УХВАЛА

про повернення позовної заяви

06.09.2016Справа № 910/16330/16

Суддя Пукшин Л.Г., розглянувши

позовну заяву Виробничо-комерційного Товариства з обмеженою відповідальністю "Техкомплектсервіс"

до АТ "Банк "Фінанси та кредит"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Виробничо-комерційне Товариство з обмеженою відповідальністю «Техкомплектсервіс» звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про зобов'язання вчинити певні дії. Судом встановлено, що вказана позовна заява підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", ст. 55 ГПК України передбачає визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону. Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці.

Позивач, ВК ТОВ «Техкомплектсервіс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про зобов'язання відповідача здійснити погашення заборгованості позивача за договором відновлювальної кредитної лінії № 24-01-12 від 04.04.12 в сумі 269500,00 грн. шляхом перерахування відповідних сум з вкладних (депозитних) рахунків третіх осіб, права вимоги яких належать позивачу на підставі договору уступки права вимоги від 05.10.15, на рахунок ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит".

Суд зазначає, що позовна вимога про зобов'язання відповідача перерахувати грошові кошти в сумі 269500,00 грн. є вимогою майнового характеру. Відтак, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про зобов'язання здійснити перерахування грошових коштів направлені на захист майнового інтересу позивача та підлягають вартісній оцінці по відношенню до сум грошових коштів, які позивач просить перерахувати, та отже такі позовні вимоги є майновими вимогами, і тому судовий збір, відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання даного позову має справлятися у відсотковому співвідношенні до ціни позову, та згідно встановлених законом граничних розмірів.

Згідно статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Крім того, відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня становить 1378,00 грн.

За приписами статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір встановлюється у розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (1 378 грн 00 коп.) та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат (206 700 грн 00 коп.). З позовних заяв немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 мінімальної заробітної плати (1 378 грн).

Таким чином, вказані позовні вимоги мають бути оплачені судовим збором в загальному розмірі 4042,50 грн. (269500,00 грн. * 1,5 % ).

Згідно п. 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Позивачем в якості доказів сплати судового збору подано платіжне доручення № 4156 від 31.08.2016 про сплату судового збору в розмірі 4035,00 грн., таким чином, судовий збір сплачено в меншому розмірі, ніж встановлено законодавством України.

Оскільки позивачем не подано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі, позовна заява № 147 від 31.08.2016 підлягає поверненню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

З наданих доказів про відправлення відповідачу копії позовної заяви (фіскальний чек від 31.08.16 та опис вкладення у цінний лист 512), вбачається, що позивачем направлено позовну заяву з додатками (кількість предметів - 1, кількість аркушів не зазначено), разом з тим позивачем не вказано перелік таких додатків.

Таким чином, суд не може дійти достовірного висновку про те, що позивачем було направлено відповідачу всі додатки до позовної заяви.

При цьому судом враховано, що з вимог ч. 1 ст. 56 ГПК України випливає, що обов'язок позивача направити відповідачу копії доданих до позовної заяви документів не залежить від того чи є у наявності у відповідача дані документи.

В п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» визначено, що у разі коли до позовної заяви додано докази надсилання відповідачеві копії лише самої заяви, але відсутні докази надсилання йому копій доданих до неї документів, така заява підлягає поверненню на загальних підставах згідно з пунктом 6 частини першої статті 63 ГПК.

Зазначені обставини є суттєвими, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

Враховуючи викладене, позовна заява підлягає поверненню на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї матеріали повернути без розгляду Виробничо-комерційному Товариству з обмеженою відповідальністю «Техкомплектсервіс».

Звернути увагу позивача, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Суддя Пукшин Л.Г.