товару зазначаються у Специфікаціях, що є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п.2.1. договору ціна товару фіксується сторонами в Специфікаціях. Загальна вартість товару складає 54.156 доларів США (п'ятдесят чотири тисячі сто п'ятдесят шість).

Згідно п.3.1. договору сторонами визначено, що ціна товару, поставляємого позивачем відповідачу, фіксується у Специфікаціях до цього договору і вказується в товарних накладних або в актах прийому-передачі товару.

Пунктом 3.4. договору передбачено, що якщо на момент сплати відповідачем товару курс долару США до валюти України збільшиться більш ніж на 2 відсотка (відносно комерційного курсу долара США до валюти України на дату отримання відповідачем товару), сума грошових коштів, що підлягає сплаті визначається згідно формули: Х2=(Y2:Y1) x X1, де Х1 - ціни вказані в товарних накладних та/або в актах приймання-передачі товару на дату отримання відповідачем товару; Y1 - курс долара США до валюти України на дату отримання товару; Y2 - курс долара США до валюти України на дату сплати за товар; Х2 - загальна сума до сплати.

Відповідно п.п.5.3., 5.4. договору, за порушення строку платежу, вказаного в п.п.1.1., покупець сплачує на користь продавця штраф у розмірі 50% від суми заборгованості та сплачує на користь покупця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несплаченої заборгованості, за кожен день прострочення.

Відповідно до п.5.5., договору у випадку прострочення платежу в термін вказаний в п.п.1.1., відповідач сплачує 30% річних від суми несплаченого боргу.

На виконання умов договору поставки на умовах товарного кредиту від 25.04.2013р. позивач передав, а відповідач прийняв засоби захисту рослин (Товар), на підставі довіреностей №7 від 25.04.2013р., №8 від 08.05.2013р., №10 від 24.05.2013р., №12 від 11.06.2013р., №14 від 10.09.2013р. на загальну суму 28.644,62 дол. США (що на той час складало 233.453,65грн.), що підтверджується видатковими накладними: PH-0000010 від 25.04.2013р., PH-0000014 від 26.04.2013р., PH-0000017 від 30.04.2013р., PH-0000025 від 08.05.2013р., PH-0000031 від 24.05.2013р., PH-0000040 від 11.06.2013р., PH-0000060 від 10.09.2013р. (т.I., а.с.11-22). Згідно додатків № 1-7 (Специфікації на коригування вартості товару) сума коштів, що підлягає сплаті, еквівалентна дол. США.

15.09.2016р. позивачем на адресу ПП "Укравіт-Агро" було направлено лист-вимогу, в якому позивач вказував на те, що станом на 15.09.2015р. по курсу ПуАТ "Фідобанк" заборгованість відповідача за отриманий товар за договором поставки від 25.04.2013р. №250401 складає 294.493,60грн. - сума нарахована відповідно до п. 5.3., 5.4, 5.5 договору. Позивач наполягав на сплаті відповідачем зазначеної суми заборгованості в десятиденний строк, з дати отримання листа-вимоги.

Станом на дату розгляду справи, відповідач заборгованість за договором від 25.04.2013р. №250401 не сплатив.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України та ст. 193 ГК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За статтею 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін; зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках та на умовах, встановлених договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до п.3, ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованості за поставлений товар не сплатив.

З урахуванням наведених норм та на підставі встановлених судом обставин справи суд приходить до висновку про те, що позивачем правомірно нараховані відповідачеві до стягнення 335.113,68грн. основного боргу.

Приходячи до висновку про обґрунтованість нарахування 335.113,68грн. суд приймає до уваги те, що згідно ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до договору, а п.3.4 Договору поставки на умовах товарного кредиту від 25.04.2013р. №250401 визначено, якщо на момент сплати відповідачем товару курс долару США до валюти України збільшиться більш ніж на 2 відсотка (відносно комерційного курсу долара США до валюти України на дату отримання відповідачем товару), сума грошових коштів, що підлягає сплаті визначається згідно формули: Х2=(Y2:Y1) x X1.

Згідно з п. 4 наказу Міністерства фінансів України від 10.08.2000р. №193 Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку Вплив змін валютних курсів курсова різниця - це різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах.

Оскільки сторонами у належній формі досягнуто згоди щодо можливості зміни обумовленої ціни у визначених ними, а чинне законодавство не містить прямого застереження про недійсність відповідної домовленості, з огляду на значне збільшення курсу продажу іноземних валют до гривні, позовна вимога про стягнення курсової різниці що пов'язана зі зміною курсу гривні до її грошового еквіваленту в іноземній валюті долар США (євро) - є підставною і підлягає задоволенню в сумі 335.113,68грн.

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача 30% річних в сумі 226.201,72грн., суд залишає позов без розгляду, на підставі п. 5 ч.1 ст. 81 ГПК України, враховуючи наступне.

Відповідно до п.5.5. договору, у випадку не оплати отриманого товару в термін, визначений п.1.1. договору, відповідач зобовязаний сплатити позивачу 30% річних від простроченої суми.

У п.1.12. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.1013 р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок

В процесі розгляду даної справи суд неодноразово витребовув у позивача докладний і обгрунтований розрахунок процентів річних. Так ухвалою про порушення провадження у справі від 16.03.2016р. господарським судом, в порядку п.4 ст.65 ГПК України позивача зобов"язано надати докладний і обґрунтований розрахунок ціни позову окремо по основному боргу, окремо по процентам. В ухвалі було зазначено, що розрахунок основного боргу має містити інформацію про вартість кожної поставленої партії товару, строк її оплати, фактично одержані суми оплати, сальдо по кожній партії, підсумкове сальдо. Розрахунок процентів має бути складений по кожній партії товару окремо і повинен містити дати з яких починається нарахування процентів, дати в які закінчується нарахування, кількість днів прострочення, суми боргу на які нараховуються проценти (із зазначенням нарахованих та сплачених сум), підсумкової суми процентів за кожний період нарахування та підсумкової суми процентів заявленої до стягнення).

Необхідність надання докладного та детального розрахунку випливає з того, що первісний розрахунок зроблений позивачем у позові не надає можливості зробити обгрунтований висновок про правильність нарахування 30% річних, оскільки розрахунок не містить інформації про дати з яких починається нарахування процентів, дати в які закінчується нарахування, кількість днів прострочення, суми боргу на які нараховуються проценти (із зазначенням нарахованих та сплачених сум), підсумкової суми процентів за кожний період нарахування та підсумкової суми процентів заявленої до стягнення) та порядок визначення бази нарахування (курс та дату валютування).

Надані в процесі розгляду справи розрахунки позивача та його власні пояснення не відповідають первісному розрахунку і носять суперечливий характер. З них також не вбачалося можливим зробити висновок про порядок визначення бази нарахування процентів. Крім того, вказані розрахунки позивача були повернуті йому без розгляду, у зв"язку з тим, вони були подані в якості заяв про збільшення позовних вимог але без додержання приписів ст.ст. 54-57 ГПК України.

Письмові пояснення від 13.09.2016р. не додають визначеності, оскільки в них позивач просить вважати датою розрахунку основної суми боргу та 30% річних дату звернення до суду, а саме 15.03.2016р., не надаючи разом з тим інформації про курс долару США, котрий був встановлений ПАТ "Фідобанк" на цю дату. А крім того, ця дата не збігається з датами розрахунків, котрі були первісно вказані у позові та з датами, що були вказані в уточнених розрахунках, котрі повернуті судом позивачеві.

Судом ухвалою від 12.05.2016р. у справі було призначено судову економічну експертизу на вирішення якої було поставлене питання про визначення суми процентів, яка підлягає нарахуванню на підставі пункту 5.5. договору поставки на умовах товарного кредиту від 25.04.2013р. №250401з урахуванням пункту 3.4. договору. Вказана експертиза ННДІСЕ імені засл. проф. ОСОБА_3 була залишена без виконання.

Відповідно до абз. 3 п. 18 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році" від 11.04.2005 р. N 01-8/344 якщо для здійснення перерахунку сум штрафних санкцій, річних тощо необхідні додаткові матеріали, суд витребує їх у позивача, а в разі неподання ним таких матеріалів - з урахуванням обставин конкретної справи залишає позов (в частині стягнення відповідних спірних сум) без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України або відмовляє в задоволенні позову у відповідній частині, у зв'язку з недоведеністю позовних вимог.

З урахуванням викладеного та з урахуванням обставин справи суд прийшов до висновку про те, що ненадання позивачем витребуваних судом розрахунків унеможливлює здійснення обґрунтованого висновку про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 30 процентів річних.

За таких умов суд залишає позовні вимоги про стягнення 30% річних у розмірі 226.201,72грн., - без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 81 ГПК України, та звертає увагу позивача на те, що він не позбавлений права в подальшому повторно звернутися до суду із позовом про стягнення зазначеної суми в загальному порядку у відповідності до ч. 4 ст. 81 ГПК України.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в зв'язку із чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 5.026,71грн. судового збору.

Водночас, оскільки згідно п. 4 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням), і у даному разі підставою залишення частини позовних вимог є неподання витребуваних судом документів, - сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3.393,02грн., сплачений платіжним дорученням №16 від 15.02.2016р. (т.I., а.с.10), підлягає поверненню з Державного бюджету України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 20, 193 ГК України, ст. ст. 11, 509, 526, 530, 611, 625, 629, 901, 903 ЦК України, ст. ст. 33, 32, 34, 43, 49, 75, п. 5 ч. 1 ст. 81, ст. ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Будар-Агро" (62512, Харківська область, Вовчанський район, с.Землянки, вул. Центральна, 250, ) на користь ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Укравіт-Схід" (62413, АДРЕСА_1, ) заборгованість у сумі 335.113,68грн. основного боргу.

3. Стягнути з Приватного підприємства "Будар-Агро" (62512, Харківська область, Вовчанський район, с.Землянки, вул. Центральна, 250, ) на користь ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Укравіт-Схід" (62413, АДРЕСА_1, ) судовий збір у сумі 5.026,71грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Залишити без розгляду позовні вимоги про стягнення 30% річних у сумі 226.201,72грн.

6. ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Укравіт-Схід" (62413, АДРЕСА_1, ) ухвалу про повернення з Державного бюджету України 3.393,02грн. судового збору, сплаченого платіжним дорученням №16 від 15.02.2016р.

Повне рішення складено 19.09.2016 р.

Суддя ОСОБА_4

/Справа №922/724/16/