ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2016 р. Справа № 925/896/16

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Морозівська птахофабрика», Київська область, Баришівський район, с. Морозівка, вул. Садова, 9

до товариства з обмеженою відповідальністю «Селекційний племзавод «Золотоніський», Черкаська область, Золотоніський район, с. Піщане, вул. Шевченка, 61

та до товариства з обмеженою відповідальністю «Мир-Сем», Черкаська область, Канівський район, с. Павлівка, вул. Центральна, 147

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача відділ примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, м. Черкаси, пр-т Хіміків, 50

про виключення майна з акту опису та зняття з нього арешту,

за участю представників сторін:

від позивача: участі не брав;

від відповідача (завод): участі не брав;

(ТОВ): ОСОБА_1 за довіреністю;

третя особа: ОСОБА_2 за довіреністю.

Позивач звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до відповідачів про виключення майна з акту опису та зняття з нього арешту з мотивів порушення прав власності на майно позивача виконавчою службою в ході проведення виконавчих дій з примусового виконання рішення суду.

Представник позивача в засідання повторно не прибув. Вимоги підтримав письмово. Надав витяги з ЄДР на учасників процесу. Первинних документів на свинопоголівя не надано. Просить відкласти розгляд справи для надання додаткових документів.

Як вважає позивач, арешт його майна відділом ДВС порушує його право власності на майно та є причиною звернення до суду за захистом своїх прав на володіння та розпорядження майном.

В судовому засіданні:

на неодноразові вимоги суду позивачем не надано для огляду оригінали всіх поданих копій документів, первинні облікові документи на свинопоголівя в оригіналі, ветеринарні свідоцтва, Журнали обліку та переміщення тварин.

Представник 1 відповідача (селекційний завод) вимоги визнав. Подав примірники податкових накладних. При звіренні тексту податкової накладної №553 відповідача накладна не співпадає з податковою накладною №553 позивача у справі (а.с. 38). Представник відповідача не надала первинних облікових та ідентифікаційних документів на свинопоголівя. В судове засідання 30.08.2016р. представник позивача не зявився, подав заяву про відкладення розгляду справи для надання ідентифікуючих документів на свинопоголівя.

Представник 2 відповідача (ТОВ) вимоги заперечив. Надав документи стосовно санітарного стану господарства 1 відповідача. Заперечив наявність та можливість ідентифікації свиней у господарстві. Просить в позові відмовити, оскільки позивач не може довести свої вимоги.

Представник ВДВС вимоги заперечив та вказав, що майно описано правомірно. Ідентифікувати поголівя свиней у 1 відповідача складно. При проведенні опису свиней Ідентифікаційні та Ветеринарні свідоцтва на свиней не надавались. Номерні бирки на тваринах відсутні. Додано реєстр ідентифікованих свиней станом на 13.06.2016р., де власником визначено 1 відповідача. Походження поголівя не визначено.

Суд відхилив клопотання позивача та 1 відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки сторони мали достатньо часу для надання суду документів та доказів, та вирішив розглянути справу за наявними в ній доказами та матеріалами відповідно до приписів ст. 75 ГПК України.

На запитання головуючого присутні учасники судового засідання заявили:

про відсутність будь-яких інших доказів на підтвердження своїх доводів і пояснень;

про відсутність потреби у витребуванні інших доказів від учасників провадження у справі та інших осіб;

про можливість завершення дослідження обставин справи.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення учасників, судом встановлено такі взаємовідносини сторін:

09.08.2010р. між ТОВ «Морозівська птахофабрика» (далі Позивач) та ТОВ «Селекційний племзавод «Золотоніський» (далі Відповідач 1) було укладено договір купівлі-продажу свинопоголів'я №ЮР-10/083 згідно якого Постачальник (Відповідач 1) зобов'язується передати у власність Покупцеві (Позивач) свинопоголів'я в асортименті, в кількості та по ціні згідно з Специфікаціями, що є невід'ємною частиною Договору, а Покупець зобов'язаний прийняти Товар та оплатити його в порядку та на умовах визначених цим Договором.

Цього ж дня між Позивачем та Відповідачем 1 було укладено договір про надання послуг по відгодівлі поросят №09-08-2010/1 за яким Виконавець (Відповідач 1) зобов'язується за завданням Замовника (Позивач) надати послуги по утриманню та відгодівлі поросят, що належать Замовнику, власними кормами та із залученням необхідних працівників.

Термін дії даного договору визначений до 31.12.2017р.

Належне виконання умов вищевказаних договорів позивач підтверджує:

податковими деклараціями Відповідача 1 за вересень, листопад 2010р.;

розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту Відповідача 1 за серпень, вересень та листопад 2010р.;

податковою накладною №547 від 11.08.2010р.;

податковою накладною №548 від 02.08.2010р.;

податковою накладною №549 від 13.08.2010р.;

податковою накладною №551 від 17.08.2010р.;

податковою накладною №552 від 18.08.2010р.;

податковою накладною №553 від 20.08.2010р.;

податковою накладною №574 від 25.08.2010р.;

податковою накладною №721 від 12.09.2010р.;

податковою накладною №722 від 23.09.2010р.;

податковою накладною №723 від 24.09.2010р.;

податковою накладною №724 від 27.09.2010р.;

податковою накладною №725 від 28.09.2010р.;

податковою накладною №726 від 29.09.2010р.;

Довіреністю №018 від 18 серпня 2010р.;

Довіреністю №029 від 29 вересня 2010р.;

Довіреністю №033 від 04 листопада 2010р.;

Актами прийому-передачі між Позивачем і Відповідачем 1 від 18 серпня 2010р., від 29 вересня 2010р., від 04 листопада 2010р.; та випискою рахунків Відповідача 1.

13.06.2016р. в телефонному режимі представник Відповідача 1 повідомив, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Черкаській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області №925/949/15 від 30.09.2015р. про стягнення з ТОВ «Селекційний племзавод «Золотоніський» на користь ТзОВ «Мир-Сем» кошти на загальну суму 9811498,36 грн. В ході примусового виконання вищевказаного рішення суду державним виконавцем Горбатюк В.П. відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції було описано та арештовано поголів'я свиней, яке перебуває на відгодівлі у Відповідача 1 згідно договору №09-08-2010/1 від 09.08.2010р. Директор Відповідача 1 ТОВ Селекційний племзавод «Золотоніський» ОСОБА_3 Фуад повідомив державного виконавця про вищевказану обставину та в графі «зауваження» ОСОБА_3 опису та арешту майна від 13.06.2015р. зазначив, що описане та арештоване поголів'я свиней належить на праві власності ТОВ «Морозівська птахофабрика» згідно договору купівлі-продажу свинопоголів'я №ЮР-10/083 від 09.08.2010р. та перебуває на території ТОВ «Селекційний племзавод «Золотоніський» в зв'язку з виконанням останнім договору про надання послуг з відгодівлі поросят №09-08-2010/1 від 09.08.2010р. Однак, державний виконавець на даний факт не відреагував та роз'яснив зміст ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у разі, якщо особа, вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права це майно і про зняття з нього арешту.

Позивач вважає, що опис та накладення арешту на поголів'я свиней у 1 відповідача є незаконним, оскільки дане майно належить Позивачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу свинопоголів'я №ЮР-10/083 від 09.08.2010р.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

За таких обставин, ТОВ «Морозівська птахофабрика» не має боргових зобов'язань перед ТОВ «Мир-Сем», а відповідно позбавлення Позивача майна в рахунок погашення грошових зобов'язань за третіх осіб є протиправним позбавленням права власності, та забороняється законом.

Накладення державним виконавцем арешту на майно, право власності на яке було набуто на підставі правочину, а саме: договору купівлі-продажу свинопоголів'я №ЮР-10/083 від 09.08.2010р, позбавляє Позивача права, передбаченого ст. 64 Конституції України на вільне розпорядження цим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до п. 4 Постанова Пленуму Верховного Суду УРСР від 27.08.1976р. №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Подібну правову позицію викладено в Постанові №5 від 03.06.2016р. Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Як вбачається з позовної заяви, предметом спору є: поголів'я свиней в кількості 496 голів, з них 68 кнурів та 428 свиноматок, які згідно акту опису та арешту прийняті на відповідальне зберігання директором ТОВ «СП «Золотоніський» ОСОБА_3 Фуадом та знаходяться за адресою: Черкаська обл., Золотоніський р-н, с Піщане, вул. Шевченка, 61.

Позивач вказує, що відповідно до пункту 6 Постанови №5 від 03.06.2016р. Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у разі якщо сторонами у справі є юридичні особи, то незалежно від підстав арешту (опису) майна (конфіскація за відповідним судовим рішенням, стягнення боргу за рішенням господарського суду чи виконавчим написом нотаріуса тощо) та враховуючи характер спору, позови про зняття арешту з майна згідно зі статтею 15 ЦПК, статтями 1,12 Господарського процесуального кодексу України підлягають розгляду в порядку господарського судочинства. У такому ж порядку вирішуються питання про юрисдикцію спорів за участю фізичних осіб-підприємців, якщо арешт майна пов'язаний з їх підприємницькою діяльністю.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представників сторін та учасників, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має грунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Сторони спірних правовідносин є самостійними юридичними особами з присвоєнням ідентифікаційного коду, є учасниками відносин у сфері господарювання на сільськогосподарському ринку в Україні, є субєктами господарювання у розумінні ст.ст. 2, 55 Господарського кодексу України (далі вживається скорочено ГК України).

За визначенням позивача, предметом спору у справі є: виключення майна з акту опису та зняття з нього арешту внаслідок виконання дій органами ДВС у виконавчому провадженні.

Підстава спору визначена позивачем як протиправне накладення арешту на майно іншої особи, яка не є боржником.

В ході розгляду справи позивач не змінював предмет чи підставу спору, вимоги не доповнював та не уточняв.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) субєкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобовязання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Між Позивачем та Відповідачем 1 виникли та існували договірні відносини купівлі - продажу свинопоголівя.

За правовою природою спірний договір купівлі-продажу свинопоголів'я №ЮР-10/083 від 09.08.2010р. є договором купівлі-продажу і відповідає вимогам статті 655 Глави 54 ЦК України, якою встановлено, що одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати гроші, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір купівлі-продажу свинопоголів'я №ЮР-10/083 від 09.08.2010р. не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку.

Крім того, одночасно між Позивачем та Відповідачем 1 виникли та існували договірні відносини надання і споживання послуги, що регламентовані гл. 63 ЦК України.

Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобовязання, що виникає між субєктами господарювання, в силу якого один субєкт зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта, або утриматися від певних дій, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку, є господарським зобовязанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Позивачем оспорюється накладення арешту на майно в процедурі виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження»).

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом (ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, зокрема, судових наказів (ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження»).

Суд вважає, що Позивач не довів у суді та не надав у справу первинних облікових документів про право власності на спірне свинопоголівя на території 1 відповідача та його ідентифікацію - реєстраційні свідоцтва, ветеринарні свідоцтва, журнали обліку та переміщення тварин, реєстрація ідентифікаційних номерів тварин, технологічні карти використання поголівя тварин.

1 відповідач визнав вимоги позивача. Суд враховує право не враховувати визнання позову відповідачем, якщо воно порушує права інших осіб. Ідентифікаційних документів на спірне свинопоголівя, документів про походження тварин представником 1 відповідача не надано.

2 відповідач вимоги заперечив та вказав, що дія ЗУ «Про ідентифікацію та реєстрацію тварин» поширюється на юридичних і фізичних осіб, що займаються розведенням та утриманням тварин, проводять їх продаж, забій, утилізацію, надають послуги зі штучного осіменіння та організовують виставки тварин.

В позивача мають бути ідентифікаційні (реєстраційні) свідоцтва на кожну тварину. Переміщення тварин між господарствами можливе тільки в супроводі реєстраційних документів на цих тварин.

В розвиток вимог ЗУ «Про ідентифікацію та реєстрацію тварин» видано положення наказ Міністерства Аграрної політики України №497 від 31.12.2004р. стосовно закріплення ідентифікаційних номерів за тваринами (з закріпленням відповідної бирки з номером).

Жодної ідентифікації тварин не зафіксовано, бирки на тваринах з їх номерами відсутні. Неможливо встановити навіть породу тварини.

ВДВС вимоги заперечив та вказав на неможливість проведення ідентифікації тварин у 1 відповідача, відсутність первинних облікових документів на свиней у 1 відповідача. У ході виконавчого провадження майно описано на території 1 відповідача за родовими ознаками. З поданого представником ВДВС електронного реєстру наявності ідентифікованих і зареєстрованих тварин в Реєстрі тварин на дату 13.06.2016р. взагалі не вказано інформацію про походження та приналежність спірних свиней. На частину свиней відсутні реєстраційні свідоцтва.

Позивач не спростував належними доказами доводи 2 відповідача та не подав належних та допустимих доказів на ідентифікацію поголівя свиней у 1 відповідача. Представник ДВС надав витяг з реєстру тварин станом на 13.06.2016р. за ТОВ «СП «Золотоніський». Оскільки первинні докази ідентифікації свиней відсутні, майно виконавчою службою правомірно визначено за родовими ознаками та є власністю 1 відповідача. Подані позивачем примірники податкових накладних та накладних на майно не є первинними ідентифікуючими та обліковими документами на тварин (свиней).

Позивач також не довів, яке його право порушено.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Позивач не довів свої вимоги належними доказами в розумінні положень ст.ст. 33, 34 ГПК України. Позивачем при зверненні до суду із цим позовом використано неналежний, в розумінні вимог ст. 16 ЦК України, спосіб захисту його права.

Відповідач 2 та відділ ДВС спростував вимоги позивача в належний спосіб.

В задоволенні позову належить відмовити повністю за недоведеністю.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на позивача та не стягувати.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 06.09.2016р.

Суддя Г.М. Скиба