ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

05 вересня 2016 р. Справа № 902/609/16

Господарський суд Вінницької області у складі:

Головуючий суддя В. Білоус

ОСОБА_1 Матущак

за участю представників:

позивача : ОСОБА_2- керівник;

позивача : ОСОБА_3- за довіреністю;

відповідача : не з'явився.

Місце розгляду справи : приміщення суду, кімн. № 1114

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Лад Агро" (01014, м.Київ, вул.Струтинського, буд.8)

до:Приватного підприємства "Самара-Агро" (23241, Вінницька обл., Вінницький р-н, с.Стадниця, вул.Леніна, буд.2; 21011, м.Вінниця, а/с 5613)

про стягнення 104 019 грн.- боргу за непоставлений товар.

ВСТАНОВИВ :

Відповідач вимог ухвали суду від 13.07.2016 р. про явку в судове засідання повноважного представника, надання додаткових доказів, в тому рахунку відзиву на позовну заяву, контррозрахунку позовних вимог не виконав. Копія вказаної ухвали направлена відповідачу рекомендованим листом на адресу вказану в позовній заяві. Копії ухвали від 13.07.2016 р. вручена відповідачеві 03.08.2016 р., що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення вх.№ 6050 від 09.08.2016 р. (а.с.41). Це розцінюється судом як вручення рекомендованого листа із ухвалою відповідачу та, як належне повідомлення останнього про час і місце судового розгляду справи за його участю та небажання відповідача скористатись наданим йому правом надавати свої пояснення в суді. Суд вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення позивача, відповідача про час і місце судового розгляду справи за їх участю.

Представником позивача в судовому засіданні 05.09.2016 р. подано клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача в судовому засіданні.

Оскільки сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду, суд прийшов до висновку про те, що нез'явлення представника відповідача в судове засідання, неподання відповідачем витребуваних судом доказів, в тому рахунку відзиву на позов, контррозрахунку позовних вимог не перешкоджає вирішенню спору, та на підставі ст.75 ГПК України прийшов до висновку про задоволення клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності представника відповідача та про розгляд справи за наявними в справі доказами у відсутність представника відповідача.

Повно, всебічно, обєктивно і в сукупності дослідивши надані в справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги, на підставі ст. 11, 16, 509, 525, 526, 530, 655 ЦК України, підлягають задоволенню в сумі 104 019 грн.- боргу.

До такого висновку суд прийшов з огляду на таке.

Позивачем в позовній заяві вказано про те, що між позивачем та відповідачем 30.03.2016 р. укладено договір поставки макухи соняшникової у кількості 35 000 кг. на загальну суму 164 500 грн., шляхом виставлення відповідачем позивачу рахунку - фактури № СА-0000038 від 30.03.2016 р. на суму 164 500 грн..

Згідно ч.1 ст.181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно ч.2 ст.184 ГК України укладення договору на основі вільного волевиявлення сторін може відбуватися у спрощений спосіб або у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладення договорів, встановленого статтею 181 цього Кодексу.

Рахунок - фактура № СА-0000038 від 30.03.2016 р. був дійсний до сплати до 02.04.2016 р., отже зобов'язання щодо сплати за товар згідно вказаного рахунку - фактури позивач повинен був виконати до 02.04.2016 р..

Позивач свої зобов'язання щодо оплати товару виконав в повному обсязі, сплатив відповідачу 169 200 грн. (164 500 грн.- відповідно до рахунку - фактури, 4 700 грн.- надмірно сплачені кошти), що стверджується копіями платіжних доручень № 71 від 31.03.2016 р. на суму 56 400 грн., № 72 від 31.03.2016 р. на суму 56 400 грн., № 73 від 31.03.2016 р. на суму 56 400 грн. (а.с.27-29).

Рахунок - фактура відповідача від 30.03.2016 р. № СА-0000038 на оплату позивачем 35 000 кг. макухи соняшникової за ціною 3,92 грн. за 1 кг. вартістю 164 500 грн. з ПДВ, перерахування позивачем на підставі цього рахунку 169 200 грн. згідно платіжних доручень № 71, 72, 73 від 31.03.2016 р., стверджує погодження між сторонами найменування, асортименту, кількості, ціни, вартості товару, а відтак і укладення договору купівлі - продажу і виникнення між сторонами правовідносин з купівлі - продажу товару, які регулюються ст.655-697 ЦК України.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 525, ст. 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із приписів ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідач свої зобов'язання щодо поставки товару відповідно до рахунку - фактури не виконав.

Позивач в позовній заяві зазначає про те, що у зв'язку із неможливістю відповідачем виконати зобов'язання в частині поставки товару, сторони дійшли згоди щодо повернення грошових коштів у сумі 169 200 грн..

Відповідач здійснив часткове повернення сплачених позивачем коштів в сумі 65 181 грн., що стверджується копіями банківських виписок від 16.05.2016 р. на суму 50 000 грн., від 31.05.2016 р. на суму 10 011 грн., від 01.06.2016 р. на суму 5 170 грн..

Позивач звернувся до відповідача із вимогою № 1 від 17.06.2016 р. про сплату грошових коштів в сумі 104 019 грн..

Вказану вимогу отримано відповідачем 17.06.2016 р., що стверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.36).

Вказана вимога залишена відповідачем без реагування.

Згідно письмових пояснень представника позивача від 05.09.2016 р. відповідач зобов'язаний був поставити позивачеві попередньо оплачений ним згідно рахунку - фактури від 30.03.2016 р. № СА-0000038 товар до 16.05.2016 р. Оскільки відповідач не здійснив поставку товару до цієї дати, то зобов'язався повернути кошти попередньої оплати.

Про таку домовленість стверджують копії банківських виписок від 16.05.2016 р., 31.05.2016 р., 01.06.2016 р., згідно яких відповідач повернув позивачеві відповідно 50 000 грн., 10 011 грн., 5 170 грн., а всього 65 181 грн.

Неповернуто відповідачем позивачеві 104 019 грн. (169 200 грн.- 65 181 грн.).

Згідно ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Таким чином, борг відповідача перед позивачем за непоставлений товар становить 104 019 грн., що і стало причиною виникнення спору.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема з договорів та інших правочинів.

Господарські зобов'язання можуть виникати, відповідно до ст. 174 ГК України, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Також кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст. 692 України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.І ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає, що вимоги щодо стягнення боргу в сумі 20 000 грн. є правомірними, і підлягають задоволенню, оскільки відповідають умовам чинного законодавства.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про законність і обґрунтованість належними доказами вимог позивача про стягнення 104 019 грн.- боргу за непоставлений товар, та про їх задоволення.

В силу ст. ст. 4-3, 33 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

В зв'язку із доведенням спору до розгляду в суді внаслідок неправильних дій відповідача, судові витрати на судовий збір в сумі 1 560,28 грн., на підставі ст.49 ГПК України, підлягають відшкодуванню позивачеві за рахунок відповідача.

Керуючись викладеним, ст.ст.4-3, 4-5, 22, 28, 32, 33, 34, 36, 43, ст.49, ст.ст. 75, 82 - 84, 115, 116 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю. Судові витрати на судовий збір в сумі 1 560,28 грн. покласти на відповідача.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Самара-Агро", (23241, Вінницька обл., Вінницький р-н, с.Стадниця, вул.Леніна, буд.2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лад Агро", (01014, м.Київ, вул.Струтинського, буд.8) 104 019 грн.- заборгованості, 1 560,28 грн. для відшкодування витрат на судовий збір. Видати наказ в день набрання рішенням законної сили.

3. Копію даного рішення направити відповідачеві рекомендованим листом або вручити його повноважному представнику під розписку.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 05.09.2016 р. Повний текст рішення відповідно до ст.84 ГПК України оформлено і підписано 08 вересня 2016 р. Рішення набирає законної сили на протязі 10-ти днів з дня повного його оформлення і підписання.

Суддя Білоус В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2,3 - відповідачу (23241, Вінницька обл., Вінницький р-н, с.Стадниця, вул.Леніна, буд.2; 21011, м.Вінниця, а/с 5613)