РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2016Справа №910/8270/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

до Голови ліквідаційної комісії Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторіал-М" Дубковського Сергія Івановича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про зобов'язання включити кредиторську вимогу до проміжного ліквідаційного балансу підприємства

Суддя Якименко М.М

Представники сторін:

від позивача: Арбузов О.О. - за довіреністю від 30.06.2016 року;

від відповідача: не з'явилися;

від третьої особи: Музичук Л.В. - за довіреністю №2727953/16 від 22.06.2016 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Голови ліквідаційної комісії Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторіал-М" Дубковського Сергія Івановича про зобов'язання включити кредиторську вимогу до проміжного ліквідаційного балансу підприємства.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку позивача відповідач в порушення приписів ЦК України хиляється від розгляду кредиторських вимог позивача.

З цих підстав позивач просив задовольнити позов та:

1) Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторіал М» (пров. Новопечерський, 5, м. Київ, 01042, ) в особі ліквідаційної комісії включити до проміжного ліквідаційного балансу кредиторську вимогу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, код 34047020) у загальному розмірі 46 856 849,04 грн. (сорок шість мільйонів вісімсот п'ятдесят шість тисяч вісімсот сорок дев'ять чотири копійки) як визнану.

2) Витрати на оплату судового збору в сумі 1 378,00 (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень) 00 копійок, понесені Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» при подачі позовної заяви до господарського суду міста Києва про; зобов'язання визнати та включити кредиторські вимоги до проміжного ліквідаційного; балансу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторіал М» покласти на Відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2016 року порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 07.06.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2016 року відкладено розгляд справи на 22.06.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2016 року відкладено розгляд справи на 02.08.2016 року, а також залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2016 року відкладено розгляд справи на 09.08.2016 року.

В судове засідання 09.08.2016 року представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні 09.08.2016 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, представник третьої особи надав усні пояснення по справі.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 09.08.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності, та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

З 12.01.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторіал-М" (далі по тексту - відповідач, ТОВ "Факторіал-М") перебуває у стані припинення, строк для заявления вимог кредиторів товариством встановлено до 12.03.2016 року.

12.03.2016 року (в межах визначеного строку) Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі по тексту - позивач, ПАТ "Дельта Банк", АТ "Дельта Банк", Банк, кредитор) звернулося до Відповідача із заявою від 12.03.2016р. з грошовими вимогами до боржника щодо визнання кредиторських вимог АТ «Дельта Банк» в розмірі 46 856 849,04 грн. з подальшим повідомленням Банку про результати розгляду заяви (копія заяви та доказів поштового відправлення містяться в матеріалах справи).

Однак відповіді на вказану заяву чи відмову в її задоволенні позивач не отримав.

Відповідно до ч. 5 ст. 105 ЦК України, строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Згідно з ч. 6 ст. 105 ЦК України, кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Відповідно до ч. 8 ст. 111 ЦК України, ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Згідно з ч. 3 ст. 112 ЦК України, у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідач ухиляється від розгляду вимог кредитора, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду за захистом порушених прав та зобов'язання відповідача включити кредиторську вимогу позивача до проміжного ліквідаційного балансу підприємства

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

09.11.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Боні і Клайд» (в подальшому перейменовано на ТОВ "Факторіал-М"; далі по тексту - відповідач, Боржник, Позичальник) укладено договір кредитної лінії № BKЛ-2011020 (далі по тексту - Договір).

Відповідно до п.п. 1.1.1. 1.1.3., 1.1.5. п. 1.1. Договору, предметом договору є грошові кошти, які надавалися банком позичальнику окремими частинами (траншами) в межах відновлювальної відкличної мультивалютної кредитної лінії з загальним максимальним лімітом заборгованості 450 000 000,00 грн., зі сплатою за користування кредитом 12,00% річних з кінцевим терміном погашення не пізніше 13.10.2017 року. У разі прострочення кінцевого терміну повернення Кредиту, який визначений в п.п. 1.1.1. Договору, діюча на такий момент прострочена річна процентна ставка за користування Кредитом (Траншем) за цим Договором встановлюється в розмірі 25% річних та починає застосовуватись до взаємовідносин Сторін за цим Договором починаючи з дня, наступного за кінцевим і терміном (днем) погашення заборгованості за Кредитом по день фактичного погашення заборгованості за цим Договором.

Відповідно до п.2.8. Договору, у разі наявності простроченої заборгованості за Кредитом та несплачених процентів, неустойки (пені, штрафу) за його використання, погашення заборгованості Позичальника за цим Договором здійснюється в і наступній черговості:

- Прострочена заборгованість за нарахованими процентами;

- Прострочена заборгованість за Кредитом;

- Строкова заборгованість за нарахованими процентами;

- Строкова заборгованість за кредитом;

- Пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів;

- Штрафи;

в останню чергу відшкодовуються витрати Кредитора, пов'язані з пред'явленням вимоги за цим Договором і звернення стягнення на засоби забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за договорами забезпечення, вказаними в п. 1.3. цього Договору, а також відшкодування збитків, завданих порушенням Позичальником своїх зобов'язань за цим Договором.

Відповідно до п.4.1. Договору, у випадку прострочення Позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення Кредиту, визначених цим Договором, Позичальник сплачує Кредитору пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення.

Згідно з п.4.2. Договору, у випадку порушення Позичальником вимог, пункту 3.3. цього Договору, Позичальник зобов'язаний сплатити Кредитору штраф в розмірі 1 % від суми кредиту, визначеного п. 1.1. цього Договору, за кожний випадок порушення.

Відповідно до п. 4.3. ст. 4 Договору, у випадку невиконання позичальником зобов'язань, визначених п, 3.3. цього Договору, протягом більше 10 (Десяти) календарних днів від дня закінчення строку, встановленого для їх виконання цим Договором, на одинадцятий календарний день строк користування кредитом вважається таким, що закінчився, та, відповідно. Позичальник зобов'язаний погасити наявну заборгованість за кредитом, сплатити нараховані проценти, комісії та штрафні санкції. Після повного погашення заборгованості Позичальника за цим Договором дія цього Договору припиняється. Виконання Позичальником даного обов'язку не потребує від Кредитора надіслання жодних попередніх письмових повідомлень та/або вимог до Позичальника.

У забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредитної лінії № BKJI-2011020 від 30.11.2012 року між позивачем та відповідачем укладено Договір застави майнових прав № BKЛ-2011020/S1 (далі по тексту - Договір застави), за умовами якого (п. 1.1. Договору застави) предметом застави є майнові права на отримання грошових коштів на загальну суму 102 040 800,00 дол. США, в тому числі які існують на дату укладення цього Договору та/або виникнуть у майбутньому у Заставодавця з Договору №Mf/12 про купівлю-продаж соняшникової олії від 22.11.2012p., укладеного між компанією MARFORD FINANCE LIMITED та Заставодавцем та додаткових договорів до нього (Додаток № 4).

Позивач свої зобов'язання виконав належним чином та надав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується наступними меморіальними ордерами:

- №55118253 від 28.11.2012 року на суму 7 000,00 грн.;

- №56901106 від 04.12.2012 року на суму 1 000,00 грн.;

- №57184520 від 06.12.2012 року на суму 2 500,00 грн.;

- №57308373 від 07.12.2012 року на суму 15 000,00 грн.;

- №60417521 від 26.12.2012 року на суму 5 755 000,00 грн.;

- №2185346 від 15.01.2013 року на суму 5 000,00 грн.;

- №8727022 від 12.02.2013 року на суму 463 000,00 грн.;

- №8895501 від 13.02.2013 року на суму 55 000,00 грн.;

- №15851606 від 14.03.2013 року на суму 50 000,00 грн.;

- №8727022 від 12.02.2013 року на суму 78 000 000,00 грн.;

- №43403696 від 16.09.2013 року на суму 300 000 000,00 грн.;

- №75926491 від 30.10.2013 року на суму 29 216 945,00 грн.;

- №1535450 від 09.01.2014 року на суму 462 000 000,00 грн.;

- №6995614 від 28.01.2014 року на суму 150 000 000,00 грн.;

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ст. 560 ЦК України).

Статтею 562 ЦК України, встановлено, що зобов'язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов'язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов'язання.

Згідно зі статтями 563, 565 ЦК України, обов'язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого гарантією, та направлення кредитором гаранту письмової вимоги разом із зазначеними у гарантії документами. За відсутності хоча б однієї з цих умов відповідальність гаранта не настає.

Статтею 564 ЦК України встановлено, що Гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом ч 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 статті 546, статті 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (згідно ч. 6 ст. 231 ГК України).

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

З наданих позивачем та не спростованих відповідачем доказів вбачається, що Банк (позивач) взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, згідно умов Договору, а ТОВ «Боні і Клайд» (в подальшому перейменовано на ТОВ "Факторіал-М", відповідач) порушило умови Договору щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів в зв'язку з чим станом на 12.03.2016 року має заборгованість перед позивачем в розмірі 46 856 849,04 грн. (з яких: 29 190 034,44 грн. - заборгованості по тілу кредиту, 6 759 023,13 грн. - заборгованості за простроченими нарахованими процентами, 211 127,92 грн. - заборгованості за нарахованими процентами, 1 410 268,07 грн. - пені, 9 200 000,00 грн. - штрафу за порушення зобов'язань за договором, 86 395,48 грн. - 3% річних).

02.03.2015 року Правління Національного банку України прийняло постанову №150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних».

02.03.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» призначено Кадирова Владислава Володимировича.

08.04.2015 року Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняло рішення №71 Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02 березня 2015 року за №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», відповідно до якого тимчасову адміністрацію стосовно АТ «Дельта Банк» запроваджено строком на шість місяців: з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року, а рішенням від 03 серпня 2015 року за №147 тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» продовжено до 02 жовтня 2015 року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №181 від 02.10.2016 р. розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з 05.10.2015 р. по 04.10.2017 р. включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені Законом, зокрема, ст. 37, 38, 47-51 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову Владиславу Володимировичу на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноважена особа Фонду має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорили, господарський суд приходить до висновку, що станом на 12.03.2016 року і на момент розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем становить 46 856 849,04 грн., позивач в межах визначеного строку звернувся до відповідача з заявою про визнання грошових вимог до боржника, однак в порушення вимог діючого законодавства відповідач ухиляється від розгляду заяви позивача в зв'язку з чим суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є нормативно та документарно доведені, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, суддя -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторіал М» (01042, м. Київ, ПРОВУЛОК НОВОПЕЧЕРСЬКИЙ, будинок 5, ) в особі ліквідаційної комісії включити до проміжного ліквідаційного балансу кредиторську вимогу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, ) у загальному розмірі 46 856 849,04 грн. (сорок шість мільйонів вісімсот п'ятдесят шість тисяч вісімсот сорок дев'ять гривень чотири копійки) як визнану.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторіал М» (01042, м. Київ, ПРОВУЛОК НОВОПЕЧЕРСЬКИЙ, будинок 5, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, ) 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн.00 коп. - судового збору.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 07.09.2016 року.