ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

14.09.2016 року Справа № 907/483/16

За позовом Публічного акціонерного товариства „Закарпаттяобленерго", с. Оноківці Ужгородського району

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Ужгород

про стягнення 14 041 грн. 37 коп., в тому числі 11 167 грн. 67 коп. заборгованості за спожиту активну електроенергію, 400 грн. 97 коп. пені, 2 171 грн. 14 коп. інфляційних нарахувань та 301 грн. 59 коп. три проценти річних,

Суддя господарського суду - Пригара Л.І.

Позивача - Ландовська М.В., юрисконсульт, довіреність № 171 від 29.12.2015 року

Відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Публічним акціонерним товариством „Закарпаттяобленерго", с.Оноківці Ужгородського району заявлено позов до відповідача Фізичної особи -підприємця ОСОБА_2, м. Ужгород про стягнення 14 041 грн. 37 коп., в тому числі 11 167 грн. 67 коп. заборгованості за спожиту активну електроенергію, 400 грн. 97 коп. пені, 2 171 грн. 14 коп. інфляційних нарахувань та 301 грн. 59 коп. три проценти річних.

Представник позивача просить суд задоволити позов в повному обсязі, обґрунтовуючи позовні вимоги доданими до матеріалів справи документальними доказами, зокрема стверджує, що відповідач своєчасно не виконав умови договору про постачання електричної енергії № Д10/13-3822 від 21.05.2012 року, а саме не здійснив повну оплату за спожиту активну електроенергію в розмірі 11 167 грн. 67 коп. Крім того, за порушення термінів оплати за електроенергію, позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 400 грн. 97 коп. (п. 4.2.1. Договору), інфляційні нарахування в розмірі 2 171 грн. 14 коп. та три проценти річних в розмірі 301 грн. 59 коп. (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (ухвала суду про порушення провадження у справі від 03.08.2016 року, ухвали суду про відкладення розгляду справи від 16.08.2016 року та від 31.08.2016 року надіслані на адресу відповідачу, зазначену в позовній заяві) у судові засідання 16.08.2016 року, 31.08.2016 року та 14.09.2016 року явку уповноваженого представника не забезпечив, витребувані ухвалами суду документи не подав, про причини невиконання вимог ухвал суду не повідомив, доказів погашення заборгованості не надав. Із заявами, клопотаннями до суду не звертався.

Ухвала суду про порушення провадження у справі від 03.08.2016 року та ухвали суду про відкладення розгляду справи від 16.08.2016 року та від 31.08.2016 року, які скеровувались відповідачу на адресу: АДРЕСА_1, повернуті до суду підприємством зв'язку із відміткою „за закінченням терміну зберігання".

Судом здійснено електронний запит, відповідно до якого суду надано Спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань з якого вбачається, що станом на 02.08.2016 року в ЄДР містяться відомості про те, що ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа - підприємець, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, місцезнаходження відповідача за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві і на яку позивач скерував копію позовної заяви з доданими до неї документами, а суд ухвали по справі від 03.08.2016 року, від 16.08.2016 року та від 31.08.2016 року - відповідає місцезнаходженню Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, відомості про яку містить Спеціальний Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 із наступними змінами та доповненнями, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищевикладене у відповідності до приписів ст. 75 Господарського процесуального кодексу України та п. 3.9.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 (із змінами і доповненнями) у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї із сторін, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню, а тому відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України та ст. 6 Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача,

суд встановив:

Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України „Про затвердження Правил користування електричною енергією" № 28 від 31.07.1996 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 року № 417/1442 (з наступними змінами та доповненнями) визначені взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між постачальниками електричної енергії та споживачами.

Згідно п. 5.1. Правил користування електричною енергією, споживання електричної енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

21 травня 2012 року між сторонами спору було укладено договір про постачання електричної енергії № Д10/13-3822. Згідно умов договору постачальник (позивач) взяв на себе зобов'язання продавати електричну енергію споживачу (відповідачу) для забезпечення потреб електроустановок споживача (відповідача) з дозволеною потужністю 10 кВт, а споживач (відповідач) взяв на себе зобов'язання оплачувати постачальнику (позивачу) вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами Договору та Додатками до нього, які є його невід'ємною частиною.

Згідно підпункту 2.3.3. пункту 2.3. зазначеного Договору споживач (відповідач) зобов'язався, зокрема, оплачувати постачальнику (позивачу) вартість електричної енергії згідно з умовами Додатку 7 „Порядок розрахунків" та Додатку 8 „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії".

Пунктом 7 додатку № 7 до Договору про постачання електроенергії № Д10/13-3822 від 21.05.2012 року передбачено, що оплата електричної енергії здійснюється споживачем у формі попередньої оплати у розмірі 100% вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на наступний розрахунковий період на підставі рахунку виписаного постачальником електричної енергії. Кінцевий розрахунок за спожиту електроенергію здійснюється на підставі рахунку виписаного постачальником у відповідності з „Актом про використану електричну енергію", підписаного споживачем або обома сторонами. Оплата рахунків здійснюється не пізніше 5-ти операційних банківських днів, рахуючи дату отримання рахунків споживачем.

Згідно вищевказаного пункту додатку № 7 до Договору, постачальником електричної енергії (позивачем) виписано ФОП ОСОБА_2 рахунки на оплату поставленої активної електроенергії. Із фактичних обставин і матеріалів справи слідує, що на підставі Договору № Д10/13-3822 від 21.05.2012 року відповідачем за листопад 2013 року, грудень 2013 року, листопад 2014 року та березень 2016 року спожито активну електроенергію на загальну суму 11 167 грн. 67 коп., що підтверджено копіями виставлених відповідачу до оплати рахунків за листопад 2013 року, грудень 2013 року, листопад 2014 року та березень 2016 року.

Згідно поданого розрахунку, внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язання щодо повної та своєчасної оплати електроенергії станом на день розгляду спору утворився борг за спожиту активну електроенергію в розмірі 11 167 грн. 67 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново - господарськими визнаються цивільно - правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності та регулюються Цивільним кодексом України з врахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Таким чином, на день розгляду справи в суді, обставини спору (права і зобов'язання сторін) оцінюються судом з огляду на правила Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до ч. 6 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач неналежно виконав взяті на себе зобов'язання, не оплатив повну вартість поставленої йому активної електроенергії в розмірі 11 167 грн. 67 коп.

Позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за спожиту активну електроенергію в розмірі 11 167 грн. 67 коп. доведені доданими до матеріалів справи документальними доказами, відповідачем не спростовані.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України в силу зобов'язання - кредитор вправі вимагати виконання обов'язку від боржника у випадку невиконання останнім своїх зобов'язань у відносинах. Підставою виникнення зобов'язання є юридичний факт. В даній правовій ситуації юридичним фактом, на підставі якого виникли зобов'язальні відносини між сторонами є надання електричної енергії. Отже, обов'язок відповідача оплатити вартість наданої електричної енергії є безспірним.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України договори укладені між сторонами по справі, як цивільно - правові правочини є правомірними на час розгляду справи, оскільки їх недійсність прямо не встановлено законом, та вони не визнані судом недійсними, тому зобов'язання за цими договорами мають виконуватися належним чином.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства. Порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення на його користь суми 11 167 грн. 67 коп. заборгованості за спожиту активну електроенергію.

Позивач звернувся з вимогою про стягнення з відповідача пені в розмірі 400 грн. 97 коп.

Пунктом 4.2.1. договору передбачено, що за внесення платежів з порушенням термінів, визначених відповідним додатком (Додаток № 7 „Порядок розрахунків"), споживач (відповідач) сплачує постачальнику (позивачу) пеню у розмірі 0,05% за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Згідно ст. ст. 230 - 232 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому в договорі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, позивачем за несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов'язання нарахована пеня, яка визначена з врахуванням обмеження її розміру подвійною обліковою ставкою НБУ відповідно до Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, складає 400 грн. 97 коп. за період з 20.04.2016 року по 29.07.2016 року (розгорнутий розрахунок пені міститься в матеріалах справи), підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Сума інфляційних нарахувань за період прострочки складає 2 171 грн. 14 коп., трьох процентів річних - 301 грн. 59 коп., (розгорнутий розрахунок інфляційних нарахувань та трьох процентів річних міститься в матеріалах справи), підлягають стягненню з відповідача.

З огляду на наведене, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за спожиту активну електроенергію, пені, інфляційних нарахувань та три проценти річних документально доведеними та обґрунтованими, відповідачем не спростованими. Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідач документальних доказів на спростування обставин, викладених позивачем, не надав.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у розмірі 1 378 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства „Закарпаттяобленерго", Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Головна, 57 (код ЄДРЮОФОП 00131529) суму 14 041 (Чотирнадцять тисяч сорок одна гривень) 37 коп., в тому числі 11 167 (Одинадцять тисяч сто шістдесят сім гривень) 67 коп. заборгованості за спожиту активну електроенергію, 400 (Чотириста гривень) 97 коп. пені, 2 171 (Дві тисячі сто сімдесят одна гривень) 14 коп. інфляційних нарахувань та 301 (Триста одна гривень) 59 коп. три проценти річних, а також суму 1 378 (Одна тисяча триста сімдесят вісім гривень) грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 16.09.2016 року

Суддя Пригара Л.І.