ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2016 р.Справа № 915/416/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ярош А.І.,

Суддів: Лисенко В.А., Діброви Г.І.,

секретар судового засідання Молодов В.С.,

за участю представників сторін:

від прокуратури - ОСОБА_1М, посвідчення № 035070, дата видачі : 13.08.15;

від відповідача-1 - ОСОБА_2, довіреність № 752-19/05-15, дата видачі : 29.12.15;

від відповідача-4 - ОСОБА_3, довіреність № 62/7-5/03, дата видачі : 06.06.16;

Представники інших учасників процесу в судове засідання не зявились, повідомлені про час, дату та місце судового засідання належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Департаменту економічного розвитку та регіональної політики Миколаївської облдержадміністрації та Миколаївської обласної ради

на рішення господарського суду Миколаївської області від 04 липня 2016 р. та додаткове рішення від 06.07.2016 року

по справі № 915/416/16

за позовом Заступника прокурора Миколаївської області,

до відповідачів:

1. Миколаївської обласної ради, 54001, м. Миколаїв, вул.. Адміральська, 22

2. Управління з питань молоді та туризму Миколаївської обласної державної адміністрації, 54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22

3. Товариство з обмеженою відповідальністю Н АВТО, 54007, м. Миколаїв, вул.. Кірова, 159/1

4. Департамент економічного розвитку та регіональної політики Миколаївської облдержадміністрації, 54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Миколаївська обласна державна адміністрація, 54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22

про визнання незаконним та скасування рішення Миколаївської обласної ради № 10 від 16.04.2015р. в частині включення до переліку обєктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, які підлягають приватизації у 2015 році цілісного майнового комплексу дитячого оздоровчого табору ім.. лейтенанта ОСОБА_4; визнання недійсним договору купівлі продажу від 12.06.2015р.; зобовязання повернути дитячий оздоровчий табір ім.. лейтенанта ОСОБА_4 у власність територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області,

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Миколаївської області звернувся до господарського суду із позовом про визнання незаконним та скасування рішення Миколаївської обласної ради № 10 від 16.04.2015р. в частині включення до Переліку обєктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, які підлягають приватизації у 2015 році цілісного майнового комплексу дитячого оздоровчого табору ім. лейтенанта ОСОБА_4; визнання недійсним договору купівлі продажу від 12.06.2015р.; зобовязання повернути дитячий оздоровчий табір ім. лейтенанта ОСОБА_4 у власність територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при прийнятті першим відповідачем оспорюваного рішення не дотримано вимог ч.2 ст.3 Закону України Про оздоровлення та відпочинок дітей, розпорядження Кабінету Міністрів України від 17.03.2004 р. №141-р, Постанови Верховної Ради України від 17.03.2009 р. № 36-37 в частині збереження і розвитку мережі дитячих оздоровчих закладів, оскільки дитячий оздоровчий табір відповідно до положень ст.ст.29, 39 Закону України Про освіту відноситься до структури освіти, тому згідно п.2 ст. 5 Закону України Про приватизацію державного майна та ч.5 ст. 63 Закону України Про освіту не підлягає приватизації.

Спірний обєкт знаходиться в прибережній захисній смузі(перша лінія від моря, 20 м від міського дитячого пляжу), що відповідно до ч.3.ст. 12 Закону України Про приватизацію державного майна є підставою для відмови у приватизації.

Таким чином, на думку прокурора, прийняте оспорюване рішення не відповідає вимогам чинного законодавства, тому й договір купівлі-продажу, укладений на підставі незаконного рішення, є недійсним, а майно, придбане покупцем, підлягає поверненню.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 04 липня 2016 р. по справі № 915/416/16 (суддя Васильєва Л.І.) позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Миколаївської обласної ради № 10 від 16.04.2015р. в частині включення до переліку обєктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, які підлягають приватизації у 2015 році цілісного майнового комплексу дитячого оздоровчого табору ім. лейтенанта ОСОБА_4, що розташований за адресою Миколаївська обл., м. Очаків, вул. Цокуренка, 57.

Визнано недійсним договір купівлі продажу від 12.06.2015р. цілісного майнового комплексу дитячого оздоровчого табору ім. лейтенанта ОСОБА_4, розташований за адресою м. Очаків, вул. Цокуренка, 57, укладений між Територіальною громадою сіл, селищ, міст Миколаївської області в особі Управління з питань майна комунальної власності Миколаївської обласної державної адміністрації, та Товариством з обмеженою відповідальністю Н АВТО.

Зобовязано ТОВ Н АВТО повернути у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області цілісний майновий комплекс дитячого оздоровчого табору ім. лейтенанта ОСОБА_4, розташований за адресою Миколаївська обл., м. Очаків, вул. Цокуренка, 57.

Прийняте рішення обґрунтоване порушенням відповідачами норм чинного законодавства при прийнятті оспорюваного рішення та укладення спірного договору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Департамент економічного розвитку та регіональної політики Миколаївської облдержадміністрації звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Миколаївської області скасувати в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу та прийняти нове рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт посилається на те, що суд, посилаючись на приписи ч. 2 ст.5 ЗУ «Про приватизацію державного майна», випустив з уваги частину підпункту «..крім навчальних закладів, майно яких вноситься до статутного капіталу публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування відповідно до ЗУ «Про особливості утворення ПАТ залізничного транспорту загального користування»..», яка прямо вказує на те, що Закон у цій нормі під обєктами освіти розуміє навчальні заклади.

Тобто, в розумінні наведених приписів законодавства, обєктом освіти виступає Очаківська загальноосвітня школа-інтернат 1-3 ступенів Миколаївської обласної ради, яка не виступала обєктом приватизації за рішенням Миколаївської обласної ради від 16.04.2015 року №10, а виступала лише балансоутримувачем майна, яке підлягало приватизації.

Також апелянт вважає необґрунтованим посилання суду на приписи ст.ст.29,39 ЗУ «Про освіту» з посиланням на наявність в структурі освіти позашкільної освіти, до якої належать і оздоровчі заклади.

Скаржник наголошує, що заміський стаціонарний дитячий оздоровчий табір ім. лейтенанта ОСОБА_4 припинив свою діяльність з 2013 року, і навіть на момент функціонування не відносився до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, оскільки був заснований громадською профспілковою організацією, і лише використовував нерухоме майно спільної власності територіальних громад області на умовах оренди.

Оздоровчий заклад, зазначений у розпорядженні КМУ від 17.03.2004 року №141-р - це заклад, заснований на спільній власності територіальних громад Очаківського району до передачі майнового комплексу табору до спільної власності територіальних громад області у червні 2004 року, який досі значиться як структурний підрозділ Очаківської центральної районної лікарні, відноситься до іншої власності, а тому не міг виступати як об'єкт приватизації спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області.

Апелянт вважає, що судом не було досліджено матеріали, які доводять, що об'єктом приватизації виступала не юридична особа - дитячий оздоровчий табір, а комплекс (в розумінні сукупність) матеріальних цінностей згідно з інвентарними описами, інвентарними карточками. Натомість підтримана позиція Позивача, що об'єктом приватизації виступала юридична особа (структурний підрозділ) - дитячий оздоровчий табір, заклад позашкільної освіти.

Скаржник наголошує, що в договорі купівлі-продажу майна від 12.06.2015 зазначено, що відчужуваний об'єкт - комплекс, цілісний майновий дитячого оздоровчого табору ім. лейтенанта ОСОБА_4, належить на праві спільної власності (комунальної) територіальним громадам сіл, селищ, міст Миколаївської області на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Очаківської міської ради Миколаївської області 28.10.2008 р.

Департамент зазначає, що судом взагалі не взяті до уваги доводи з приводу застосування норм чинного законодавства з питань приватизації у відношенні приватизації (відмови в приватизації) об'єктів, які знаходяться в заповідній зоні, або розташовані у прибережних захисних смугах морів, річок, озер на відстані ближче ніж 100 метрів від них.

Відмова в приватизації для об'єктів малої приватизації врегульована приписами Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», тому норми саме цього закону повинні бути застосовані в даній ситуації (норми спеціального законодавства).

Також, апелянт наголошує на необґрунтованому посиланні на приписи ч. 5 ст. 63 Закону України «Про освіту» в контексті розгляду об'єкта приватизації спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області - цілісного майнового комплексу дитячого оздоровчого табору ім. лейтенанта ОСОБА_4, розташованого за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Цокуренка, 57.

У цій правовій нормі зазначено, що об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Стаття 2 Бюджетного кодексу України регламентує, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету бюджетні установи, а саме: органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку.

Тобто в розумінні положень ч. 5 ст. 63 Закону України «Про освіту» під об'єктом освіти також мається на увазі балансоутримувач майна -Очаківська загальноосвітня школа-інтернат І-ІП ступенів Миколаївської обласної ради, яка фінансується з обласного бюджету, а не майно, яке перебуває у неї на балансі.

При цьому, розглядати цілісний майновий комплекс дитячого оздоровчого табору ім. лейтенанта ОСОБА_4 як підрозділ, технологічно пов'язаний з навчальним та науковим процесом, є неправильним.

В документах, наданих суду, є інформація, що на момент передачі у 2012 році на баланс Очаківської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІП ступенів Миколаївської обласної ради об'єкт, який було введено в експлуатацію у 1963 році, мав незадовільний стан, не відповідав технічним умовам, державним санітарним правилам та нормам, необхідним для експлуатації, і перебував на реконструкції та капітальних ремонтів будівель та споруд.

При здійсненні 16.07.2014 перевірки збереження та ефективності використання майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, що перебуває в оперативному управлінні Очаківської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІП ступенів Миколаївської обласної ради, проведеної спільно представниками управління з питань майна комунальної власності облдержадміністрації, департаменту освіти, науки та молоді облдержадміністрації та балансоутримувача, встановлено, що майно за призначенням не використовується, має занедбаний стан, будівлі зачинені.

За інформацією департаменту освіти, науки та молоді облдержадміністрації, у зв'язку з незадовільним технічним станом з 2012 року (тобто з моменту передачі) по 2015 рік (перед прийняттям рішення про включення до об'єктів приватизації) цілісний майновий комплекс як табір для оздоровлення дітей був непридатним і не використовувався. До того ж, в управлінні департаменту освіти, науки та молоді облдержадміністрації перебуває оздоровчий центр «Орлятко» в с. Рибаківка, оздоровчий табір «Джерельце» в с. Вознесенське, оздоровчий заклад «Вітрила» в м. Очаків, потужність яких достатня для оздоровлення вихованців шкіл-інтернатів, і технічний стан будівель і споруд є належним, тому потреба у використанні дитячого оздоровчого табору ім. лейтенанта ОСОБА_4 відсутня.

Також скаржник зауважує, що з оскаржуваного рішення не вбачається, яким саме чином порушено право власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області при прийнятті управлінського рішення та його подальшої реалізації щодо приватизації об'єкта спільної власності територіальних громад області, непридатного для використання з метою оздоровлення дітей у межах бюджетного фінансування, при цьому з покладенням обов'язків на покупця використовувати зазначене майно для цих цілей в подальшому, а також враховуючи перерахування усіх отриманих від приватизації коштів (за виключенням ПДВ) до обласного бюджету Миколаївської області.

Також до суду звернулась Миколаївська обласна рада з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині визнання незаконним та скасування рішення Миколаївської обласної ради від 16.04.2015 року №10 щодо включення до переліку обєктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, які підлягають приватизації у 2015 році, цілісного майнового комплексу дитячого оздоровчого табору ім. лейтенанта ОСОБА_4, що розташований за адресою Миколаївська область, м.Очаків, вул. Цокуренка, 57 та прийняти нове рішення, а також скасувати додаткове рішення від 06.07.2016 року як похідне від основного рішення від 04.06.2016 року і його невідємна складова.

Апелянт зауважує, що судом не прийнято до уваги доводи обласної ради стосовно того, що до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області передано не заклад позашкільної освіти, а комплекс майна відповідно до норм Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності».

Після передачі у 2004 році відповідного цілісного майнового комплексу до складу комунальної власності області та закріплення на балансі Миколаївської обласної дитячої лікарні він передається в оренду громадській організації - Миколаївському обласному комітету профспілки працівників охорони здоров'я.

На орендованому майні Миколаївський обласний комітет профспілки працівників охорони здоров'я (орендар) утворив юридичну особу під назвою «Дитячий оздоровчий табір ім. Шмідта П.П.».

У подальшому договір оренди майна та діяльність цієї юридичної особи було припинено, про що внесено відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (дата запису про припинення - 13 грудня 2013 року, номер запису: 5000643).

Однією з підстав повернення у 2012 році орендованого майна орендодавцю (Миколаївській обласній дитячій лікарні) є незадовільний матеріально-технічний стан та невідповідність державним санітарним правилам та нормам.

У подальшому обласною державною адміністрацією як уповноваженим органом управління майном відповідний комплекс майна було передано за баланс Очаківської загальноосвітній школи-інтернату І-Ш ступенів з метою збереження та ведення бухгалтерського обліку (розпорядження голови обласної державної адміністрації від 18 квітня 2012 року № 109-р та акт приймання -передачі від 29 травня 2012 року - копії є у матеріалах справи).

У відповідному акті передачі зафіксовано незадовільний матеріально-технічний стан майна.

Відповідний балансоутримувач нерухомого майна визначено уповноваженим органом управління майном із урахуванням місця знаходження (м. Очаків).

На думку апелянта, прийняте рішення суду ґрунтується на нормах матеріального права, які забороняють приватизацію об'єктів освіти (ст. 5, ст. 12 Закону України «Про приватизацію державного майна», ст. ст. 29, 39, 63 Закону України «Про освіту»), однак суд помилково ототожнює цілісний майновий комплекс дитячого оздоровчого табору ім. лейтенанта ОСОБА_4, який перебував у складі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, із об'єктом освіти (навчальним закладом; оздоровчим закладом).

Системний аналіз законодавства у сфері освіти, свідчить, що навчальним закладом є установа, яка на постійній і безперервній основі здійснює освітній процес з метою навчання, виховання, розвитку і самовдосконалення особистості.

Скаржник зауважує, що даний майновий комплекс в рамках комунальної власності області не використовувався для забезпечення освітнього процесу.

Суд не звернув увагу на докази, представлені обласною радою, стосовно того, що позначення цілісного майнового комплексу «Дитячий оздоровчий табір ім. лейтенанта ОСОБА_4П.» використовувалося в рамках комунальної власності області для позначення об'єкту передачі згідно із Законом «Про передачу державного та комунального майна» та місця розташування, а не в якості назви закладу позашкільної освіти. Зазначене позначення міститься у свідоцтві на праві власності на нерухоме майно.

Частина п'ята статті 63 Закону України «Про освіту» містить заборону на приватизацію, перепрофілювання або використання не за призначенням об'єктів освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом.

На думку апелянта, судом не взято до уваги той факт, що незважаючи на те, що відповідний цілісний майновий комплекс з 2012-2015 років перебував на балансі Очаківської загальноосвітній школі-інтернату ІIII ступенів, він не був технологічно пов'язаний з навчальним та науковим процесом цього закладу освіти та не використовувався з метою забезпечення освітнього процесу або процесу оздоровлення дітей у зв'язку з незадовільним матеріально-технічним станом.

В підтвердження цього скаржник посилався на лист департаменту освіти, науки та молоді облдержадміністрації №908/11/01-01-13 від 24 лютого 2015 року, згідно якого на час передачі майна Очаківської загальноосвітній школи-інтернату І-ІП ступенів, будівлі та споруди цілісного майнового комплексу дитячого оздоровчого табору ім. лейтенанта ОСОБА_4 перебували у технічно-незадовільному стані, в обласному бюджеті коштів на їх реконструкцію та капітальний ремонт не передбачались, в період з 2012 по 2015 роки об'єкт був непридатний для використання та не використовувався, а існуюча діюча мережа оздоровчих таборів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області достатня для оздоровлення вихованців шкіл-інтернатів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а отже потреби у його використанні відсутня.

Скаржник не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо порушення обласною радою статті 12 Закону України «Про приватизацію державного майна» в частині заборони приватизації об'єктів, які знаходяться в заповідній зоні, або розташовані у прибережних захисних смугах морів, річок, озер на відстані ближче ніж 100 метрів від них.

Цілісний майновий комплекс дитячого оздоровчого табору імені лейтенанта ОСОБА_4 відповідно до статті 5-1 Закону України «Про приватизацію державного майна» відноситься до об'єктів групи Ж (об'єкти соціально-культурного призначення).

Вичерпний перелік випадків відмови у приватизації об'єктів малої приватизації встановлено частиною п'ятою статті 7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)».

Апелянт наголошує, що законодавчі обмеження, встановлені частиною другою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна», не поширюються на майно, яке було включено до Переліку приватизації об'єктів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селиш, міст Миколаївської області, на 2015 рік та у подальшому приватизовано, оскільки відповідне майно не мало статусу закладу освіти та не було технологічно пов'язано із навчальним та науковим процесом.

Закон України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» не передбачає відмову у приватизації об'єктів групи «Ж», які знаходяться в заповідній зоні, або розташовані у прибережних захисних смугах морів, річок, озер на відстані ближче ніж 100 метрів від них.

Судом не взято до уваги пункт 2 резолютивної частини рішення Конституційного суду України від 13 грудня 2000 року № 14-рп/2000 у № 1-16/2000 щодо офіційного тлумачення окремих положень статті 7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію), підтверджений висновок про вичерпність підстав відмови у приватизації об'єкта, що належать до малої приватизації.

Зокрема, Конституційний суд вирішив, що вичерпний перелік підстав для відмови у приватизації об'єктів малої приватизації передбачено саме в частині п'ятій статті 7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)».

Таким чином, обласна рада при прийнятті рішення про включення до Переліку об'єктів, які підлягають приватизації у 2015 році, цілісного майнового комплексу - дитячого оздоровчого табору ім. лейтенанта ОСОБА_4 не порушила законодавчо встановлених обмежень у приватизації комунального майна.

Крім того, обласною радою при включенні відповідного майна до Переліку об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, що підлягають приватизації у 2015 році, дотримано норми чинного законодавства щодо збереження профілю діяльності.

В судових засіданнях представники апелянта підтримали доводи апеляційних скарг та просили скасувати оскаржене рішення та відмовити в задоволенні позову прокуратури.

Прокурор заперечував проти доводів апеляційних скарг, та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Представники Управління з питань молоді та туризму Миколаївської обласної державної адміністрації, Товариства з обмеженою відповідальністю Н АВТО, Миколаївської обласної державної адміністрації не зявлялись в судові засідання, хоча належним чином повідомлялись про час, дату та місце судових засідань Одеського апеляційного господарського суду.

Враховуючи те, що явка представників сторін не визнавалась обовязковою, а також обмеженість строку розгляду апеляційних скарг на рішення суду, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за відсутність представників вищевказаних учасників процесу.

Відповідно до вимог ст.85 ГПК України, в судовому засіданні 13.09.2016 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваним рішенням Миколаївської обласної ради №10 від 16.04.2015р. затверджено Перелік обєктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, які підлягають приватизації у 2015 році шляхом продажу з аукціону, до якого включено цілісний майновий комплекс дитячого оздоровчого табору імені лейтенанта ОСОБА_4, що знаходиться в місті Очакові по вул. Цокуренка, 57, та доручено обласній держаній адміністрації або уповноваженому відповідному структурному підрозділу у 2015 році здійснити приватизацію зазначеного майна.

Наказами Управління з питань майна комунальної власності Миколаївської облдержадміністрації №28-п від 17.04.2015 року, №37-п від 20.05.2015 року проведено роботу з підготовки до продажу майна, зазначеного в п.1 цього наказу, затверджено висновок про вартість майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, та встановлено початкову ціну обєкту 1 244 266,00 грн., розміщено у засобах масової інформації повідомлення про продаж на аукціоні майна.

Відповідно до наказу Управління №46-п від 10.06.2015 р., у звязку з тим, що на участь в аукціоні, який призначено на 11.06.2015 року, надійшла заява від одного покупця, аукціон не відбувся, та продаж здійснено шляхом викупу майна покупцем ТОВ «Н АВТО», яке єдине подало заяву на участь в аукціоні.

12.06.2015 року між Управлінням з питань майна комунальної власності облдержадміністрації, якому відповідно до Положення, затвердженого розпорядженням першого заступника голови Миколаївської облдержадміністрації №163 від 27.05.2013, делеговані повноваження у сфері управління обєктами права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області та ТОВ Н АВТО укладено договір купівлі-продажу закладу.

Згідно вищевказаного договору на користь ТОВ Н АВТО відчужено цілісний майновий комплекс дитячого оздоровчого табору ім. лейтенанта ОСОБА_4, який складався з адмінбудівлі, А-1,38,40 кв. м., клубу, Б-1, 191,20 кв. м., боксів В-1,71,50 кв. м., складу, Г-1,90,00 кв. м., медпункту, Д-1,114.80 кв. м., службової, Е-1,14,50 кв. м., корпусу №1, Ж-1,393,80 кв. м., спортзалу, З-1,96,10 кв. м., корпусу №2 И-1, 717.60 кв. м., корпусу №3, К-1,445,20 кв. м., їдальні, Л- 1,165,70 кв. м., їдальні М-1,299,00 кв. м., холодильника, Н, складу О, прохідної П., сараю, Р, сараю Ш, вбиральні С., вбиральні Х, погребу Т, бесідки, У, бесідки Ф, бесідки, Щ, душової Ц, душової Ч, навісу, Є, споруди, 20-31, І, загальною площею 2637,8 кв. м. Вартість угоди склала 1493,12 тис. грн. До складу обєкта приватизації також увійшли інші основні засоби (інструменти, прилади, інвентар).

Передача обєкта покупцю проведена 10.07.2015, що засвідчено відповідним актом (т.1 а.с.20).

Посилаючись на порушення норм чинного законодавства при проведенні приватизації цілісного майнового комплексу дитячого оздоровчого табору ім. лейтенанта ОСОБА_4, прокурор звернувся до суду першої інстанції з відповідним позовом.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційних скарг, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог прокуратури стосовно визнання незаконним та скасування рішення Миколаївської обласної ради № 10 від 16.04.2015р. в частині включення до переліку обєктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, які підлягають приватизації у 2015 році цілісного майнового комплексу дитячого оздоровчого табору ім. лейтенанта ОСОБА_4, що розташований за адресою Миколаївська обл., м. Очаків, вул. Цокуренка, 57, та відповідно визнання недійсним договору купівлі продажу від 12.06.2015р. цілісного майнового комплексу дитячого оздоровчого табору ім. лейтенанта ОСОБА_4, виходячи з такого.

Так, статтею 1 згаданого вище Закону України "Про приватизацію державного майна" встановлено, що приватизація державного майна - це відчуження майна, що перебуває у державній власності, і майна, що належить Автономній Республіці Крим, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" до об'єктів малої приватизації віднесено, зокрема, єдині майнові комплекси державних підприємств та їх структурних підрозділів, які можуть бути виділені в самостійні суб'єкти господарювання - юридичні особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про приватизацію державного майна" відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону, інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування.

Статтями 1 та 43 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що обласна рада є органом місцевого самоврядування, яка від імені і в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснює правомочності щодо володіння, користування та розпорядження обєктами права комунальної власності, тобто виконує функції власника комунального майна, в тому числі й вирішує питання його відчуження шляхом приватизації.

Частиною 5 ст. 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Разом з тим, судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо обмеження приватизації комунального майна, встановлених чинним законодавством.

Так, п. 2 ст. 5 Закону України Про приватизацію державного майна передбачено, що приватизації не підлягають обєкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства. Згідно підпункту б вказаної вище статті не підлягають приватизації обєкти, діяльність яких забезпечує соціальний розвиток, збереження і підвищення культурного, наукового потенціалу, духовних цінностей, зокрема, обєкти освіти, фізичної культури, спорту і науки, що фінансуються з державного бюджету.

Пунктом 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" передбачено, що приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства. До об'єктів, що мають загальнодержавне значення, відносяться об'єкти, діяльність яких забезпечує соціальний розвиток, збереження та підвищення культурного, наукового потенціалу, духовних цінностей, зокрема, об'єкти освіти, крім навчальних закладів, майно яких вноситься до статутного капіталу публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", фізичної культури, спорту і науки, що фінансуються з державного бюджету.

Відповідно до ст. 29 Закону України Про освіту структура освіти включає: дошкільну освіту, загальну середню освіту, позашкільну освіту, професійно-технічну освіту, вищу освіту, післядипломну освіту, аспірантуру, докторантуру, самоосвіту.

Відповідно до ст.39 ЗУ «Про освіту», до позашкільних навчальних закладів належать: палаци, будинки, центри, станції дитячої, юнацької творчості, учнівські та студентські клуби, дитячо-юнацькі спортивні школи, школи мистецтв, студії, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади, бібліотеки, оздоровчі та інші заклади. Для здійснення навчально-виховної роботи позашкільним навчальним закладам надаються спортивні об'єкти, культурні, оздоровчі та інші заклади безкоштовно та на пільгових умовах. Порядок їх надання визначається місцевими органами державної виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

При цьому, статтею 27 згаданого Закону передбачено, що позашкільний навчальний заклад володіє, користується і розпоряджається майном, земельною ділянкою відповідно до законодавства України. Для здійснення навчально-виховної роботи позашкільним навчальним закладам надаються в користування або в оренду спортивні об'єкти, культурні, оздоровчі та інші заклади безоплатно або на пільгових умовах. Порядок надання зазначених об'єктів у користування або в оренду визначається відповідними місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до законодавства України.

До матеріально-технічної бази позашкільного навчального закладу належать приміщення, споруди, обладнання, засоби звязку, транспортні засоби, земельні ділянки, рухоме і нерухоме майно, що перебуває у його власності або у повному господарському віданні, оперативному управлінні, орендоване чи надане йому засновником (власником). Майно державного і комунального позашкільного навчального закладу може вилучатися засновником лише за умови подальшого використання цього майна і коштів, одержаних від його реалізації, на розвиток позашкільної освіти у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами ч. 1 ст. 38, ст. 39 Закону України "Про освіту", позашкільна освіта та виховання є частиною структури освіти і спрямовуються на розвиток здібностей, талантів дітей, учнівської та студентської молоді, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні. До позашкільних навчальних закладів належать: палаци, будинки, центри, станції дитячої, юнацької творчості, учнівські та студентські клуби, дитячо-юнацькі спортивні школи, школи мистецтв, студії, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади, бібліотеки, оздоровчі та інші заклади. Для здійснення навчально-виховної роботи позашкільним навчальним закладам надаються спортивні об'єкти, культурні, оздоровчі та інші заклади безкоштовно та на пільгових умовах. Порядок їх надання визначається місцевими органами державної виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Таким чином, відповідно до вищенаведених приписів законодавства, судова колегія доходить висновку про те, що дитячий оздоровчий табір ім. лейтенанта ОСОБА_4 є позашкільним навчальним закладом, як вірно встановлено судом першої інстанції.

До того ж, судова колегія звертає увагу, що зі спірного рішення Миколаївської обласної ради №10 від 16.04.2015р. вбачається, що правовою підставою для його прийняття стало ЗУ «Про приватизацію державного майна» та ЗУ «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)». Тобто, Миколаївська міська рада при прийнятті рішення керувалась приписами цих Законів.

Також при укладенні договору купівлі-продажу від 12.06.2015р. Управління з питань майна комунальної власності облдержадміністрації та ТОВ Н АВТО в самому договорі погодили, що його предметом є купівля-продаж цілісного майнового комплексу дитячого оздоровчого табору ім. лейтенанта ОСОБА_4.

Згідно п. 4 ст. 63 Закону України "Про освіту", п.п. 3, 4 ст. 27 Закону України "Про позашкільну освіту" основні фонди, земельні ділянки та інше майно державного і комунального позашкільного навчального закладу не підлягають вилученню, крім випадків, передбачених чинним законодавством.

Державні і комунальні позашкільні навчальні заклади, які належать підприємствам, міністерствам та іншим органам виконавчої влади, можуть приватизуватися лише за умов збереження освітнього призначення позашкільного навчального закладу; згоди колективу позашкільного навчального закладу; наявності коштів. Майно державного і комунального позашкільного навчального закладу може вилучатися засновником лише за умови подальшого використання цього майна і коштів, одержаних від його реалізації, на розвиток позашкільної освіти у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 5 ст. 63 Закону України Про освіту, об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Частиною 5 ст.7 Закону України Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію) передбачено, що відмова у приватизації можлива за відсутності необхідних документів, що подаються разом із пропозиціями стосовно включення обєкта до переліку; законодавчо встановлене обмеження на приватизацію підприємства; не затвердження переліків, передбачених частиною першою цієї статті.

Отже, вищенаведене спростовує доводи скаржника про те, що дитячий оздоровчий табір ім. лейтенанта ОСОБА_4 не є обєктом освіти, на підставі чого скаржник помилково вважає, що ЗУ Про приватизацію державного майна та ЗУ "Про освіту" не підлягає застосуванню.

Таким чином, судова колегія доходить висновків про те, що суд першої інстанції цілком обґрунтовано та законно дослідив спірні правовідносини та вірно застосував норми чинного законодавства до даного спору.

Доводи апелянта про відсутність такої підстави для відмови в приватизації, як знаходження обєкту приватизації ближче ніж 100 метрів до берегової лінії, судова колегія відхиляє, оскільки положеннями частини 3 ст. 12 Закону України Про приватизацію державного майна, якою передбачено, що в разі знаходження обєкта приватизації в заповідній зоні, або розташуванні у прибережних захисних смугах морів, річок, озер на відстані ближче ніж 100 метрів від них у приватизації відмовляється.

Судом першої інстанції встановлено, що спірний обєкт нерухомості розташований на першій лінії від моря, на відстані 20 м від міського дитячого пляжу.

Судова колегія не приймає до уваги доводи скаржника про положення рішення Конституційного суду України від 13 грудня 2000 року № 14-рп/2000 у № 1-16/2000 щодо офіційного тлумачення окремих положень статті 7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію).

Відповідно до ч.2 резолютивної частини відповідного рішення, «положення частини п'ятої статті 7 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" слід розуміти так, що органи приватизації зобов'язані розглянути подані покупцями заяви та, у разі відсутності встановлених цим Законом підстав для відмови у приватизації, включити конкретне підприємство до переліку об'єктів, що підлягають приватизації у встановлений спосіб, або прийняти рішення про відмову в приватизації».

Суд зауважує, що зміст ч.2 резолютивної частини рішення, на яке посилається апелянт, містить тлумачення ст.7 ЗУ «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», однак не містить розяснень щодо застосування положень Закону України «Про приватизацію державного майна».

Судова колегія наголошує, що розпорядженням Кабінету Міністрів України №141-р від 17.03.2004р., з метою збереження мережі державних і комунальних дитячих оздоровчих закладів, недопущення їх ліквідації та нецільового використання, затверджено перелік таких закладів країни, до якого включено дитячий оздоровчий табір імені лейтенанта ОСОБА_4

Уряд зобовязав Міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київську та Севастопольську міські держадміністрації, у сфері управління яких перебувають державні дитячі оздоровчі заклади, вжити заходів до забезпечення їх ефективного функціонування, недопущення перепрофілювання, злиття, закриття та скорочення ліжко-місць. Крім того, органам місцевого самоврядування під час відчуження об'єктів комунальної власності рекомендовано враховувати вимоги цього розпорядження щодо збереження мережі дитячих оздоровчих закладів.

Враховуючи поступове зменшення оздоровчих закладів у країні, постановою Верховної Ради України №36-37 від 17.03.2009 органам державної влади та органам місцевого самоврядування, засновникам (власникам) оздоровчих закладів рекомендовано тимчасово, до схвалення відповідного закону, припинити прийняття рішень та призупинити виконання вже прийнятих рішень про ліквідацію, відчуження, перепрофілювання, передачу в оренду оздоровчих закладів для провадження діяльності, не повязаної з оздоровлення та відпочинком.

Вказане розпорядження є чинним на даний час, не скасоване, отже, є обовязковим для виконання на території України.

Разом з тим, всупереч приписам вказаного розпорядження, Миколаївською обласною радою та Миколаївською обласною державною адміністрацією не вчинено жодних дій з 2012 р. щодо збереження та функціонування дитячого оздоровчого табору імені лейтенанта ОСОБА_4

Судова колегія зазначає, що невикористання цілісного майнового комплексу як табору для оздоровлення дітей у зв'язку з незадовільним технічним станом з 2012 року (тобто з моменту передачі) по 2015 рік (перед прийняттям рішення про включення до об'єктів приватизації), а також наявність інших оздоровчих центрів в управлінні департаменту освіти, науки та молоді облдержадміністрації, жодним чином не свідчить про втрату вказаним обєктом статусу обєкта освіти та подальшу можливість його приватизації.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Миколаївською обласною радою, всупереч вимог п. 2 ст. 5 Закону України Про приватизацію державного майна та ч. 5 ст. 7 Закону України Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію), вищевказаних розпорядження КМУ України та постанови Верховної ради України, до переліку обєктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, які підлягають приватизації у 2015 році, включено цілісний майновий комплекс дитячого оздоровчого табору ім. лейтенанта ОСОБА_4, а тому, суд першої інстанції правомірно визнав незаконним та скасував рішення Миколаївської обласної ради № 10 від 16.04.2015р. в цій частині.

Приписом ст. 215 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин є недійсним у звязку з недодержанням в момент його вчинення сторонами загальних вимог, які необхідні для чинності правочину, передбачених ст.203 ЦК України.

Частиною 1 ст. 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Враховуючи скасування рішення Миколаївської обласної ради № 10 від 16.04.2015р. в частині включення цілісного майнового комплексу дитячого оздоровчого табору ім. лейтенанта ОСОБА_4 до переліку обєктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, які підлягають приватизації у 2015 році, судова колегія вважає правомірним визнання недійсним договору купівлі - продажу оздоровчого закладу від 12.06.2015р., який укладено на підставі незаконного рішення Миколаївської обласної ради, та повернення Товариством з обмеженою відповідальністю «Н АВТО» (покупцем) цілісного майнового комплексу до комунальної власності області.

Доводи апеляційних скарг по суті повторюють зміст відзивів, наданих Департаментом економічного розвитку та регіональної політики Миколаївської облдержадміністрації та Миколаївською обласною радою при розгляді справи в суді першої інстанції, зазначеним доводам була надана обєктивна та всебічна оцінка судом першої інстанції.

За таких обставин, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, оскільки доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.32-34 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав, передбачених ст.104 ГПК України, для скасування рішення суду першої інстанції та відмову у задоволенні апеляційних скарг.

Керуючись ст.99, п.1 ст.103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Департаменту економічного розвитку та регіональної політики Миколаївської облдержадміністрації та Миколаївської обласної ради залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 04 липня 2016 р. та додаткове рішення від 06 липня 2016 року по справі № 915/416/16 залишити без змін.

Стягнути з Департаменту економічного розвитку та регіональної політики Миколаївської облдержадміністрації в дохід Державного бюджету України /отримувач коштів: Управління Державної казначейської служби України у м. Одеса, код ЄДРПОУ отримувача: 38016923, банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011 № рахунку: 2002, код бюджетної класифікації 22030001 "Судовий збір (Державна судова адміністрація України,050), символ звітності 206 код ЄДРПОУ суду 26016990/ 24 636,48 (двадцять чотири тисячі шістсот тридцять шість грн. сорок вісім коп.) грн.

Доручити господарському суду Миколаївської області видати відповідний наказ із зазначенням реквізитів сторін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписаний 19.09.2016 року

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя В.А. Лисенко

Суддя Г.І. Діброва