РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2016Справа №910/8718/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНІЧНЕ СПРИЯННЯ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю Інвестиційна Компанія "СХІДГАЗБУД"

про стягнення 172 600,00 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

від позивача - Чернишова Т.В., за довіреністю;

від відповідача - Москаленко А.С., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення суми основного боргу за договором про закупівлю (постачання) товару від 29.05.2014 №29052014 в розмірі 172 600,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем свого обов'язку за договором про закупівлю (постачання) товару від 29.05.2014 №29052014 щодо оплати поставленого товару.

Відповідачем подано відзив на позову заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з тих підстав, що позивач під час передачі товару надав лише видаткову накладну, інші документи, які визначені в п. 5.6. Договору №29052014 про закупівлю (постачання) товару Відповідачу надані не були (товарно-транспортна накладна, сертифікат якості, технічний паспорт тощо). Також після отримання Товару Відповідачем було встановлено, що він містить недоліки, щодо яких було повідомлено Позивача листом від 17.07.2014 №17-42, а в подальшому електронним листом від 21.07.2014, оскільки Позивач відмовлявся усувати зазначені недоліки, Відповідач був змушений укласти договір від 17.08.2015 з ТОВ «Компанія «ОРТУС» для виконання ремонтних робіт 1 групи складності з відновленням запірних поверхонь парових засувок Ду400 мм в приміщенні бойлерної. Зазначені ремонтні роботи були виконані, про що свідчить акт виконаних робіт №1 від 01.09.2015.

Позивачем подані письмові пояснення щодо спростування викладених у відзиві обставин, які долучені судом до матеріалів справи.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти нього, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.05.2014 між Приватним підприємством Товариством з обмеженою відповідальністю "Технічне сприяння" (надалі - Постачальник або Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю інвестиційна компанія «Східгазбуд» (надалі - Покупець) було укладено договір №29052014 про закупівлю (постачання) товару (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого Постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати у власність Покупцю трубопровідну арматуру, надалі «Товар», а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити визначений Товар.

Згідно договору найменування, номенклатура Товару, його кількість, комплектність, відповідність, ціна, загальна вартість, інші необхідні характеристики та параметри детально викладені в Специфікаціях до цього Договору, які є його додатками та невід'ємними його частинами (п. 1.2. Договору).

Специфікацією №1 (додаток до договору) було погоджено найменування товару, кількість, ціну без ПДВ, суму без ПДВ товару.

Згідно п. 3.1 Договору загальна ціна (сума) даного Договору визначена в специфікаціях у гривнях з урахуванням ПДВ.

Відповідно до специфікації №1 загальна сума специфікації складає 172 600,00 грн., в тому числі ПДВ 28766,6 грн.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами правочин є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Статтею 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст.712 Цивільного кодексу України).

За приписами ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5.1 Договору товар за цим Договором Постачальник зобов'язується поставити та передати Покупцю в термін визначений в специфікаціях, які є невід'ємними частинами, на умовах - склад Покупця DDP (Інкотермс-2010), розташований за адресою: вул. Колекторна, 44, філіал «Завод Енергія» ПАТ «КИЇВЕНЕРГО».

Згідно специфікації термін постачання 7-10 календарних днів після отримання рознарядки покупця.

Пунктом 5.2. Договору встановлено, що виконання Постачальником зобов'язань з передачі Товару визначається з моменту вручення Товару Покупцю при доставці Товару Постачальником. Дата передачі товару визначається згідно з видатковою накладною, товарно-транспортною накладною.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов Договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 172 600,00 грн., про що свідчить накладна №393 від 08.07.2014, наявна в матеріалах справи.

У судовому засіданні судом було оглянуто оригінал вказаного первинного бухгалтерського документу та встановлено, що останні підписано представниками обох сторін.

При вирішенні спору по суті судом враховано, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та повинні бути складені під час здійснення цієї операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно з п.1 Інформаційного листа №01-06/928/2012 від 17.07.2012 Вищого господарського суду України зазначено, що підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема статті 9 названого Закону та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

У п. 1 Оглядового листа №01-06/767/2013 від 29.04.2013 Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що факт отримання товару відповідачем є видаткові накладні, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, є самостійними підставами для виникнення обов'язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар.

За встановлених обставин справи, господарський суд дійшов висновку, що надана видаткова накладна від 08.07.2014 №393 є належним доказом поставки товару відповідачу за Договором.

Відповідач не заперечує факту поставки та отримання товару на суму 172 600,00 грн., а лише вказує на те, що під час передачі товару відповідач надав лише видаткову накладну, інші документи, які визначені в п. 5.6. Договору №29052014 про закупівлю (постачання) товару Відповідачу надані не були (товарно-транспортна накладна, сертифікат якості, технічний паспорт).

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст.530 Цивільного кодексу України).

За приписами ст.ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Згідно з п. 6.1.1 Договору Покупець зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений Товар.

Пунктом 4.1. Договору встановлений порядок оплати, а саме розрахунки проводяться Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника на протязі 20 календарних днів з дати здійснення поставки товару за умови отримання видаткової накладної, товаросупровідних документів та податкової накладної.

Відповідно до п. 4.2 Договору покупець оплачує поставлений Постачальником товар за ціною, зазначеною в специфікаціях до цього Договору.

Згідно специфікації №1 визначено умови поставки товару - з відстрочкою платежу на протязі 20 календарних днів з дати здійснення поставки товару.

Отже, враховуючи визначені контрагентами в договорі порядок та строки оплати поставленого товару, приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи докази передання покупцю товару за правочином, господарський суд встановив, що строк оплати товару, поставленого за видатковою накладною від 08.07.2014 №393 за Договором на суму 172 600,00 грн. настав.

Факт наявності боргу у Відповідача перед Позивачем в сумі 172 600,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і Відповідачем не спростований.

Отже, позов в частині стягнення основної суми боргу підлягає задоволенню у сумі 172 600,00 грн.

Суд критично ставиться до заперечень відповідача викладених у відзиві, виходячи з наступного.

Пунктом 5.6 Договору встановлено, що в момент передачі Товару Постачальник зобов'язаний надати Покупцю накладну, товарно-транспортну накладну на Товар, сертифікат якості, технічний паспорт, інші товаро-супровідні документи, а також податкову накладну.

Як було зазначено раніше, пунктом 5.2 Договору визначено, що виконання Постачальником зобов'язань з передачі Товару визначається з моменту вручення Товару Покупцю при доставці Товару Постачальником. Дата передачі Товару визначається згідно з видатковою накладною, товарно-транспортною накладною.

Перехід права власності на Товар відбудеться в момент його фактичної передачі Покупцю за датою підписання представником Покупця видаткової накладної (п. 5.3 Договору).

Отже, враховуючи викладене, підписана Позивачем та Відповідачем накладна від 08.07.2014 №393 свідчить про прийняття відповідачем товару без будь-яких зауважень щодо якості та кількості, у зв'язку з чим вказане свідчить про виконання Постачальником зобов'язань з передачі Товару та переходу права власності на Товар до Відповідача, що зумовлює виконання його (відповідача) зустрічного зобов'язання з оплати отриманого товару.

Згідно з ч. 4 ст. 268 ГК України постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі.

Статтею 662 ЦК України передбачено, що продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосується товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Вказана норма відповідає п. 2.2 Договору якість товару підтверджується сертифікатом якості виробника, іншим документом який Постачальник надає Покупцю при поставці товару.

Відповідачем не надано будь-яких доказу того, що при отриманні товару документи, перелічені у п. 5.6. Договору були відсутні, водночас, видаткова накладна №393 від 08.07.2014 підписана сторонами без зауважень.

Щодо заперечень відповідача по якості товару, суд вказує наступне.

Пунктом 6.2.3 Договору встановлено право Покупця відмовитись від прийняття товару у разі невідповідності його якості, технічного стану, технічним характеристика,комплектності, умовам поставки.

В якості доказів виявлених недоліків товару Відповідачем надано лист від 17.07.2014 №17-42 «Щодо приймання товару», в якому значиться, що при прийманні товару по якості та кількості п. 5.7 договору №29052014» від 29.05.2014 представниками підприємства відповідача та субпідрядника було виявлено, що на засувках відсутнє маркування діаметра та тиску, марка матеріалу (ст. 20), яка нанесена на корпусі засувки відрізняється від паспортних даних (ст. 25).

За висновком суду даний лист не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту виявлених недоліків товару в розумінні умов договору та норм чинного законодавства

Пунктом 5.7. Договору встановлено, що приймання Товару здійснюється Покупцем по якості - у відповідності з документами, що підтверджують якість Товару та відповідно до «Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю», № П-7; по кількості - у відповідності з товаросупровідними документами та відповідно до «Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю», № П-6.

Відповідно до п. 5.8 Договору усунення недоліків або заміна Товару здійснюється Постачальником у порядку встановленому «Положением о поставках продукции производственно-технического назначения», затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 25.07.1988 р. № 888 в строк не пізніше 20-ти днів з моменту отримання Постачальником повідомлення Покупця про виявлені недоліки або заміну Товару.

Згідно з пунктом 1 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.66 року NП-7 (далі за текстом - Інструкція П-7), ця Інструкція застосовується в усіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, Основними та Особливими умовами постачання або іншими обов'язковими для сторін правилами не встановлений інший порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю.

Відповідно до пункту 16 Інструкції П-7 при виявленні невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, тари або упаковки вимогам стандартів, технічним умовам, договору або даним, зазначеним у маркуванні і супровідних документах, що посвідчують якість продукції, покупець зобов'язаний призупинити прийом продукції і скласти акт, в якому зазначити кількість оглянутої продукції та характер виявлених дефектів, а також викликати для участі при прийманні продукції представника постачальника.

Інструкцією визначаються також інші вимоги, зокрема, щодо права осіб у прийманні продукції за якістю, їх компетентності у питаннях визначення якості підлягаючої прийманню продукції, а також щодо змісту складеного акта.

Матеріали справи не містять акту виявлених недоліків щодо якості.

Відповідно до п. 29 вищевказаної інструкції П-7 за результатами приймання продукції за якістю і комплектності з участю представників, зазначених в пп. 19 і 20 цієї Інструкції, складається акт про фактичну якість і комплектність отриманої продукції.

Згідно з п. 40 Інструкції П-7 претензія, що випливає з поставки продукції, що не відповідає за якістю, комплектності, тарі, упаковці і маркуванню стандартам, технічним умовам, кресленням, рецептур, зразкам (еталонам), пред'являється одержувачем (покупцем) виробнику (відправнику, постачальнику) у встановлений термін.

Якщо виробник або його місцезнаходження одержувачу (покупцеві) не відомі, претензія в двох примірниках надсилається відправнику (постачальнику), який негайно, після її отримання, зобов'язаний направити один екземпляр виробнику, сповістивши про це одержувача (покупця).

До претензії про поставку продукції неналежної якості або некомплектної мають бути додані акт і документи, зазначені в пп. 31 і 34 цієї Інструкції, якщо їх немає у виробника (відправника, постачальника), а також документи, що підтверджують реалізацію швидко псується за вказівкою органів санітарного нагляду, якщо продукція до моменту пред'явлення претензії ре

вручення Позивачу нарочно або направлення позивачу листа від 17.07.2014 №14-42 суду не надано, витяг з електронного письма з фотографіями також не підтверджують обставин повідомлення позивача про виявлені недоліки.

Отже суду не доведено факту повідомлення позивача про виявлені відповідачем недоліки товару.

При цьому судом взято до уваги, що державне підприємство «Укрпошта» зупинило прийняття та відправку поштових відправлень на територіях Донецької та Луганської областей, які не контролюються українською владаю з 27.11.2014. Тому посилання Відповідача про неможливість надіслання Позивачу листа від 17.07.2014 спростовується викладеним.

Відповідно до ч. 1 ст. 675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Пунктами 2.2, 5.6 Договору визначено, що саме в момент передачі товару постачальник передає покупцю сертифікат якості, техпаспорт інші товаро-супровідні документи.

Отже, у Договорі сторонами не встановлено інший момент визначення відповідності товару вимогам щодо його якості, аніж в момент його передання покупцеві.

Відповідачем не надано будь - яких доказів того, що у відповідача були заперечення щодо якості поставленого товару станом на момент його прийняття.

Посилання відповідача на договір від 17.08.2015 укладений між відповідачем та ТОВ «Компанія «ОРТУС», акт виконаних робіт №1 від 01.09.2015 та лист від 18.08.2015 №18-08/2015 не стосується предмета спору у даній справі, у зв'язку з чим не підлягає дослідженню судом.

За встановлених обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Судовий збір згідно зі ст. 49 ГПК України покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Інвестиційна Компанія "СХІДГАЗБУД" (01004, м. Київ, вул. Горького, буд. 23-А, ідентифікаційний код 32727885) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНІЧНЕ СПРИЯННЯ" (83048, Донецька обл., м. Донецьк, Київський район, вул. Челюскінців, буд. 210, кв.22, ідентифікаційний код 33554738) основний борг в сумі 172 600 (сто сімдесят дві тисячі шістсот) грн. та судовий збір в сумі 2 589 (дві тисячі п'ятсот вісімдесят дев'ять) грн.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 15.09.2016

Суддя І.І. Борисенко