ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

14 вересня 2016 р. Справа № 902/106/15

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Тварковського А.А.,

суддів: Тісецького С.С., Яремчука Ю.О.

за участю:

секретаря судового засідання Сидоренко О.О.

прокуратури: ОСОБА_1, службове посвідчення №022005 від 28.10.2013р.;

ОСОБА_2, службове посвідчення №043365 від 07.07.2016р.;

позивача: ОСОБА_3, довіреність №69 від 25.05.2016р.;

ОСОБА_4, довіреність №13 від 30.01.2016р.;

відповідача: ОСОБА_5, (керівник), паспорт серії АА №650704 виданий Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області 26.12.1997р.,

ОСОБА_6, за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: заступника прокурора Вінницької області (вул. Володарського, 33, м. Вінниця, 21050) в інтересах держави в особі Вінницької міської ради (вул. Соборна, 59, м. Вінниця, 21050)

до: товариства з обмеженою відповідальністю "Оспром" (вул. Привокзальна, 40, м. Вінниця, 21000)

про стягнення 707363 грн 89 коп. збитків,

ВСТАНОВИВ :

Заступник прокурора Вінницької області звернувся до господарського суду Вінницької області в інтересах держави в особі Вінницької міської ради з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Оспром" (ТОВ Оспром») 707363,89 грн. збитків, які нанесені Вінницькій міській раді внаслідок неодержання нею доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки площею 2,2654 га по вул. Привокзальна, 40 у м. Вінниця.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач завдав збитків у виді неодержаного доходу в сумі 707363,89 грн внаслідок користування ТОВ «Оспром» земельною ділянкою без правовстановлюючих документів у період із 02.08.1012р. по 29.10.2014р. В обґрунтування позову прокурор послався на акт перевірки департаменту самоврядного контролю Вінницької міської ради від 02.08.2012 № 244/9-04-11, акт комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 29.10.2014 р., рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2426 від 06.11.2014 р., яким затверджено акт комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 29.10.2014 р.

Ухвалою суду від 31.01.2015р. порушено провадження у даній справі з призначенням її до розгляду.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 15.06.2015 року у позові відмовлено повністю. Рішення суду мотивовано спливом позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 08.09.2015 року вказане судове рішення суду залишено без змін, але з інших мотивів. Постанова мотивована відсутністю в діях відповідача складу цивільного правопорушення та недоведеністю вчинення позивачем заходів до одержання доходів, про які заявлено у позові.

Не погоджуючись з судовими актами попередніх інстанцій, заступник прокурора Вінницької області оскаржив їх до суду касаційної інстанції.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.12.2015 року скасовано рішення господарського суду Вінницької області від 15.06.2015р. та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 08.09.2015р., справу №902/106/15 направлено на новий розгляд до господарського суду Вінницької області.

Надсилаючи справу на новий розгляд, Вищий господарський суд України у своєму судовому акті зазначив наступне:

Вирішуючи даний спір необхідно брати до уваги загальні положення статті 22, глави 82 ЦК України (далі по тексту ЦК України).

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного звязку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Верховний Суд України при здійсненні касаційного перегляду судових рішень у справах про відшкодування збитків (упущеної вигоди) дійшов висновку про те, що використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів позбавляє її власника права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено. Бездіяльність відповідача у вчиненні передбачених законодавством заходів зі своєчасного оформлення права користування земельною ділянкою, на якій розташовані нежитлові будівлі та споруди, що йому належать на праві приватної власності, кваліфікується як невжиття ним належних заходів, спрямованих на своєчасне оформлення правовстановлюючих документів (див. постанови Верховного Суду України: від 01.07.2015 у справі № 916/3311/14, від 07.10.2015 у справі № 916/3371/14).

Статтею 11128 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Суд апеляційної інстанції зробивши висновок про відсутність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, за встановлених обставин використання ним земельної ділянки без правовстановлюючих документів, не врахував зазначених вимог законодавства та висновків Верховного Суду України, викладених у вищезазначених постановах, у зв'язку з чим постанову апеляційної інстанції не можна визнати такою, що повністю відповідає вимогам законодавства.

Крім того, колегія вважає за необхідне звернути увагу щодо питання застосування позовної давності.

Статтями 256, 261 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

За змістом частини третьої статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

В заяві щодо застосування строків позовної давності (т.1, а.с.175-176), відповідач посилається на те, що прокуратурою пропущено строк позовної давності, встановлений статтею 257 ЦК України, без поважних причин, у зв'язку з чим, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Частиною четвертою статті 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмові у позові.

При вирішенні питання щодо застосування позовної давності господарські суди попередніх інстанцій не звернули увагу на період нарахування збитків, який зазначений у позовній заяві.

За таких обставин, у колегії суддів відсутні підстави визнати рішення судів попередніх інстанцій такими, що повністю відповідають вимогам законодавства.

29.12.2015 р. відповідно до автоматизованого розподілу документообігу суду справу №902/106/15 передано судді Матвійчуку В.В.

Ухвалою суду від 31.12.2015р. вказану справу суддею Матвійчуком В.В. прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні.

В подальшому за ініціативи головуючого розгляд справи здійснювався колегіально, про що свідчать відповідні ухвали та протоколи автоматизованого розподілу у справі.

Ухвалою суду від 04.07.2016 року заяву про самовідвід головуючого судді Матвійчука В.В. задоволено з підстав, наведених у ній.

06.07.2016р. відповідно до автоматизованого розподілу документообігу суду справу №902/106/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Тварковського А.А., суддів: Білоуса В.В., Яремчука Ю.О.

Слід відмітити, що під час розгляду справи склад колегії шляхом автоматизованого розподілу неодноразово з обєктивних підстав змінювався (у звязку із перебуванням членів колегії у щорічних основних відпустках).

Відповідно до ухвали суду від 09.08.2016 року справу прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого Тварковського А.А., суддів: Тісецького С.С. та Яремчука Ю.О., разом із тим призначено засідання на 31.08.2016 року на 12.00 год.

В судовому засіданні від 31.08.2016 року представник позивача та прокурор заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на позовну заяву та неодноразово подані письмові пояснення в доповнення до позову. Як на підстави позову послалися на завдання територіальній громаді збитків у виді неодержаного доходу в сумі 707363,89 грн внаслідок користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів у період із 02.08.1012р. по 29.10.2014р.

Окрім того, заперечили проти тверджень відповідача щодо застосування строків позовної давності, на їх думку, строк позовної давності не пройшов, оскільки порушення триваюче.

Натомість представник відповідача заперечив проти задоволення позову у звязку із його безпідставністю, також послався на відзив та низку письмових пояснень, що містяться у справі. При цьому наголосив, що договір оренди земельної ділянки не укладено з вини міської ради, оскільки остання не надіслала ТОВ «Оспром» проект договору. Окрім того, на думку представника відповідача, відсутній склад збитків, а саме протиправна бездіяльність відповідача, так як останній намагався укласти вказаний договір. До того ж представник відповідача стверджував, що ТОВ «Оспром» правомірно використовувало земельну ділянку, так як є правонаступником ЗАТ Фірми "Райдуга", на користь якого 26.02.1998р. виконавчим комітетом Вінницької міської ради було прийнято рішення № 224 щодо видачі державного акту на право постійного користування землею на земельну ділянку площею 2,2466 га по вул. Привокзальна, 40. Хоч даний акт видано не було, проте, відповідач вважає, що він має існувати.

Також представник відповідача наполягав на застосуванні строків позовної давності, адже про порушення своїх прав Вінницька міська рада знала вже з 30.10.2011р., після збігу встановленого відповідачу рішенням Вінницької міської ради № 350 від 01.07.2011р. 120-денного строку для оформлення договору оренди земельної ділянки, в той час як до суду заступник прокурора звернувся у січні 2015 року.

Разом із тим у звязку із забезпеченням принципу рівності прав та змагальності сторін в судовому засіданні оголошено перерву до 14 год. 30 хв 14.09.2016 року з метою надання представнику відповідача можливості ознайомитися із матеріалами господарської справи.

Після перерви в судовому засіданні (14.09.2016 року) процесуальні позиції прокурора, представників позивача та представників відповідача залишилися незмінними, що підтверджено їхніми усними поясненням.

При цьому під час судового розгляду справи представниками відповідача заявлено ряд клопотань: про огляд оригіналів документів згідно його переліку, про залишення позову без розгляду через неподання позивачем оригіналів документів, про зупинення провадження у справі до вирішення адміністративної справи №127/14994/16-а за позовом ТОВ «Оспром» до Вінницької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення виконкому Вінницької міської ради щодо затвердження акту визначення розміру збитків, що розглядається у Вінницькому міському суді, та про призначення письмової звірки з відповідним підрозділом Вінницької ОДПІ по обліку сплати земельного податку за період серпень 2012 року жовтень 2014 року.

Суд, зясувавши думку інших учасників процесу, які заперечували щодо задоволення заявлених клопотання, пришов до висновку щодо їх відхилення.

Так, в судовому засіданні було оглянуті належним чином завірені копії документів згідно переліку, наданого представником відповідача, серед яких містяться три документи в оригіналі. У суду відсутні підстави сумніватися щодо їх достовірності, більше того відповідачем не наведено обґрунтованих аргументів в чому саме полягає недостовірність завірених копій, що містяться у справі.

Що стосується залишення позову без розгляду через неподання оригіналів документів, то і дане клопотання також не є мотивованим, оскільки суд вважає, що за наявних у справі доказів є можливим винесення обґрунтованого, обєктивного та законного рішення, а відсутність оригіналів не є перешкодою у цьому, так як матеріали справи містять належним чином завірені копії.

Крім того, не є обєктивною перешкодою зясуванню обставин у цій справі та підставою для зупинення провадження у справі в силу ст.79 ГПК України розгляд у Вінницькому міському суді адміністративної справи про визнання незаконним та скасування рішення виконкому Вінницької міської ради щодо затвердження акту визначення розміру збитків, оскільки суд самостійно вправі в межах даного спору надати оцінку вказаному акту. При цьому відповідач не позбавлений права переглянути рішення суду в порядку нововиявлених обставин у разі прийняття на його користь судового рішення Вінницьким міським судом.

Що стосується призначення письмової звірки з підрозділом Вінницької обєднаної державної податкової інспекції, то суд також не вбачає будь-яких правових підстав для цього, оскільки податкова звітність є формую взаємовідносин між контролюючим органом і платником податків, відтак відносини щодо розбіжностей у податковій звітності стосуються безпосередньо їх. Суд не знаходить підстав для сумніву у наданих контролюючим органом даних щодо сплати земельного податку. До того ж у разі наявності у відповідача зауважень щодо податкової звітності по земельному податку, останній не був позбавлений права їх урегулювати з контролюючим органом ще з 2014 року. При цьому в матеріалах справи не мітиться будь-яких доказів на підтвердження зауважень податкового органу щодо правильності обрахунку та сплати відповідачем земельного податку.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги вказівки Вищого господарського суду України, викладені в постанові від 09.12.2015 року, які в силу вимог ст.111-12 ГПК України є обовязковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оспром" є правонаступником закритого акціонерного товариства фірми "Райдуга", що підтверджується статутом відповідача, зареєстрованого державним реєстратором 19.10.2004 року (а.с.151-160, т.1).

Відповідно до реєстраційних карток кадастрового обліку юридичних осіб, що користуються земельними ділянками у м. Вінниці № 43/8 від 07.07.1995 року, від 18.03.1998 року та № 892/1 від 25.05.1999 року , ЗАТ Райдуга надано земельну ділянку за адресою: м. Вінниця, Староміський район, вул. Привокзальна, 40 в постійне користування для виробничих потреб (а.с.3-4, 22, 24, т.2).

Подільським підприємством геодезії, картографії та кадастру в 1996 році виготовлено технічний звіт по встановленню зовнішніх меж землекористування акціонерного товариства Райдуга за адресою: м.Вінниця, Староміський район, вул. Привокзальна, 40 (а.с.5-20, т.2).

26.02.1998 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради було прийнято рішення № 224 "Про надання земельної ділянки та видачу державного акту закритому акціонерному товариству фірмі "Райдуга", відповідно до якого вирішено надати закритому акціонерному товариству фірмі "Райдуга" земельну ділянку площею 2,2466 га по вул. Привокзальна, 40 в постійне користування для виробничих потреб та видати державний акт на право постійного користування землею закритому акціонерному товариству фірмі "Райдуга" на земельну ділянку площею 2,2466 га по вул. Привокзальна, 40" (а.с.21, т.2).

Ні ЗАТ Фірма "Райдуга", ні ТОВ "Оспром" державний акт відповідно до вищевказаного рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради не отримали. Отже, не реалізувавши своє право на отримання державного акту на право користування відповідно до діючого раніше законодавства, ТОВ "Оспром" виявило бажання отримати земельну ділянку, на якій розташовані належні йому на праві власності обєкти нерухомого майна, в оренду, для чого замовило технічну документацію та звернулося до Вінницької міської ради з відповідним клопотанням.

Так, листом № 94 від 31.05.2010 ТОВ "Оспром" звернулось до Вінницької міської ради із заявою про укладення договору оренди земельної ділянки загальною площею 2,2466 га за адресою: м. Вінниця, вул. Привокзальна, 40 (а.с.167 у т.1).

Подільським підприємством геодезії, картографії та кадастру в 2011 році виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ТОВ Оспром на території Вінницької міської ради по вул. Привокзальна, 40 (а.с.25-34 у т.2).

01.07.2011 року Вінницькою міською радою на 8 сесії 6 скликання прийнято рішення № 350 Про затвердження документації із землеустрою, передачу земельних ділянок в оренду, власність, постійне користування та зміну функціонального призначення, укладення додаткових угод, внесення змін в рішення від 24.12.2010 року № 64 (а.с.16-18, 59-60, т.1).

Відповідно до додатку № 8 до рішення міської ради від 01.07.2011 року № 350 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки розташованої в м. Вінниці на вул. Привокзальній, 40, розроблений ДП Поділлягеодезкартографія на замовлення ТОВ Оспром; передано ТОВ Оспром в оренду земельну ділянку, загальною площею 2,2654 га, що розташована в м. Вінниці на вул. Привокзальній, 40, терміном на 10 років; віднесено земельну ділянку до категорії земель промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення (а.с.18, 61, т.1).

Відповідно до вказаного рішення міська рада вирішила також, що договори оренди земельних ділянок укладаються після подання укладеного договору з департаментом комунального господарства та благоустрою на комплексне опорядження, утримання та благоустрій, а також зобовязала орендарів земельних ділянок виконати умови, викладені у висновках уповноважених органів, та додержуватись встановлених обмежень (обтяжень) у використанні земельних ділянок.

Відповідно до додатку № 6 до рішення міської ради від 19.08.2011 року № 408, внесено зміни до рішення Вінницької міської ради від 01.07.2011 № 350 та доповнено пункт 2 додатку 8 словами …для виробничих потреб (а.с.21, 64, т.1).

23.05.2005 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради прийнято рішення № 596 "Про відшкодування збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельних ділянок", а саме: про створення комісії по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельних ділянок комунальної власності міста, затвердження її складу, затвердження положення про цю комісію та форми акту комісії по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельних ділянок комунальної власності міста (а.с.77, т.1).

16.02.2012 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради прийнято рішення № 325 (а.с.31, т.1), яким внесено зміни до рішення № 596 від 25.03.2005 року, викладено додатки 1 Склад комісії по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельних ділянок міста (а.с.32, т.1), додаток 2 Положення про комісію по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельних ділянок міста (а.с.33-35, 75-76, т.1), додаток 3 Акт про визначення розміру збитків (а.с.36, 74, т.1).

02.08.2012 року заступником начальника відділу департаменту самоврядного контролю Вінницької міської ради відповідно до плану проведення перевірки, затвердженого 31.07.2012 року (а.с.99 у т.1), наказу директора департаменту № 214 від 31.07.2012 року (а.с.97 у т.1) та посвідчення на проведення перевірки № 154/9-04-27 від 31.07.2013 року (а.с.98 у т.1) здійснено перевірку дотримання ТОВ "Оспром" вимог законодавства при використанні земель міста Вінниці. За результатом перевірки складений акт № 244/9-04-11 від 02.08.2012 року (а.с.12-13, 55-56 у т.1).

У акті зазначено, що ТОВ "Оспром" використовує земельну ділянку, розташовану по вул. Привокзальній, 40 у м. Вінниці загальною площею 2,2654 га для виробничих потреб. На земельній ділянці розташовані нежитлові будівлі, які належать товариству. Дана земельна ділянка використовується товариством без документів, що посвідчують право власності або право користування, оскільки ТОВ "Оспром" не виконано п.7 рішень Вінницької міської ради від 01.07.2011 № 350 та № 408 від 19.08.2011 року та не подано на державну реєстрацію договір оренди земельної ділянки. Також, товариством не укладено договір на комплексне опорядження, утримання, зовнішній благоустрій території, прилеглої до обєкту або землекористування замовника та не укладено договір на вивіз ТПВ (а.с.55-56 у т.1).

В акті було запропоновано ТОВ "Оспром" оформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку по вул. Привокзальній, 40 у м. Вінниці, де розташоване належне йому нерухоме майно та відшкодувати збитки, завдані територіальній громаді міста використанням земельної ділянки без правоустановчих документів в розмірі орендної плати за землю за ставками, які діяли на період виникнення збитків, відповідно до Порядку встановлення розмірів орендної плати за земельні ділянки, затвердженого рішенням міської ради (з урахуванням функціонального використання земельної ділянки), з дати прийняття рішення Вінницької міської ради від 01.07.2011 № 350.

У листопаді-грудні 2012 року, листопаді 2013 року, квітні, липні, жовтні 2014 року ТОВ "Оспром" надсилались повідомлення про виклик на засідання комісії по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельних ділянок міста (а.с.22, 65,124-134, 229-233 у т.1).

29.10.2014 року проведено засідання комісії по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельних ділянок комунальної власності міста, якою визначено розмір заподіяних відповідачем збитків, заподіяних ТОВ "Оспром" використанням земельної ділянки без оформлення договору оренди у розмірі 707 363,89 грн. за період з 02.08.2012 року по 29.10.2014 року, про що складений акт (а.с.25, 68 у т.1).

Вказаний акт затверджений рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2426 від 06.11.2014 року. Запропоновано боржнику відшкодувати визначені збитки в повному обсязі не пізніше 30-ти денного строку з дня прийняття даного рішення та оформити право користування земельними ділянками відповідно до норм чинного законодавства (а.с.23-24, 66-67, т.1).

Зазначене рішення направлено відповідачу та отримано останнім.

Відповідач збитків в добровільному порядку не відшкодував, про що зазначається у листі департаменту фінансів Вінницької міської ради № 10-00-012-53543 від 23.12.2014 (а.с.70 у т.1).

28.01.2015р. заступником прокурора Вінницької області подано до суду позовну заяву про стягнення в примусовому порядку з відповідача на користь Вінницької міської ради збитків, визначених вищезазначеним актом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача, суд виходив із наступного.

Згідно з частиною 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (пункт «д» частини 1 статті 156 ЗК України).

За змістом статті 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 р. № 284, відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаний доход це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Як встановлено судом та стверджується матеріалами господарської справи, відповідач хоч і посилається на факт винесення у 1998 році виконавчим комітетом Вінницької міської ради рішення № 224 "Про надання земельної ділянки та видачу державного акту закритому акціонерному товариству фірмі "Райдуга", відповідно до якого вирішено надати закритому акціонерному товариству фірмі "Райдуга" земельну ділянку площею 2,2466 га по вул. Привокзальна, 40 в постійне користування для виробничих потреб та видати державний акт на право постійного користування землею, проте ні ЗАТ Фірма "Райдуга", ні ТОВ "Оспром" державний акт відповідно до вищевказаного рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради не отримали. Принаймні доказів зворотного матеріали справи не містять.

Окрім того, не реалізувавши своє право на отримання державного акту на право користування відповідно до діючого раніше законодавства, ТОВ "Оспром" виявило бажання отримати земельну ділянку, на якій розташовані належні йому на праві власності обєкти нерухомого майна, в оренду, для чого замовило технічну документацію та звернулося до Вінницької міської ради з відповідним клопотанням.

Рішенням Вінницької міської ради від 01.07.2011 р. № 350 затверджено вказану технічну документацію та вирішено передати земельну ділянку ТОВ "Оспром" в оренду терміном на 10 років. Зобовязано у 120-денний термін з моменту прийняття рішення здійснити державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок, передумовою чого визначено укладення договору з департаментом комунального господарства та благоустрою на комплексне опорядження, утримання та благоустрій.

Відповідачем не надано доказів вчинення будь-яких дій для укладення вказаних договорів у строк, передбачений рішенням міськвиконкому.

Відтак не беруться до уваги та відхиляються доводи представників відповідача, що міська рада не ініціювала зі свого боку укладення договору оренди та не надсилала проект договору, оскільки передумовою укладення договору оренди за рішенням міської ради слугував обовязок відповідача укласти договір з департаментом комунального господарства та благоустрою на комплексне опорядження, утримання та благоустрій. Натомість доказів виконання вказаного обовязку відповідачем матеріали справи також не містять.

Отже, судом беззаперечно встановлено, а матеріалами справи підтверджено факт використання увесь час ТОВ «Оспром» земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Таким чином, встановлені судом обставини свідчать про бездіяльність відповідача щодо вчинення передбачених законодавством заходів зі своєчасного оформлення права користування земельною ділянкою, на якій розташовані нежитлові будівлі та споруди, що належать ТОВ «Оспром» на праві приватної власності, оскільки зазначені дії відповідача не можна вважати належними заходами, спрямованими на своєчасне оформлення правовстановлюючих документів.

Як свідчать матеріали справи та пояснення учасників процесу, станом на день розгляду справи, відповідачем не відшкодовано розмір збитків, визначених в акті комісії по визначенню та відшкодуванню збитків та не оформлено правовстановлюючих документів на право користування земельною ділянкою площею 2,2654 га.

Слід відмітити, що акт комісії відповідачем в установленому законом порядку не оскаржено, він є чинним і не скасованим на момент розгляду справи в суді.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного звязку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

З огляду на усе вищевикладене, розглядом справи встановлено наявність складу цивільного правопорушення, який надає право застосувати до відповідача таку міру відповідальності як відшкодування збитків, оскільки ТОВ «Оспром» користувалося земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, що позбавило Вінницькій міську раду права одержати дохід у виді орендної плати за землю, який вона могла б отримувати, якби її право не було порушено.

При цьому слід наголосити, на чому і звертав увагу суд касаційної інстанції, направляючи справу на новий розгляд, що Верховний Суд України при здійсненні касаційного перегляду судових рішень у справах про відшкодування збитків (упущеної вигоди) дійшов висновку про те, що використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів позбавляє її власника права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено. Бездіяльність відповідача у вчиненні передбачених законодавством заходів зі своєчасного оформлення права користування земельною ділянкою, на якій розташовані нежитлові будівлі та споруди, що йому належать на праві приватної власності, кваліфікується як невжиття ним належних заходів, спрямованих на своєчасне оформлення правовстановлюючих документів (постанови Верховного Суду України: від 01.07.2015 у справі№ 916/3311/14, від 07.10.2015 у справі № 916/3371/14).

Разом із тим статтею 11128 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Що стосується заяви відповідача про застосування строків позовної давності, слід зазначити наступне.

Так, статтями 256, 261 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

За змістом частини третьої статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

В заяві щодо застосування строків позовної давності (т.1, а.с.175-176), відповідач посилається на те, що прокуратурою пропущено строк позовної давності, встановлений статтею 257 ЦК України, без поважних причин, у зв'язку з чим, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Частиною четвертою статті 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмові у позові.

Відповідач стверджує, що оскільки про порушення своїх прав Вінницька міська рада знала вже з 30.10.2011р. після збігу встановленого відповідачу рішенням Вінницької міської ради № 350 від 01.07.2011р. 120-денного строку для оформлення договору оренди земельної ділянки, позивачем пропущено строк позовної давності, так як останній звернувся до суду лише в січні 2015 року.

Проте суд не погоджується з твердженнями відповідача щодо пропуску строку позовної давності, оскільки:

- по-перше, і для зясування початку перебігу строків позовної давності, зокрема у такому способі захисті порушеного права як відшкодування збитків визначальним є саме момент виникнення права таке відшкодування. А як встановлено судом, право на відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди у міської ради виникло у момент закінчення 30-денного строку на виправлення недоліків, зафіксованих в акті перевірки № 244/9-04-11 від 02.08.2012 року порушень;

- по-друге, посилання відповідача на пропуск 120-денного строку не може застосуватися до збитків, оскільки стосується саме спорів щодо укладення договору, а не відшкодування збитків;

- по-третє, оскільки завдання збитків у вигляді упущеної вигоди є триваючим правопорушенням, то виходячи із загального трирічного строку позовної давності, заявленого в позові періоду нарахування збитків з 02.08.2012 року по 29.10.2014 року, враховуючи момент звернення до суду з позовом, останній охоплюються строком позовної давності.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

В силу ст. ст. 4-3, 33 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З урахуванням наведених положень чинного законодавства, встановлених обставин справи та наданих доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

При цьому з огляду на положення ч.3 ст.49 ГПК України з ТОВ «Оспром» підлягає стягненню до Державного бюджету України судовий збір в сумі 14147,27 гривень.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 86, 87, 115, 116 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Оспром" (вул. Привокзальна, 40, м. Вінниця, 21000, ) на користь Вінницької міської ради (вул. Соборна, 59, м. Вінниця, 21050, ) збитки в розмірі 707363 грн 89 коп.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Оспром" (вул. Привокзальна, 40, м. Вінниця, 21000, ) в дохід спеціального фонду Державного бюджету України 14147 грн 27 коп. судового збору.

Видати накази в день набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 16 вересня 2016 р.

Головуючий суддя Тварковський А.А.

судді: Тісецький С.С.

ОСОБА_7

віддрук. прим.:

1 - до справи