РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2016Справа №910/7494/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Єнакіївський металургійний завод" Донецької області

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Києва

про відшкодування збитків, ціна позову 57392,05 грн.

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ :

у квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Єнакіївський металургійний завод" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що на виконання укладеного між ним і "Metinvest International S.A." контракту № 13-001768 від 31 травня 2013 р. ним 29 листопада 2015 р. на адресу "Metinvest International S.A." із станції Ясинувата Донецької залізниці до станції Маріуполь-Порт Донецької залізниці були відправлені залізничні вагони №№ 62314315, 59725937 з вантажем сталевої катанки вагою 132950 кг. Під час контрольного переважування на шляху проходження на станції Пологи Придніпровської залізниці була встановлена нестача вантажу у вказаних вагонах загальною вагою 8030 кг, що перевищує норму граничної розбіжності у визначенні вантажу, що складає для даного виду вантажу 0,5% від маси вантажу.

По прибутті вагонів на станцію Маріуполь-Порт відповідач передав одержувачу меншу кількість вантажу, ніж це встановлено договором та залізничними накладними №№ 50296714, 50296607 від 29 листопада 2015 р.

Враховуючи наведене, позивач, який набув право вимоги від вантажоодержувача, просив на підставі ч. 2 ст. 924 ЦК України задовольнити позов та стягнути з відповідача на свою користь 57392,05 грн. збитків у розмірі вартості втраченого вантажу виходячи з вартості 1 т вантажу 7791,99 грн. з ПДВ, а також понесені по справі господарські витрати.

У судове засідання представники сторін повторно не з'явилися, про час і місце його проведення повідомлені в установленому порядку.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 75 ГПК України у відсутності представників сторін за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 29 листопада 2015 р. позивачем зі станції Ясинувата Донецької залізниці до станції Маріуполь-Порт Донецької залізниці на адресу вантажоодержувача Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест шіппінг" у прямому залізничному сполученні були відправлені залізничні вагони №№ 62314315, 59725937 з вантажем сталевої катанки загальною вагою 132950 кг.

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи залізничними накладними № 50296714, 50296607 від 29 листопада 2015 р.

Під час проведення переважування товару на шляху проходження на станції Пологи Придніпровської залізниці було встановлено недостачу сталевої катанки вагою 8030 кг, що перевищує норму граничної розбіжності у визначенні вантажу, що складає для даного виду вантажу 0,5% від маси вантажу.

Після прибуття вантажу на станцію призначення Маріуполь-Порт Донецької залізниці маса вантажу у вказаних залізничних вагонах, визначена під час переважування, не змінилася.

Це підтверджується наявними у справі комерційними актами №№ РА 007342/251/26, РА007344/253/28 від 9 грудня 2015 р.

Відповідно до вимог абз. 4 п. 62 Статуту залізниць України (далі - Статут залізниць), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 6 квітня 1998 р. остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення.

Згідно п. 131 Статуту залізниць претензії, що виникли з приводу перевезення вантажів, заявляються залізниці призначення вантажу.

З урахуванням указаних вимог, враховуючи, що станція призначення Маріуполь-Порт відноситься до Донецької залізниці, підстави покладення відповідальність за нестачу майна під час перевезення на Придніпровську залізницю, відсутні.

Згідно вимог ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25 червня 2014 р. було утворено Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком № 1 до вказаної постанови.

Постановою Кабінету Міністрів України № 735 від 2 вересня 2015 р. було затверджено статут відповідача.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 21 жовтня 2015 р. проведено державну реєстрацію відповідача.

Відповідно до додатку № 1 постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25 червня 2014 р. до переліку підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворено Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", входить також Державне підприємство "Донецька залізниця".

Пунктом 1 наказу Державної адміністрації залізничного транспорту України № 512-Ц/од від 30 листопада 2015 р. "Про деякі питання щодо реорганізації підприємств, установ залізничного транспорту" визначено, що датою закінчення господарської діяльності Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниці) і підприємств та установ залізничного транспорту, які реорганізуються шляхом злиття, згідно з додатком № 1 до постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25 червня 2014 р., є 30 листопада 2015 року.

Таким чином, спірні відносини щодо перевезення вантажу, прийнятого залізницею 29 листопада 2015 р., виникли між позивачем та Донецькою залізницею, а не відповідачем, який до 1 грудня 2015 р. не здійснював операційної діяльності як перевізник на території Донецької області.

Згідно з вимогами п.п. 5 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25 червня 2014 р. майно (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до цього пункту, а відображається в балансі (крім зобов'язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 604 від 12 листопада 2014 р.

Оскільки, на час розгляду справи Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" не стало правонаступником Державного підприємства "Донецька залізниця" щодо операційної діяльності останнього до 1 грудня 2015 р., підстави для покладення відповідальності за перевезення вантажу на відповідача відсутні, то у позові відповідно до вимог ст.ст. 16, 924 ЦК України, ст. 314 ГК України слід відмовити.

Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

у позові Публічного акціонерного товариства "Єнакіївський металургійний завод" Донецької області відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар