РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

13 вересня 2016 року Справа № 924/652/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Маціщук А.В.

судді Петухов М.Г. ,

судді Гулова А.Г.

за участю прокурора - Грицак Ю.М.

за участю представників сторін:

позивача міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" - не з`явився

позивача органу уповноваженого державою здійснювати функції у спірних відносинах -

ОСОБА_1 міської ради - не з`явився

відповідача - дир. ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу відповідача колективного підприємства "Їдальня № 33"

на рішення господарського суду Хмельницької області від 15.06.2016 р.

у справі № 924/652/15

за позовом заступника прокурора м. Хмельницького в інтересах держави в особі міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго", органу уповноваженого державою здійснювати функції у спірних відносинах - ОСОБА_1 міської ради

до колективного підприємства "Їдальня № 33"

про стягнення 45260,66 грн., з яких 37467,41 грн. боргу, 5211,37 грн. інфляційних нарахувань, 156,59 грн. 3% річних, 2425,29 грн. пені

в с т а н о в и в :

Відповідно до рішення Господарського суду Хмельницької області від 15.06.2016 р. у справі № 924/652/15 частково задоволено позов заступника прокурора м.Хмельницького в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати функції у спірних відносинах - ОСОБА_1 міської ради та міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" до колективного підприємства "Їдальня № 33" про стягнення 7793,25 грн. судом вирішено стягнути з колективного підприємства "Їдальня № 33" на користь міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" 123,47 грн. 3% річних, 5211,37 грн. інфляційних нарахувань, 2425,29 грн. пені та стягнути з колективного підприємства "Їдальня № 33" в дохід Державного бюджету України 1378 грн. судового збору. Відмовлено у позові в частині стягнення 33,12 грн. 3 % річних.

Не погоджуючись з рішення господарського суду першої інстанції, відповідач колективне підприємство "Їдальня № 33" подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 15.06.2016 р. у справі № 924/652/15 та прийняти нове рішення та відмовити у задоволенні позову заступника прокурора м.Хмельницького.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що рішення господарського суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права за неповного з`ясування обставин справи і висновки суду не відповідають обставинам справи. Пояснює, що судом першої інстанції в рішенні від 15.06.2016 р. у справі № 924/652/15 викладені доводи та докази лише сторони, на користь якої приймається рішення, що безумовно є порушенням вимог Господарського процесуального кодексу України щодо рівності сторін перед законом і господарським судом.

Вважає, що господарським судом повністю проігноровано і не надано жодної оцінки наданим колективним підприємством «Їдальня № 33» до матеріалів справи доказам, а саме: листам від 27.01.2015 р. № 48, від 12.02.2015 р. № 51, від 27.02.2015 р. № 50, від 02.03.2015 р. № 55, від 08.04.2015 р. № 70, акту вивірки від 11.05.2016 р. та додаткам до договору від 15.11.2001 р. № 467/318.

Скаржник доводить, що судом першої інстанції не надано оцінки доводам колективного підприємства «Їдальня № 33» про порушення міським комунальним підприємством «Хмельницьктеплокомуненерго» п.7.1.1. умов договору від 15.11.2001 р. № 467/318, а саме : відповідачу не надавались щомісячні акти виконаних робіт, не перевірявся в установленому порядку температурний режим, порушувалась методологія розрахунків і в розрахунках застосовані невірно площі для визначення величин розрахунків.

Звертає увагу, що судом першої інстанції встановлені обставини щодо постачання енергії лише в одне приміщення - по вул.Соборній,55 у м.Хмельницькому площею 480,4 кв.м., тоді як додаток № 1 до договору 467/318 від 15.11.2001 р. та виставлені рахунки для колективного підприємства «Їдальня № 33» свідчать про постачання у три приміщення. Пояснює, що спірні питання виникли по приміщенню кафе «Домова кухня» по вул.Володимирській,78 м.Хмельницькому яке займає 66 м.кв. опалювальної площі в 4-х поверховому житловому будинку і стосовно якого були надані докази (в т.ч. довідки ЖЕКу) про порушення методології розрахунків через застосування невірних площ будівлі.

Також скаржник звертає увагу суду, що господарським судом не враховано, що тарифи протягом опалювального сезону змінювались 4 рази, доказом чого є рахунки міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго», тоді як зміни до договору не вносились, в суми за спожиту теплоенергію закладено інфляційні, а отже враховуючи повну сплату за спожиту енергію і складання акту взаєморозрахунків від 11.05.2016 р. ніяких інфляційних та штрафів в сумі 7793,25. грн. не має нараховуватись. Після підписання акту звірки 11.05.2016 р. до колективного підприємства «Їдальня № 33» ніхто не звертався, ніяких вимог не ставив, тому вважає вимогу міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» незаконною.

У додаткових поясненнях до апеляційної скарги /а.с. 108 110 у т.2/ скаржник колективне підприємство «Їдальня № 33» зазначає також, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, та не надано оцінки факту самовільного підключення іншого абонента до лічильника і мережі колективного підприємства «Їдальня № 33». Скаржник зазначає, що лічильник та тепломережа від лінії розмежування знаходяться на балансі колективного підприємства «Їдальня № 33» по вул.Соборній, 55, і не було враховано той факт, що рекламне агентство, яке самовільно підключилось до мережі колективного підприємства «Їдальня №33», опалювалось з 2013 року та не платило за теплову енергію, про що колективне підприємство «Їдальня № 33» неодноразово повідомляло міське комунальне підприємство «Хмельницьктеплокомуненерго».

Зазначає, що при складанні акту вивірки взаємних розрахунків від 11.05.2016 р. міське комунальне підприємство «Хмельницьктеплокомуненерго» не зазначило про необхідність сплати інфляційних нарахувань, 3% річних та пені.

Також скаржник подав пояснення до розрахунку платежів за 2014 2015 р.р. /а.с.140- 142 у т.2/ і зазначає : - що їдальня № 48 по вул.Театральна,36 (ОСОБА_3, 36) по показниках лічильника споживає 17,87% тепло енергії, а 82,13% - інші споживачі обласного управління статистики. Лічильник та тепломережа знаходяться на балансі обласного управління статистики;

- кафе «Домова кухня» по вул.Володимирській,78, знаходиться на першому поверсі 4-х поверхового житлового будинку, займає 66 кв.м опалювальної площі, в 2014-2015 р.р. лічильник на будівлю був відсутній, тому відповідно до діючого договору плата за теплоенергію нараховувалась по тарифу 13.34 грн.за 1 кв.м. Починаючи з листопада 2014 року по травень 2015 року міське комунальне підприємство «Хмельницьктеплокомуненерго» виставляло рахунки за опалення по вул.Володимирська,78 по розцінках не за 66 кв.м. опалювальної площі, а за 1 Гккал по розрахунковому тепловому навантаженні, але при цьому не були внесені зміни до договору, також не надано колективному підприємству «Їдальня № 33» методику розрахунку теплового навантаження до початку опалювального сезону, що призвело до виставлення рахунків міським комунальним підприємством «Хмельницьктеплокомуненерго», які не визнані колективним підприємством «Їдальня № 33» у зв`язку з надмірним нарахування суми.

Зазначає, що колективне підприємство «Їдальня № 33» неодноразово зверталось до міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» з листами (лист № 48 від 27.01.2015 р. № 51 від 12.02.2015 р., № 55 від 02.03.2015 р., № 50 від 27.02.2015 р., № 201 від 04.09.2015 р.), в яких просили привести рахунки у відповідність до діючого договору, однак міське комунальне підприємство «Хмельницьктеплокомуненерго» виставляли рахунки по «Їдальня №33» по вул.Соборна,55, в яких розподіл теплової енергії для колективного підприємства «Їдальня №33» виріс з 55% до 59,5% від показу лічильника.

Пояснює, що у зв'язку з тим, що рахунки, виставлені міським комунальним підприємством «Хмельницьктеплокомуненерго», не відповідали діючому договору, та не проведено перерахунків надмірно виставлених сум, колективним підприємством «Їдальня № 33» прийнято рішення проводити оплату за теплоенергію авансовими платежами, про що повідомлено міське комунальне підприємство «Хмельницьктеплокомуненерго» листом № 48 від 27.01.2014 р. до того часу, доки рахунки не будуть скориговані відповідно до діючого договору.

Відповідно до рахунків, виставлених міським комунальним підприємством «Хмельницьктеплокомуненерго» на суму 54920,05 грн. з 26.11.2014 р. по 07.05.2015 р. для колективного підприємства «Їдальня №33» по вул.Володимирська,78 кафе „Домова кухня, надмірно нараховано 11742,91 грн., по «Їдальні №33» вул. Соборна,55 - надмірно нараховано 2089,00 грн.

Звертає увагу суду, що листами № 248 від 27.01.2015 р. № 251 від 12.02.2015 р. № 270 від 08.04.2015 р., № 250 від 27.02.2015 р. колективне підприємство «Їдальня № 33» зверталося до теплопостачальної організації про низьку якість послуг, представники міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» складали акти, які нами на підписувались, а в акті зазначали що представники колективного підприємства «Їдальня № 33» від підпису відмовилися. Відповідно замірів температури повітря в приміщенні скаржником зроблено перерахунок наданих послуг згідно з Правилами постачання теплової енергії.

Позивач ОСОБА_1 міська рада подав відзив на апеляційну скаргу та вважає, що апеляційна скарга є безпідставною, а рішення господарського суду законним і обґрунтованим з урахуванням норм ст.530 та ст.:»% ЦК України.

Звертає увагу суду, що на момент звернення з позовом до суду у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 40642,66 грн., яка була погашена частково вже під час судового розгляду. Однак, залишилася не сплаченою сума штрафних санкцій за несвоєчасну оплату по договору, тому просить залишити без змін рішення господарського суду Хмельницької області від 15.06.2016 р. у справі № 924/652/15.

Міське комунальне підприємство «Хмельницьктеплокомуненерго» подало відзив на апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну скаргу комунального підприємства «Їдальня-33» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 15.06.2016 р. - без змін.

Вважає безпідставними твердження скаржника щодо ненадання оцінки господарським судом його/скаржника листам № 48 від 27.08.2015 р., № 51 від 12.02.2015 р., № 50 від 27.02.2015 р., № 55 від 02.03.2015 р., № 70 від 08.04.2015 р. та акту вивірки від 11.05.2016 р. та пояснює, що вказані документи стосувались помилок, допущених МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» при нарахуванні плати за послуги з теплопостачання, які підприємством/позивачем були визнані і в процесі розгляду справи здійснений перерахунок заборгованості за послуги з теплопостачання, а також - перераховані штрафні та фінансові санкції, нараховані на заборгованість. У звязку з цим суду була надана заява про зменшення позовних вимог. Отже, судом першої інстанції були враховані вищеперелічені документи.

Звертає увагу суду, що надмірно нараховані суми були виключені підприємством із розрахунку заборгованості та колективне підприємство «Їдальня-33» самостійно сплатило уточнену заборгованість.

Посилаючись на п.6.1. договору на відпуск теплової енергії та ч.4 ст.20 Закону України «Про теплопостачання», пояснює, що тариф на теплову енергію для споживача визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Плата за послуги з теплопостачання нараховувалась відповідачу відповідно до затверджених тарифів та на підставі методики, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України. Доводить таким чином, що підприємством не порушувались умови договору на відпуск теплової енергії.

Зазначає також, що було враховано звернення скаржника до міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» щодо низької температури в належному йому приміщенні. На підставі такого звернення був складений акт про контрольний замір температури від 11.03.2015 р., і на підставі акту виконаний перерахунок плати послуги за теплопостачання відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 151 від 17.02.2010 р. «Про затвердження Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання в не в повному обсязі, зниження якості».

У додаткових поясненнях /а.с.167-171 у т.2/ відповідач міське комунальне підприємство «Хмельницьктеплокомуненерго» зазначає, що при нарахуванні за опалення відповідно до показників лічильника колективного підприємства «Їдальня № 33» за адресою м.Хмельницький вул.Соборна,55 міським комунальним підприємством «Хмельницьктеплокомуненерго» була допущена помилка у відсотковому співвідношенні до 59% у нарахуваннях за січень 2015 року, лютий 2015 року, у звязку з чим також був виконаний перерахунок за опалення у співвідношенні площа колективного підприємства «Їдальня №33» 55 %.

Пояснює, що у звязку із неналежним виконанням колективним підприємством «Їдальня № 33» зобовязань щодо оплати послуг теплопостачання відповідно до умов договору на відпуск теплової енергії № 467/318 15.11.2001 р., міським комунальним підприємством «Хмельницьктеплокомуненерго» було проведено нарахування інфляційних нарахувань, 3% річних та пені.

Просить врахувати викладене та залишити без задоволення апеляційну скаргу колективного підприємства «Їдальня №33», а рішеня Господарського суду Хмельницької області від15.05.2016 р. у справі № 924/652/15 - залишити без змін.

Заступник керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на ст.530 Цивільного кодексу України та ст.19 Закону України "Про теплопостачання", зазначає, що споживач зобовязаний щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Враховуючи вищенаведене, міським комунальним підприємством «Хмельницьктеплокомуненерго» правомірно відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та умов п.7.2.3 договору нараховані інфляційні втрати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних від простроченої суми і пеня.

Отже, прокурор вважає, що рішення Господарського суду Хмельницької області від 15.06.2016 р. у справі № 924/652/15 є законним та обґрунтованим, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Господарського суду Хмельницької області від 15.06.2016 р. у справі № 924/652/15 залишити без змін.

Позивачі міське комунальне підприємство "Хмельницьктеплокомуненерго" та орган уповноважений державою здійснювати функції у спірних відносинах - ОСОБА_1 міська рада не забезпечили участь представників у судовому засіданні 13.09.2016 р.

Прокурор та представник відповідача у судовому засіданні надали пояснення по суті спору та підтримали свої позиції, викладені в апеляційній скарзі і відзиві на неї.

Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення позивачів про час і місце розгляду справи, що підтверджено рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення /а.с.136-139 у т.2/, явка представників сторін в судове засідання обовязковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про можливість завершення розгляду апеляційної скарги без участі представників позивачів за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши в судових засіданнях пояснення прокурора і представників сторін, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. При цьому апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено слідуюче.

15.11.2001 р. міським комунальним підприємством "Хмельницьктеплокомуненерго" як постачальником та колективним підприємством «Їдальня 33»/споживачем укладений договір на відпуск теплової енергії № 467/318 /а.с.43-46 у т.1/, за умовами якого постачальне підприємство бере на себе зобов'язання постачати споживачеві теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором /п.1.1 договору/.

Відповідно до п.3.2.2. споживач теплової енергії зобов`язаний виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в термін, які передбачені договором.

Облік споживання теплової енергії згідно з п.5.1 договору проводиться за приладами обліку або розрахунковим способом. Межа балансової та експлуатаційної відповідальності сторін вказана у додатку № 2 до договору та не може бути змінена в односторонньому порядку.

Згідно з п.п.6.1 - 6.3 договору розрахунок за теплову енергію, що споживається проводиться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач здійснює розрахунок з постачальником за спожиту теплову енергію щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, відповідно до одержаних від постачальника рахунків.

Пунктом 7.2.3 договору сторони передбачили, що за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,5% належної до сплати суми за кожен день прострочення.

Договір на відпуск теплової енергії підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

Відповідно до додатку № 1 від 29.10.2009 р. до договору № 467/318 від 15.11.2001 р. сторонами визначено три приміщення, в які поставляється теплова енергія, а саме - вул.Театральна,36 з площею 259,1 м.кв., вул.Соборна,55 з площею 480,4 м.кв. та по вул.Володимирській,78 з площею 66,0 м.кв. Додаток до договору підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

З 01.12.2014 р. набрала чинності постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 28.11.2014 р. № 679 "Про встановлення тарифів на Теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів (крім населення) МКП "Хмельницьктеплокомуненерго", відповідно до якої міському комунальному підприємству "Хмельницьктеплокомуненерго" установлені тарифи на теплову енергію для другої групи споживачів (для інших споживачів) в сумі 1122,72 грн/Гкал (без ПДВ), 1347,26 грн. за 1 Гкал з ПДВ /а.с. 25 у т.1/.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України та ст.174 Господарського кодексу України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.275 Господарського кодексу України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ст.714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Міське комунальне підприємство "Хмельницьктеплокомуненерго" за послуги теплопостачання, надані в період з 01.12.2014 р. по 01.04.2015 р. виставило колективному підприємству «Їдальня 33» рахунки на оплату послуг: за грудень 2014 року - № 318 від 23.12.2014 р. на суму 14700 грн. (з дебіторською заборгованістю на початок місяця 3529,19 грн.),

за січень 2015 року - № 318 від 20.01.2015 р. на суму 14223,34 грн.,

за лютий 2015 року - № 318 від 23.02.2015 р. на суму 11424,87 грн.,

за березень 2015 року - № 318 від 27.03.2015 р. на суму 4194,41 грн. /а.с.15-18 у т.1/.

Колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджено, що скаржник колективне підприємство «Їдальня 33» свої грошові зобов`язання за договором відпуску теплової енергії не виконав у строк, передбачений договором щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Так, 25 лютого 2015 року, 10 березня 2015 року і 09 квітня 2015 року відповідач сплатив відповідно 1000 грн., 2900 грн. та 5000 грн. за опалення грудень 2014 року /а.с.58-60 у т.1/.

В подальшому відповідач перераховував кошти постачальнику з призначенням платежу „авансовий платіж за опалення на 2015 рік згідно дог.№ 467/318 від 15.11.2001 р./а.с.58-61, 168-169, 193-195, 238-241 у т.1/.

Згідно з ч.1 ст.1089 Цивільного кодексу України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Відповідно ч.2 ст.1090 ЦК України та п.32.3 ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банки зобов'язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів.

Пунктом 3.8. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті реквізит "призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Отже, ні банк, ні одержувач коштів підприємство "Хмельницьктеплокомуненерго" не могли самостійно змінити підстави платежу та зарахувати кошти як оплату заборгованості.

В процесі вирішення спору позивач виконав перерахування нарахованих ним платежів за спожиту теплову енергію за період з 01.12.2014 р. по 01.04.2015 р. у зв`язку з уточненням загальної будинкової площі будівлі по вул.Володимирській,78 (кафе «Домова кухня») та відсоткового співвідношення загально будинкової площі будівлі по вул.Соборній,55. Таким чином, належними до оплати позивачем визначені суми : за грудень 2014 року - 14329,89 грн., за січень 2015 року - 12999,49 грн., за лютий 2015 року - 10332,54 грн., за березень 2015 року - 3705,49 грн. /а.с.35-38 у т.2/.

Нові розрахунки нарахувань за опалення з уточненими даними щодо загальнобудинкових площ будівлі, температури по об`єкту «Домова кухня» вул.Володимирська, 78 та відсоткового співвідношення загальнобудинкової площі будівлі по вул. Соборна,55 залученні до матеріалів справи позивачем і відповідачем не спростовані.

Так, відповідно до рахунку № 318 від 23.12.2014 р. нарахування за грудень 2014 року по об`єкту «Домова кухня» вул.Володимирська, 78 зменшено на 370,13 грн. /а.с.35, 39зв. у т.2/; з рахунку № 318 від 20.01.2015 р. вбачається, що нарахування за січень 2015 року по об`єкту КП «Їдальня №33» по вул. Соборна, 55 зменшено на 658,94 грн., по об`єкту «Домова кухня» вул. Володимирська, 78 зменшено на 564,91 грн. /а.с.36, 40 у т.2/; згідно з рахунком № 318 від 23.02.2015 р. нарахування за лютий 2015 року по об`єкту КП «Їдальня №33» по вул.Соборна, 55 зменшено на 547,36 грн., по об`єкту «Домова кухня» вул.Володимирська,78 зменшено на 544,97 грн. /а.с.37, 40зв. у т.2/; відповідно до рахунку № 318 від 27.03.2015 р. нарахування за березень 2015 року по об`єкту «Домова кухня» вул.Володимирська,78 зменшено на 488,92 грн. /а.с.38 у т. 2/.

Крім того, на підставі акта від 11.03.2015 р. про контрольний замір температури в приміщенні кафе "Домова кухня", яке розташоване в будинку № 78 по вул.Володимирській, виконаний перерахунок розміру плати у наступному місяці рахунком № 318 від 07.05.2015 р. вартість послуг з опалення за квітень зменшена на 292,79 грн./а.с.129-130 у т.1/. Такий перерахунок виконаний відповідно до п.2-3 Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості. Так, згідно з п.3 Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, виконавець зобов'язаний провести протягом місяця, що настає за розрахунковим, перерахунок розміру плати за надані споживачеві послуги у разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості незалежно від наявності заборгованості за надані послуги.

Доводи відповідача не спростовують розрахунків, виконаних підприємством "Хмельницьктеплокомуненерго", оскільки стосуються інших періодів, поза межами позовної вимоги з жовтня 2014 року по квітень включно 2015 року /а.с.160-163 у т.1/. Крім того, доводи відповідача про невідповідність середньої температури діючій нормі протягом спірного періоду не підтверджені належними та допустимими доказами відповідно до ст.34 ГПК України та спростовані матеріалами справи, оскільки відсутні акти-претензії або акти, складені за результатами повторної перевірки про неналежне надання або ненадання послуг, які підписуються споживачем (його представником), представником виконавця, представниками уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представником об'єднання споживачів, які складаються в порядку, визначеному пунктами 33-43 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Порядок перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг». За відсутності таких актів самі лише листи-звернення до підприємства-постачальника, на які посилається відповідач, не можуть слугувати підставою для відповідних перерахувань, тому не беруться судом до уваги.

08.06.2016 р. позивач міське комунальне підприємство «Хмельницьктеплокомун-енерго» подав суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої на підставі вищезазначених виконаних ним перерахувань заявив про зменшення суми позовної вимоги в частині стягнення боргу за спожиту колективним підприємством «Їдальня № 33» теплову енергії в період з 01.12.2014 р. по 01.047.2015 р. до суми 37467,41 грн. і про відповідне зменшення інфляційних нарахувань до суми 5211,37 грн., 3% річних до суми 156,59 грн., пені до суми 2425,29 грн., які обраховані за період прострочення з 10.01.2015 р. по 31.03.2015 р./а.с.27-30 у т.2/.

Суд першої інстанції правомірно згідно зі ст.22 ГПК України прийняв таку заяву до розгляду як заяву про зменшення позовних вимог. Враховується при цьому, що у пункті 3.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розяснено, що Господарським процесуальним кодексом України, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній має оцінити її, виходячи зі змісту такої заяви, а також - змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи.

Відповідно до норм ст.22 ГПК України та розяснень Пленуму Вищого господарського суду України, викладених у п.3.10 постанови від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Отже, виходячи із змісту позовної заяви та заяви позивача про уточнення позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що позивач зменшив кількісні показники за вимогами про стягнення боргу, а також за вимогами про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції, відсотків річних та пені.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. № 7 «Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам» розяснено, якщо позивач за поданим прокурором позовом звертається до господарського суду із заявою про збільшення чи зменшення розміру позовних вимог, зміну предмета або підстав позову, то суд має з'ясувати думку прокурора з відповідного питання, і в разі якщо останній не підтримує зазначених дій позивача, - відмовити в задоволенні такої заяви.

Колегією суддів встановлено, що прокурор не заперечує проти зменшення позовних вимог, про що зазначає на заяві про уточнення позовних вимог, а також пояснив суду першої інстанції в судових засіданнях 30.05.2016 р. та 08.06.2016 р. /протоколи судових засідань і ухвали суду на а.с.23-24, 45-46 у т.2/.

Разом з тим, у заяві про зменшення позовних вимог, поданій суду 30.05.2016 р./а.с.12 у т.2/ позивач заявив про те, що відповідач повністю сплатив заборгованість, яка виникла у період з 01.12.2014 р. по 01.04.2015 р., тому провадження у справі в частині стягнення боргу просив припинити відповідно до п.1-1 ст.80 ГПК України. Прокурор підтримав таку заяву позивача, однак суд першої інстанції такій заяві оцінки не надав.

Колегією суддів встановлено, що в процесі вирішення судом спору у даній справі після перерахування і зменшення підприємством "Хмельницьктеплокомуненерго" платежів за спожиту теплову енергію сторони виконали вивірку розрахунків та погодили зарахування авансових платежів, виконаних відповідачем протягом травня-грудня 2015 року, у погашення боргу. Відповідно до акту вивірки розрахунків, виконаної стронами 11.05.2016 р. на вимогу суду, сторони погодили борг в сумі 12988,57 грн. /а.с.11, 176 у т. 2/.

Платіжним дорученням № 185 відповідач 17.05.2016 р. сплатив заборгованість в сумі 12988,57 грн. /а.с.10, 13 у т.2/.

Оскільки заборгованість відшкодована і спір врегульовано сторонами (в частині боргу) після порушення провадження у справі, провадження у справі підлягає припиненню відповідно до п.1-1 ст.80 ГПК України з покладенням на відповідача судових витрат з цієї позовної вимоги.

У пункті 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розяснено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань

Суд першої інстанції помилково дійшов висновку про зменшення кількісних показників за вимогою про стягнення боргу і не дав оцінки обставинам відшкодування боргу повністю, що призвело до неправильного застосування норм процесуального права, тому рішення господарського суду Хмельницької області в цій частині підлягає зміні відповідно до п.4 ч.1 ст.104 ГПК України.

В решті висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справии і колегія суддів погоджується із рішенням суду, враховуючи таке.

Як зазначено вище, суд прийняв до розгляду позовні вимоги про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції, відсотків річних та пені за заявою про зменшення сум позовних вимог, які обєднані у даній справі, - про стягнення інфляційних нарахувань в сумі 5211,37 грн., 3% річних 156,59 грн., пені 2425,29 грн., які обраховані за період прострочення з 10.01.2015 р. по 31.03.2015 р./а.с.27-30 у т.2/..

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобовязання у період з 10.01.2015 р. по 31.03.2015 р. має місце, є правомірними позовні вимоги про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та відсотків річних.

Розрахунки інфляційних нарахувань та 3% річних перевірені колегією суддів, і апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовної вимоги в частині стягнення 33,12 грн. 3 % річних, які обраховані помилково за 50 днів поза межами періоду прострочення з 10.02.2015 р. по 31.03.2015 р.

В решті позовні вимоги про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та процентів річних від прострочених сум правомірно задоволені судом з урахуванням конкретних обставин справи.

Позовна вимога про стягнення пені ґрунтується на умовах договору та нормах чинного законодавства і правомірно задоволена судом за заявою про зменшення позовних вимог.

Так, відповідно до п.7.2.3. договору за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію передбачена пеня в розмірі 0,5% належної до сплати суми за кожен день прострочення.

Відповідно до ч.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З урахуванням наведеного є підставною і правомірно задоволена судом першої інстанції позовна вимога про стягнення 2425,29 грн. пені - за обґрунтованим розрахунком позивача /а.с.30 у т.2/.

Доводи скаржника щодо відсутності боргу і, відповідно, відсутності підстав для відповідальності, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі відповідач стверджує, що судом порушено норми ст.2 ГПК України, оскільки прокурором заявлено позов не в інтересах держави, а в інтересах органу місцевого самоврядування та комунального підприємства. Між тим, слід зазначити, що як представницький орган територіальної громади рада за законом набуває повноважень суб'єкта права комунальної власності, виконуючи надані їй територіальною громадою повноваження і, відповідно, набуває статусу виконавчого органу влади у системі органів самоврядування на території населеного пункту, як це визначено у мотивувальній частині та п. 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99. Під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах" потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Статтею 36-1 Закону України "Про прокуратуру" визначено підстави представництва прокурором інтересів держави, а саме: наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Згідно з абзацом четвертим частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави, і частиною третьою згаданої статті передбачено, що у позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Зважаючи на наведене, суд правомірно розглянули позов у даній справі, заявлений прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних відносинах - ОСОБА_1 міської ради та міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго", яке належить місту.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Хмельницької області від 15.06.2016 р. у справі № 924/652/15 підлягає зміні згідно з п.4 ч.1 ст.104 ГПК України.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно з ч.1 ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.49, п.1-1 ст.80, ст.99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача колективного підприємства "Їдальня № 33" залишити без задоволення. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 15.06.2016 р. у справі № 924/652/15 змінити, виклавши резолютивну частину рішення в такій редакції:

1. "Позов задоволити частково.

2. Припинити провадження у справі в частині стягнення 37467,41 грн. боргу.

3. Стягнути з колективного підприємства "Їдальня № 33" (29000 м.Хмельницький, вул.Соборна,55; код 14157337) на користь міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" (29000 м.Хмельницький, вул.Пересипкіна,5; код 03356571) 123,47 грн. (сто двадцять три гривни 47 коп.) 3% річних, 5211,37 грн. (п'ять тисяч двісті одинадцять гривень) 37 коп. нарахувань індексу інфляції, 2425,29 грн. ( дві тисячі чотириста двадцять п'ять гривень) 29 коп. пені.

Видати наказ.

4. Стягнути з колективного підприємства "Їдальня № 33" (29000 м.Хмельницький вул.Соборна,55; код 14157337) в доход Державного бюджету України (код класифікації доходів 22030001, отримувач коштів УДКСУ у м.Хмельницькому, рахунок отримувача № 3002, код ЄДРПОУ отримувача 38045529, банк отримувача ГУ ДКСУ у Хмельницькій області, МФО 815013) судовий збір в сумі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 коп.).

Видати наказ."

Матеріали справи № 924/652/15 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Гулова А.Г.