УХВАЛА

про повернення позовної заяви

09.09.2016Справа № 910/16471/16

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до Акціонерного товариства "Дельта Банк", Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в ПАТ "Дельта Банк"

про зобов'язання вчинити дії, повернути кошти

ВСТАНОВИВ:

Громадянин ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Львівської області з позовом до Акціонерного товариства "Дельта Банк" та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" про зобов'язання останніх внести позивача до переліку кредиторів ПАТ "Дельта Банк", повернути кошти, що знаходяться на поточному рахунку, в сумі 11996 дол. США, що становить 322192,06 грн., а також стягнути пеню в сумі 183,76 дол. США, що становить 4935,42 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 05.08.16 р. матеріали справи № 914/2008/16 на підставі ст.ст. 15, 17 ГПК України передані до Господарського суду міста Києва.

За наслідками автоматичного розподілу автоматизованою системою документообігу Господарського суду міста Києва вищенаведені позовні матеріали передані на розгляд судді Селівону А.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 914/2008/16 від 22.08.2016 (суддя Селівон А.М.) позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Дельта Банк" та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" про зобов'язання вчинити дії та повернути кошти, було повернуто позивачу без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

06.09.2016 Господарським судом міста Києва повторно отримано позовну заяву ОСОБА_1 (позивач) до Акціонерного товариства "Дельта Банк" (відповідач-1) та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" (відповідач-2) про зобов'язання вчинити дії та повернути кошти № б/н від 01.08.2016 (вх. № 16471/16 від 06.09.2016).

За наслідками автоматичного розподілу автоматизованою системою документообігу Господарського суду міста Києва вищенаведені позовні матеріали передані на розгляд суддіГумезі О.В.

Вивчивши матеріали позовної заяви № б/н від 01.08.2016 (вх. № 16471/16 від 06.09.2016), суд дійшов висновку, що вказана позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню позивачеві без розгляду з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позовна заява повинна містити, зокрема, найменування (для юридичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб).

Згідно ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України, дані про місцезнаходження юридичної особи вносяться до єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 90 Цивільного кодексу України юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму. Найменування установи має містити інформацію про характер її діяльності. Юридична особа може мати крім повного найменування скорочене найменування. Найменування юридичної особи вказується в її установчих документах і вноситься до єдиного державного реєстру.

Як вбачається з даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повним найменуванням відповідача-1 є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ДЕЛЬТА БАНК", тоді як у позовній заяві не вказано повне найменування відповідача-1, а фактично зазначено - Акціонерне товариство "ДЕЛЬТА БАНК".

Наведене свідчить про недодержання вимог статті 54 ГПКУкраїни та, в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви і доданих до неї документів без розгляду згідно з п. 2 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, оскільки в наведеній нормі чітко вказано, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано повного найменування сторін.

При цьому судом враховано правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 ГПК України передбачено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

При цьому, вказана правова норма не ставить обов'язок позивача направити відповідачу копії доданих до позовної заяви документів в залежність від того чи є у відповідача в наявності ці документи, а містить імперативну норму щодо обов'язковості надіслання сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів листом з описом вкладення.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 57 ГПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст. ст. 4-2, 4-3 ГПК України.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

Належним доказом відправлення відповідачеві позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), надані в оригіналі або належним чином засвідченій копії.

Доданими до позовної заяви фіскальними чеками № 9649 від 01.08.2016 № 9650 від 01.08.2016 та описами вкладення у цінний лист від 01.08.2016 позивач підтверджує надсилання копії позовної заяви і доданих до неї документів відповідачу-1 та відповідачу-2.

Натомість, згідно вищенаведених описів вкладення у цінні листи вбачається, що позивачем направлено відповідачам не всі додані до позовної заяви № б/н від 01.08.2016 документи.

Так, до позовної заяви № б/н від 01.08.2016 додані й інші документи ("додатки" А ("квитанція за сплату судового збору"), В ("копія Ухвали Франківського районного суду від 06.04.2016 р."), С ("копія Ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 15.07.2016 р.")), які відсутні у відповідачів, а доказів про їх направлення відповідачам до даного позову не додано, що порушує вимоги ст. 57 ГПК України, якою передбачено надавати докази, що підтверджують відправлення відповідачеві як копії позовної заяви, так і всіх доданих до неї документів.

Крім того, суд звертає увагу, що до позовної заяви № б/н від 01.08.2016 (вх. № 16471/16 від 06.09.2016), одержаної Господарським судом міста Києва 06.09.2016, фактично було додано також супровідний лист позивача № б/н від 02.09.2016 з доданими до нього оригіналом квитанції про доплату судового збору від 02.09.2016, копією ухвали Господарського суду міста Києва від 22.08.2016 у справі № 914/2008/16, тощо. При цьому до позовної заяви не додані жодні докази про направлення копій вказаних документів відповідачам.

Суд також звертає увагу, що згідно фіскального чека № 9649 від 01.08.2016 та описа вкладення у цінний лист від 01.08.2016 позивач направив копію позовної заяви і додані до неї документів лише на вказану у позовній заяві поштову адресу відповідача-1 - 79020, м. Львів, проспект Чорновола, 67-б, належність якої саме юридичній особі відповідача-1 не підтверджується позивачем належними доказами.

Водночас, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача-1 є наступна адреса: 01133, м.Київ, ВУЛ. ЩОРСА , будинок 36-Б.

Як визначено в абз. 6 п.п. 3.1 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадках, передбачених статтею 56 ГПК України, місцезнаходження (місце проживання) відповідача визначається за даними його державної реєстрації як суб"єкта господарювання.

Отже, місцезнаходження у позовній заяві повин но визначатися та вказуватися, а рівно враховуватися позивачем при виконанні приписів ч. 1 ст. 56 ГПК України, згідно з установчими документами юридичної особи, даними її державної реєстрації як суб'єкта господарювання.

Наразі жодні докази направлення копії позовної заяви і доданих до неї документів на адресу місцезнаходження відповідача-1 - фактично до позовної заяви не додані.

Таким чином, у суду відсутні підстави вважати фіскальні чеки № 9649 від 01.08.2016 № 9650 від 01.08.2016 та описи вкладення у цінний лист від 01.08.2016 в якості належних доказів на підтвердження виконання позивачем вимог ч. 1 ст. 56, п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на те, що заявником позову не дотримано вимог ч. 1 ст. 56 та п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України, враховуючи, що приписи ст. 63 ГПК України носять імперативний характер, суд дійшов висновку, що викладені обставини є підставою для повернення позовної заяви відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

За наведених обставин, позовна заява № б/н від 01.08.2016 не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню позивачеві.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Крім того, при можливому повторному зверненні з даною позовною заявою до суду, слід врахувати, що відповідно ч. 2 ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі, або в належним чином засвідченій копії.

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003" відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії проставляють нижче реквізиту "підпис". Така відмітка проставляється на кожному аркуші засвідченої копії документа.

В порушення вищезазначених приписів, додані до позовної заяви копії документів (додатки № 1-16) жодним чином чином не засвідчені та фактично подані у ксерокопіях. Втім, разі невідповідності наданих суду копій документів вищезгаданим вимогам, вони не вважаються належними і допустимими доказами, якими позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги.

Керуючись п.п. 2, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути без розгляду.

Суддя О.В.Гумега