донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

07.09.2016 справа № 905/364/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючогоСкакун О.А.,
суддів:Колядко Т.М. , Татенко В.М. ,
за участю представників сторін:
від позивача:не з'явився,
від відповідача:не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуФізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Слов'янськ Донецької області,
на рішення Господарського суду Донецької області
від24.03.2016
по справі№905/364/16 (суддя Мальцев М. Ю.)
за позовомВідділу освіти Слов'янської міської ради, м. Слов'янськ Донецької області,
доФізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Слов'янськ Донецької області,
простягнення 4 483, 13 грн.

Відділ освіти Слов'янської міської ради, м. Слов'янськ Донецької області, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4.), м. Слов'янськ Донецької області, про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 3 486, 24 грн., заборгованості з відшкодування земельного податку у сумі 338, 27 грн., пені у розмірі 609, 15 грн. та 3 % річних у сумі 49, 47 грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 24.03.2016 у справі № 905/364/16 позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість з орендної плати в розмірі 3 486, 24 грн., заборгованість з відшкодування земельного податку у сумі 338, 27 грн., пеню у розмірі 609, 15 грн., 3 % річних у сумі 26, 65 грн. та судовий збір у розмірі 1 218, 00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Донецької області від 24.03.2016 у справі № 905/364/16, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Зокрема, апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм як матеріального, так і процесуального права, а також неповне з'ясування фактичних обставин, що мають значення для справи. Заявник апеляційної скарги зазначає, що відповідач звільнений від сплати орендної плати за користування комунальним майном за спірним Договором на підставі статті 7 Закону України «Про тимчасові заходи на час проведення антитерористичної операції», а тому позовні вимоги Відділу освіти Слов'янської міської ради є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Представники позивача та відповідача у судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за їх відсутності.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 ГПК України та на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд, -

В С Т А Н О В И В :

Між Відділом освіти Слов'янської міської ради та ФОП ОСОБА_4 11.05.2010 було укладено Договір оренди № 468 (далі - Договір), за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду нежитлову двоповерхову будівлю, яка знаходиться за адресою: місто Слов'янськ, АДРЕСА_1, для розміщення художньої майстерні (а. с. 9-11).

Відповідно до пункту 2.1 Договору об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Слов'янська і перебуває на балансі відділу освіти Слов'янської міської ради.

Згідно з пунктом 2.2 Договору об'єктом оренди є нежитлова двоповерхова будівля загальною площею 392,3 м2 згідно з поверховим планом, що є невід'ємною частиною цього Договору (додаток № 1).

Відповідно до пункту 3.1 Договору у редакції Додаткової угоди від 25.04.2013 (а. с. 12), за користування об'єктом оренди Орендар перераховує 100 % орендної плати на розрахунковий рахунок № 2199 УДК у Донецькій області, МФО 834016, код 02142922.

Розрахунок орендної плати здійснюється на підставі Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади, затвердженої рішенням виконавчого комітету Слов'янської міської ради. Розрахунок місячного розміру орендної плати є невід'ємною і складовою частиною цього Договору (додаток № 3) і на дату його підписання орендна плата за базовий місяць оренди (березень 2013 року) становить 595, 14 грн.

Місячний розмір орендної плати за перший місяць оренди - квітень 2013 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць (березень 2013 року) на індекс інфляції за квітень 2013 року.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається Орендарем шляхом корегування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць, за винятком випадків дефляції. Орендна плата сплачується Орендарем починаючи з моменту підписання акту приймання-передачі до моменту фактичної передачі займаного об'єкта оренди за актом Орендодавцеві (пункт 3.3 Договору).

У пункті 5.2 Договору сторони погодили, що вартість комунальних послуг, витрат на утримання прибудинкової території, вартість послуг з технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньобудинкових мереж не входить до складу орендної плати та сплачується Орендарем окремо на підставі договорів, укладених Орендарем з організаціями, що надають такі послуги або Орендодавцю згідно з представленими рахунками (комунальні послуги та орендна плата за землю у вигляді земельного податку).

Згідно з пунктом 7.3 Договору за несвоєчасну сплату орендних платежів Орендар сплачує на користь Орендодавця пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення та не більше розміру, встановленого чинним законодавством України.

За актом приймання-передачі від 20.05.2010 об'єкт оренди було передано відповідачу (а. с. 17).

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 13.05.2015 у справі № 908/1957/15-г за позовом Відділу освіти Слов'янської міської ради до ФОП ОСОБА_4 з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість з орендної плати за Договором оренди № 468 від 11.05.2010 за період з грудня 2013 року по січень 2015 року, зазначений Договір оренди було достроково розірвано, а відповідача зобов'язано звільнити спірне приміщення.

Оскільки ФОП ОСОБА_4 дотепер не виконав обов'язку з повернення об'єкта оренди, Відділ освіти Слов'янської міської ради звернувся до господарського суду з позовом про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 3 486, 24 грн., земельного податку в сумі 338, 27 грн., пені у розмірі 609,47 грн. та 3 % річних у сумі 49, 47 грн. за період з лютого по травень 2015 року.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення місцевого господарського суду прийнято з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права, а тому підлягає частковому скасуванню, виходячи з такого.

Апеляційний господарський суд, оцінивши зміст спірного Договору, дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором оренди, який підпадає під правове регулювання норм глави 58 ЦК України, § 5 глави 30 ГК України.

У спірний період з лютого до 13 травня 2015 Договір оренди № 468 від 11.05.2010 був чинним та достроково розірваний за рішенням Господарського суду Запорізької області у справі № 908/1957/15-г (а. с. 25-28).

Як вбачається з пункту 2.1 Договору оренди, предметом цього Договору є приміщення, що належить територіальній громаді міста Слов'янська, тобто перебуває у комунальній власності, а тому до спірних правовідносин застосовуються положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Враховуючи суб'єктний склад та предмет правовідносин сторін, колегія суддів вважає, що у цьому випадку підлягають застосуванню положення статті 7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин у 2015 році), якою на період проведення антитерористичної операції скасовано орендну плату за користування державним та комунальним майном суб'єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

За визначенням, наведеним у статті 1 зазначеного Закону, період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014, до якого включено, зокрема, місто Слов'янськ Донецької області, на території якого, згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, відповідач здійснює свою господарську діяльність.

При цьому прийняття Кабінетом Міністрів України розпорядження № 1079-р від 05.11.2014 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053» не впливає на чинність останнього, оскільки на підставі приписів пункту 15 частини першої статті 106 Конституції України та частини шостої статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» зупинення дії актів Уряду може бути здійснено лише Президентом України.

Оскільки в силу положень частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 3 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України як орган державної виконавчої влади може здійснювати свої повноваження виключно у визначених Конституцією та законами України межах, а чинне законодавство не передбачає повноважень Уряду змінювати, обмежувати або скасовувати спеціальні права, встановлені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», у місцевого господарського суду, з урахуванням вимог статті 8 Конституції України та частини другої статті 4 ГПК України, відсутні підстави для незастосування розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 зокрема з мотивів подальшого прийняття розпорядження № 1079-р від 05.11.2014.

Колегія суддів також враховує, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого внесено і місто Слов'янськ Донецької області.

Згідно з пунктом 3 Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 № 405/2014 цей Указ набирає чинності з дня його опублікування, тобто з 14.04.2014.

Статтею 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 № 405/2014.

Отже, починаючи у період з лютого по травень 2015 року на підставі статті 7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (у редакції, чинній у спірний період) у ФОП ОСОБА_4, який здійснює свою господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції у місті Слов'янськ Донецької області, відсутній обов'язок зі сплати орендної плати за користування комунальним майном, переданим у користування за спірним Договором.

З огляду на вимоги частини першої статті 4 ГПК України господарський суд при прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі, якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову (пункт 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про судове рішення» від 23.03.2012 № 6).

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково не застосував положення статті 7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» до спірних правовідносин, а тому дійшов неправильного висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з орендної плати в розмірі 3 486, 24 грн. за період з лютого по травень 2015 року, оскільки в цей період орендну плату за користування комунальним майном суб'єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, скасовано, у зв'язку з чим рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню в цій частині.

Враховуючи, що вимоги про стягнення пені у розмірі 609, 15 грн. та 3 % річних у сумі 26, 65 грн. є похідними від вимоги про стягнення основної заборгованості за спірним Договором, відмова у задоволенні останньої має наслідком відмову у задоволенні похідних вимог.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати земельного податку в сумі 338, 26 грн. за період з лютого по травень 2015 року колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до пункту 5.2 Договору Орендар зобов'язаний сплачувати вартість комунальних послуг, витрат на утримання прибудинкової території, вартість послуг з технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньобудинкових мереж, яка не входить до складу орендної плати та сплачується Орендарем окремо на підставі договорів, укладених Орендарем з організаціями, що надають такі послуги, або Орендодавцю згідно з представленими рахунками (комунальні послуги та орендна плата за землю у вигляді земельного податку).

Проте у матеріалах справи відсутні рахунки на сплату земельного податку, які за умовами вказаного пункту Договору, повинні були виставлятись Орендодавцем ФОП ОСОБА_4, що унеможливлює виконання відповідачем свого обов'язку та перевірку розрахунку позовних вимог у цій частині.

Відповідно до статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Отже, оскільки відповідач не виконав грошового зобов'язання через прострочення кредитора, він звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України, адже порушення грошового зобов'язання у вигляді його прострочення боржником не настало i в такому разі вважається, що виконання зобов'язання відстрочено на час прострочення кредитора на підставі частини другої статті 613 ЦК України.

Такий правовий висновок викладений і у постанові Верховного Суду України № 6-2387цс15 від 06.04.2016 та в силу приписів статті 11128 ГПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права.

Крім того, всупереч вимогам статті 33 ГПК України, позивач не довів факт понесення ним витрат на сплату земельного податку, відшкодування якого вимагає у судовому порядку з ФОП ОСОБА_4

Не надано таких доказів суду ані першої, ані апеляційної інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що позовні вимоги Відділу освіти Слов'янської міської ради про стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування земельного податку в сумі 338, 27 грн. не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в цій частині.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду прийнято з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права, а тому апеляційна скарга ФОП ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Донецької області від 24.03.2016 у справі № 905/364/16 підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 3 486, 24 грн., заборгованості з відшкодування земельного податку у сумі 338, 27 грн., пені у розмірі 609, 15 грн. та 3 % річних у сумі 26, 65 грн.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на позивача, а за подання апеляційної скарги - на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Слов'янськ Донецької області, на рішення Господарського суду Донецької області від 24.03.2016 у справі № 905/364/16 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Донецької області від 24.03.2016 у справі № 905/364/16 скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 3 486, 24 грн., заборгованості з відшкодування земельного податку у сумі 338, 27 грн., пені у розмірі 609, 15 грн. та 3 % річних у сумі 26,65 грн.

Резолютивну частину рішення Господарського суду Донецької області від 24.03.2016 у справі № 905/364/16 викласти у такій редакції:

«У задоволенні позовних вимог Відділу освіти Слов'янської міської ради, м. Слов'янськ Донецької області, відмовити повністю.»

Стягнути з Відділу освіти Слов'янської міської ради (84122, Донецька область, м. Слов'янськ, пл. Ж. Революції, буд. 2, ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1 332, 98 грн.

Господарському суду Донецької області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: Т.М. Колядко

В.М. Татенко