УХВАЛА

12.09.2016№ 910/4425/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 910/4425/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон», м. Миколаїв,

до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Антимонопольний комітет України, м. Київ,

про стягнення 174 753 200,14 грн.,

за участю представників:

позивача - Васильєва А.О. (довіреність від 30.12.2015 № 589);

відповідача - Короєда С.О. (довіреність від 29.04.2016 № Ц-2/3-04/181-16);

Мащенка А.Г. (довіреність від 29.06.2016 № Ц/21-04/220-16);

третьої особи - Новицького М.З. (довіреність від 04.04.2016 № 300-122/02-30),

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» (далі - Підприємство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - Залізниця) 120 978 393,60 грн. шкоди, завданої внаслідок порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.03.2016 (суддя Зеленіна Н.І.) порушено провадження у справі; залучено до участі у справі Антимонопольний комітет України (далі - АМК) як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

АМК 12.04.2016 подав суду письмові пояснення, у яких зазначив, що АМК прийнято рішення від 16.07.2013 №576-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» (далі - Рішення №576-р), яким визнано, що дії Залізниці, які полягають у зобов'язанні залізниць (Південної, Південно-Західної та Одеської) зазначати у перевізних документах - перевезення зернових вантажів Підприємства до станції Миколаїв-Вантажний як перевезення зернових вантажів на експорт (тобто з перетином державного кордону України) та донарахуванні і стягненні відповідної частки тарифу без належних обґрунтувань, порушенням, передбаченим частиною першою статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (далі - Закон), що призвело до ущемлення інтересів Підприємства; Рішення №576-р у судовому порядку не було оскаржено, натомість у зв'язку із заявою Залізниці від 05.08.2013 №Ц-1/711 про перегляд Рішення №576-р АМК було прийнято рішення від 03.06.2014 №321-р про залишення без змін Рішення №576-р; за наслідками оскарження рішення АМК від 03.06.2014 №321-р у судовому порядку судами було відмовлено Залізниці у скасуванні вказаного рішення; станом на сьогоднішній день Залізниця не виконала Рішення №576-р.

Залізниця 12.04.2016 подала суду відзив на позовну заяву, у якому зазначила таке: сторонами було проведено взаємозвірку за період з лютого по грудень 2012 року; вказаний акт підписано представниками сторін 15.03.2016; згідно з цим актом, різниця становить 21 566 138,40 грн.; водночас, позивач заявляє до стягнення за цей же період 21 911 691,60 грн.

Підприємство 05.05.2016 подало суду заяву про уточнення позовних вимог (фактично заяву про збільшення розміру позовних вимог), в якій просило суд: стягнути з Залізниці 120 283 293,60 грн. шкоди, завданої внаслідок порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції; 49 056 791,75 грн. втрат від інфляції та 5 413 115,09 грн. 3% річних, а всього 174 753 200,14 грн.

Залізниця 11.05.2016 подала суду письмові заперечення проти позову, у яких зазначила, що, наклавши штраф, АМК визнав порушення, яке тривало до 16.07.2013 (момент прийняття Рішення №576-р); з цього моменту позивач продовжував сплачувати грошові кошти відповідачу за надані Залізницею послуги та не звертався до суду з вимогою про відшкодування шкоди; так, позивач звернувся до суду лише 09.03.2016, а тому строки давності, згідно з якими можна на сьогодні повернути переплачені позивачем кошти, необхідно відрахувати від 09.03.2013 по 16.07.2013, тобто до дати прийняття АМК Рішення №576-р; позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог у зв'язку з перевезенням вантажу, пошти; якщо суд визнає договірну відповідальність відповідача перед позивачем, то необхідно застосувати позовну давність в один рік; позивач не надав доказів завдання збитків та визначення їх розміру відповідно до законодавства, а тому цілком очевидно, що він не має права на відшкодування збитків, завданих правопорушенням, враховуючи, що кошти, які збереглися без достатньої правової підстави на рахунках відповідача, є безпідставно збереженими коштами.

Підприємство 25.05.2016 подало суду додаткові письмові пояснення, у яких зазначило таке: Залізницею не надано жодного доказу того, що після прийняття АМК Рішення №576-р відповідачем було припинено порушення законодавства про захист економічної конкуренції; початком перебігу позовної давності має бути прийняття Рішення №576-р; позовна заява не містить вимог, що випливають з перевезення вантажу, пошти, а стосується стягнення шкоди, завданої порушенням законодавства про захист економічної конкуренції; факт заподіяння шкоди Підприємству Залізницею, що полягає у завищенні вартості послуг з перевезення залізничним транспортом зернових вантажів, було підтверджено АМК у Рішенні №576-р; зобов'язання з відшкодування завданої Підприємству шкоди є грошовим зобов'язанням, а тому за його невиконання мають бути нараховані штрафні санкції на суму боргу.

Підприємство 13.07.2016 подало суду додаткові письмові пояснення, у яких зазначило, що Рішення №576-р не містить конкретних висновків щодо тривалості вчиненого відповідачем порушення, зокрема, про те, що вказане порушення тривало до 16.07.2013; позовна давність на звернення позивача до суду становить 3 роки, починаючи з 17.07.2013; відтак, позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності; відповідачем як учасником господарських відносин не доведено, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Залізниця 13.07.2016 подала суду додаткові письмові пояснення щодо недотримання позивачем обов'язкового претензійного порядку, у яких зазначила про недотримання позивачем передбаченого частиною другою статті 925 Цивільного кодексу України (далі - ЦК УКраїни) претензійного порядку вирішення спору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.07.2016 суддею Зеленіною Н.І. задоволено заяву названої судді про самовідвід від участі у розгляді справи №910/4425/16.

За результатом повторного автоматичного розподілу даної справи, справу №910/4425/16 передано для розгляду судді Марченко О.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.07.2016 прийнято справу №910/4425/16 до свого провадження; розгляд справи призначено на 29.08.2016.

18.07.2016 позивач подав суду додаткові пояснення, в яких зазначив про те, що спірні правовідносини між Підприємством та Залізницею виникли не з договору перевезення, а у зв'язку з порушенням відповідачем законодавства у сфері захисту економічної конкуренції, які регулюються Законом, а тому до даних правовідносин не може застосовуватися передбачений частиною другою статті 925 ЦК України обов'язковий претензійний порядок, як на тому наполягає відповідач; позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.08.2016 судом відмовлено у задоволенні клопотань Залізниці про: відкладення розгляду справи; залучення до участі у справі Кабінету Міністрів України (далі - Кабмін) як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача; зупинення провадження у справі; призначення колегіального розгляду справи; розгляд клопотання Залізниці про призначення у справі економіко-правової експертизи буде розглянуто судом після встановлення фактичних обставин справи; розгляд справи відкладено на 12.09.2016.

У судовому засіданні 12.09.2016 ухвалою господарського суду міста Києва заяви представників Залізниці Короєда С.О. та Мащенка А.Г. про відвід судді господарського суду міста Києва Марченко О.В. від участі у розгляді справи №910/4425/16 залишено без задоволення.

Залізниця 12.09.2016 подала суду письмові пояснення стосовно додаткових пояснень позивача, в яких зазначила про те, що: до правовідносин сторін, які розглядаються у даній справі, має застосовуватися спеціальний строк позовної давності - 1 рік, який передбачений пунктом 6 частини другої статті 258 ЦК України і який на день подання позовної заяви сплив; твердження позивача щодо застосування позовної давності відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України є підставою для відмови позивачу у позові у повному обсязі; безпідставним є нарахування позивачем на підставі статті 625 ЦК України інфляції і 3% річних, оскільки правовідносини в сфері захисту економічної конкуренції не є цивільно-правовими і поширення на них норми статті 625 ЦК України є помилковим; на подвійний розмір шкоди відповідно до статті 55 Закону не можуть нараховуватися 3 % річних та інфляція, оскільки це не є грошовим зобов'язанням відповідача перед позивачем в розумінні законодавства про захист економічної конкуренції; крім того, твердження позивача щодо стягнення Залізницею з позивача завищеного (експортного) тарифу на перевезення вантажу є неправомірним та суперечить первинній фінансово-господарській документації - накладним, в яких Підприємство за спірний період (2012-2014 роки) особисто зазначало про доставку вантажів на станцію Миколаїв-Вантажний для їх вивезення за кордон.

Представник Залізниці Мащенко А.Г. подав суду клопотання про виключення АМК зі справи №910/4425/16 із складу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

У судовому засіданні 12.09.2016 представники Залізниці підтримали дане клопотання та просили суд його задовольнити.

Представники позивача та третьої особи в судовому засіданні заперечили проти задоволення вказаного клопотання.

Господарський суд міста Києва на підставі статті 27 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання про виключення зі справи №910/4425/16 третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - АМК, з огляду на те, що: ухвалою господарського суду міста Києва від 17.04.2016 (суддя Зеленіна Н.І.) визначено за необхідність залучення до участі у справі АМК як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача; дослідивши при цьому обставини щодо можливості впливу рішення з даного спору на права або обов'язки АМК; крім того, Господарським процесуальним кодексом України не передбачено порядку виключення зі складу учасників спору третіх осіб.

Залізниця 12.09.2016 подало суду клопотання про призначення колегіального розгляду справи, яке мотивовано складністю останньої та великою кількістю документів, які потрібно детально дослідити.

Представники позивача та третьої особи в судовому засіданні заперечили проти задоволення вказаного клопотання.

Відповідно до статті 46 ГПК України справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Господарський суд міста Києва дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання про призначення колегіального розгляду справи, оскільки Залізницею не мотивовано належним чином, у чому саме відповідач вбачає складність справи, та документально не підтверджено викладені у клопотанні обставини.

12.09.2016 відповідач подав суду клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду АМК заяви про перегляд Рішення №576-р оскільки у разі скасування Рішення №576-р, відпадуть підстави заявленого позивачем позову.

Представники позивача та третьої особи в судовому засіданні заперечили проти задоволення вказаного клопотання представника.

Відповідно до частини першої статті 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання представника відповідача Короєда С.О. про зупинення провадження у справі з огляду на те, що стаття 79 ГПК України не передбачає наведених відповідачем підстав для зупинення провадження у справі.

Залізниця 12.09.2016 подала суду клопотання про залучення до участі у справі Кабміну як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Відповідно до частин першої і другої статті 27 ГПК України у справах щодо майна господарських організацій, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, господарський суд залучає орган державної влади, що здійснює управління корпоративними правами, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору; у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Отже, згідно зі статтею 25 статуту Залізниці засновником товариства є держава в особі Кабміну, який здійснює управління корпоративними правами держави стосовно товариства; крім того, відповідно до статті 26 статуту Залізниці єдиним акціонером товариства є держава в особі Кабміну; таким чином, Залізниця є державним підприємством, заснованим на державній власності, тому його майно і зобов'язання мають безпосереднє відношення до державних інтересів, а відтак до справи має бути залучений власник Залізниці - Кабмін, оскільки у разі задоволення позову на вказану суму призведе до порушення економічних інтересів держави, що значно вплине на фінансовий стан залізничної галузі, яка є стратегічною сферою діяльності, а Кабінет Міністрів як акціонер недоотримає значну частину дивідендів, які мають поповнити дохідну частину Державного бюджету України.

З метою всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин справи, враховуючи, що відповідно до статуту Залізниці єдиним засновником та акціонером відповідача є держава в особі Кабміну, то господарський суд міста Києва дійшов висновку про можливість залучення Кабміну до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Згідно з частиною першою статті 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є необхідність залучення до участі у справі третьої особи.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 27, 77, 86 ГПК України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Залучити до участі у справі Кабінет Міністрів України (01008, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 12/2) як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

2. Роз'яснити залученій третій особі, що вона користується процесуальними правами і несе процесуальні обов'язки сторін, крім права на зміну підстави і предмета позову, збільшення чи зменшення розміру позовних вимог, а також на відмову від позову або визнання позову.

3. Відкласти розгляд справи на 03.10.2016 о 12 год. 40 хв.; судове засідання відбудеться в приміщенні господарського суду міста Києва за адресою: 01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44-б, зал судових засідань №12.

4. Зобов'язати:

4.1. Сторони:

- направити у судове засідання своїх повноважних представників, повноваження яких повинні бути оформлені відповідно до приписів статті 28 ГПК України; документи на підтвердження повноважень таких представників подати суду; визнати явку представників сторін в судове засідання обов'язковою;

- документи подавати суду в оригіналі для огляду та належним чином засвідчених копіях для долучення до матеріалів справи з урахуванням приписів статті 36 ГПК України і пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55;

- письмові пояснення та документи завчасно надсилати на адресу суду поштою або подавати через відділ діловодства суду з супровідним листом з обов'язковим описом додатків у прошитому вигляді;

- у разі відсутності витребуваних судом доказів або неможливості їх подання надати обґрунтовані письмові пояснення з цього приводу;

4.2. Позивача:

- надіслати на адресу третьої особи позовну заяву та додані до неї документи; докази такого надіслання подати суду;

4.3. Третю особу:

- подати суду письмові пояснення по суті даного спору.

5. Звернути увагу сторін на необхідність дотримання ними вимог статей 22, 33, 34 та частини четвертої статті 74 ГПК України та на встановлений статтею 69 ГПК України строк вирішення спору.

6. Витребувані судом документи є обов'язковими доказами, необхідними для вирішення спору. У випадку неподання позивачем витребуваних судом документів позов буде залишено без розгляду відповідно до пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України, у випадку ж неподання відповідачем таких документів спір буде вирішено за наявними у справі матеріалами згідно з приписами статті 75 ГПК України.

7. Попередити сторони, що при ухиленні від вчинення дій, покладених судом на сторони, до останніх можуть бути застосовані санкції, передбачені пунктом 5 статті 83 ГПК України.

8. Звернути увагу сторін, що відповідно до статті 80 ГПК України вони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії розгляду справи.

Суддя О. Марченко

Суддя Марченко О.В.

03.10.16 о 12:40 год.