ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2016 р. Справа № 917/2573/14

Колегія суддів у складі: головуючого судді Бородіної Л.І., судді Здоровко Л.М., судді Шутенко І.А.,

при секретарі Марченко В.О.,

за участю представників сторін:

від позивача не зявився;

від відповідача не зявився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство", смт.Опішня, Полтавська обл.,

на рішення господарського суду Полтавської області від 07.07.2016р.

у справі №917/2573/14

за позовом: Приватного підприємства "Паритет", с.Підозірка, Полтавська обл.,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство", смт.Опішня, Полтавська обл.,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Сбербанк", м.Київ,

про припинення дії договору, звільнення орендованого приміщення та стягнення суми боргу по орендованих платежах,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 07.07.2016р. (суддя Ореховська О.О.) обєднано справи № 917/673/16 та № 917/2573/14 в одну справу та присвоєно об'єднаній справі № 917/2573/14; частково задоволено позовні вимоги; відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині припинення дії договору оренди нежитлового приміщення від 30.12.2013р; визнано договір оренди нежитлового приміщення від 30.12.2013р., укладений між Приватним підприємством "Паритет" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство" недійсним в силу його нікчемності; зобовязано ТОВ "Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство" звільнити нежитлові приміщення телятника 1972 року, корівника 1967 року та корівника 1958 року, що розташовані за адресою: Полтавська область, Зіньківський район, с. Підозірка, вул. Заозеро, 3а та передати їх Приватному підприємству "Паритет".

Рішення місцевого господарського суду з посиланням на статті 202,203,215, 236, 509,526,586, 629 ЦК України, статтю 207 ГК України, статті 9, 12 Закону України «Про іпотеку», мотивоване тим, що спірний договір оренди нежитлового приміщення від 30.12.2013р. укладений без згоди іпотекодержателя- ПАТ «ОСОБА_2 СБЕРБАНКУ РОСІЇ», а отже даний договір є нікчемним та в силу статті 216 ЦК України позовні вимоги в частині зобовязання відповідача звільнити спірні приміщення та передати їх позивачу є правомірними. Також, суд зазначив, що зобовязання за визнаним в судовому порядку недійсним договором оренди припиняються на майбутнє, а тому вимоги позивача про стягнення орендної прати за фактичне користування приміщеннями у розмірі 14000грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Крім того, зазначив, що ПП «Паритет» знаходиться у процедурі банкрутства, вимоги ТОВ "Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство" включені до реєстру вимог кредиторів (до першої та четвертої черги). Залік зустрічних однорідних вимог, який просить застосувати відповідач, призведе до порушення черговості вимог кредиторів у справі про банкрутство та, відповідно, порушення їх прав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство" з рішенням місцевого господарського суду не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 07.07.2016р. у справі №917/2573/14 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник вказує на те, що суд, приймаючи рішення, безпідставно вийшов за межі позовних вимог, визнавши недійсним нікчемний правочин, який і без того є недійсним в силу Закону, при цьому заінтересовані сторони не заявляли жодних клопотань про це. Зі змісту судового рішення не вбачається, що слугувало такому виходу за межі позовних вимог, а отже, на думку відповідача, судом порушені норм процесуального права. Також зазначає, що судом встановлено нікчемність договору оренди від 30.12.2013р., укладеного між сторонами спору, а отже цей правочин не створює жодних правових наслідків для сторін, крім тих, що повязані з його недійсністю, у звязку з чим, на думку апелянта, цей правочин не може бути підставою для виникнення прав та обовязків у сторін, у тому числі зі сплати орендних платежів.

У відзиві на апеляційну скаргу від 07.09.2016р. Приватне підприємство "Паритет" заперечує проти вимог апеляційної скарги та просить рішення господарського суду Полтавської області від 07.07.2016р. у даній справі залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення. При цьому, зазначає, що постановою господарського суду Полтавської області від 17.02.2015р. у справі №917/2573/14 визнано банкрутом ПП «Паритет». Згідно вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня визнання боржника банкрутом господарська діяльність банкрута закінчується завершенням технологічного циклу та здійснюється реалізація майна боржника, у тому числі, яке є предметом забезпечення. Станом на момент подання позову приміщення, які передані відповідачеві в оренду, не повернуті, що порушує хід ліквідаційної процедури та інтереси заставного кредитора ПАТ «ОСОБА_2 СБЕРБАНКУ РОСІЇ».

ПАТ «Сбербанк» відзивом від 02.09.2016р. заперечує проти доводів апеляційної скарги відповідача та просить рішення місцевого господарського суду від 07.07.2016р. у даній справі залишити без змін, а апеляційному скаргу - без задоволення. Зокрема, зазначає, що договір оренди від 30.12.2013р. укладений між сторонами спору за відсутністю згоди іпотекодержателя-ПАТ «Сбербанк», якому в забезпечення виконання зобовязань за договором про відкриття кредитної лінії №02-Н/13/37/ЮО передано в іпотеку майно, яке є предметом договору оренди. Також вказує на те, що суд зясувавши, що оспорюваний правочин є нікчемним у відповідності до вимог Закону України «Про іпотеку» та ЦК України, має зазначити у резолютивній частині рішення про його недійсність.

13.09.2016р. до суду апеляційної інстанції від ТОВ "Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство" надійшла телефонограма про відкладення розгляду справи у звязку з перебуванням його представника на стаціонарному лікуванні.

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду відмовляє в задоволенні даного клопотання, оскільки: по-перше, Господарський процесуальний кодекс України не містить вимог щодо відповідальних осіб, які можуть представляти інтереси сторін в господарському суді. Надання повноважень на представництво інтересів сторони в процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб, а тому неможливість явки в судове засідання конкретного представника, не є правовою підставою для відкладення розгляду справи; по-друге, відповідачем не надано доказів, які б підтверджували обставини, зазначені у клопотанні, зокрема, копії лікарняного листа.

Позивачем та третьою особою подані клопотання про розгляд справи без їх участі, вказані клопотання підлягають до задоволення колегією суддів апеляційної інстанції як такі, що не суперечить вимогам Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце засідання суду, а також те, що явка сторін не була визнана судом обовязковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представників сторін та третьої особи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 22.07.2014р. у справі №917/802/14 стягнуто з Приватного підприємства «Паритет» на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства "ОСОБА_2 банк Сбербанку Росії» 570000,00 грн. - основної заборгованості; 67994,90 грн. - заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитними коштами; 16531,66 грн. - пені за прострочення повернення кредитних коштів; 1449,90 грн. - пені за прострочення сплати відсотків за користування кредитними коштами та 13119,53 грн. судового збору. При цьому судом встановлено, що 11.02.2013р. між ПП «Паритет» (позичальником) та ПАТ "ОСОБА_2 СБЕРБАНКУ РОСІЇ" (банком) укладений договір про відкриття кредитної лінії №02-Н/13/37/ЮО (зі змінами, внесеними договором про внесення змін №1 до договору про відкриття кредитної лінії №02-Н/13/37/ЮО від 30.04.2013р.) Пунктом 11.3 цього договору встановлено, що він набуває чинності з дати його підписання банком та позичальником - ПП "Паритет", скріплення печатками сторін, і діє до повного виконання зобовязань позичальника по цьому договору (п. 11.3. договору) (а.с.25-27).

11.02.2013р. в забезпечення виконання зобовязань за договором про відкриття кредитної лінії від 11.02.2013р. №02-Н/13/37/ЮО між ПП «Паритет» (іпотекодавцем) та ПАТ «ОСОБА_2 СБЕРБАНКУ РОСІЇ» (найменування якого, згідно пункту 1.2 Статуту змінено на ПАТ «СБЕРБАНК») (іпотеокодоржателем) укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Зіньківського районного нотаріального округу Полтавської області за реєстровим № 92, п.1.1 та п.3.1.2 якого встановлено, що іпотекодавець передав іпотекодержателю в іпотеку, зокрема, нерухоме майно виробничі будівлі , що складаються з: корівника, літ. "А-1", площею 948,5кв.м, телятника, літ. "Б-1", площею 1789,7 кв.м, корівника, літ. "В-1", площею 956,4 кв.м, пункту штучного запліднення , літ. "Г-1", площею 43,0кв.м, загальною площею 3737,6кв.м, що знаходяться за адресою: Полтавська область, Зіньківський район, с. Підозірка, вул. Заозеро, 3а, та належать іпотекодавцю на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно САЕ № 320573, виданого Виконавчим комітетом Дейкалівської сільської ради 15.10.2012р. на підставі рішення виконавчого комітету Дейкалівської сільської ради від 11.10.2012р. (а.с.55-61).

Відповідно до п. 4.3.2 даного договору іпотекодавець має право зводити, знищувати будівлі (споруди), які розташовані на земельній/их ділянці /ках, якщо земельна/і ділянка/и є предметом іпотеки або входять до складу предмета іпотеки, здійснювати реконструкцію, поточний або капітальний ремонт нерухомого майна, що є предметом іпотеки або входить до складу предмета іпотеки, передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, позичку, оренду, лізинг чи інше користування, передавати його в наступну іпотеку, відчужувати предмет іпотеки або розпоряджатися ним іншим чином на підставі попередньої письмової згоди іпотекодержателя.

Пунктом 9.1 цього договору встановлено, що він набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та є дійсним до припинення дії основного договору.

30.12.2013р. між Приватним підприємством «Паритет» (орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство» (орендарем) укладений договір оренди нежитлового приміщення, пунктом 1.1 якого встановлено, що орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове користування нежитлові приміщення, а саме, будівлі: телятник 1972 року, корівник 1967 року, корівник 1958 року, що розташовані за адресою: Полтавська область, Зіньківський район, с. Підозірка, вул. Заозеро, 3а (а.с.9,10).

Приміщення розташовані на окремо визначеній земельній ділянці загальною площею 3,5га (п.1.3 договору).

Пунктом 4.1 договору встановлено, що термін його дії складає період з 31.12.2013р. по 01.07.2014р. з правом пролонгації за взаємною згодою сторін.

Згідно із п.5.1 даного договору орендна плата встановлюється в розмірі 500грн. на місяць, в тому числі ПДВ.

31.12.2013р. за актом приймання-передачі ПП «Паритет» передало, а ТОВ «Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство» прийняло в оренду нежитлові приміщення: телятник 1972року, корівник 1967 року, корівник 1958 року (а.с.10).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 12.01.2015р. у справі №917/2573/14 порушено провадження у справі про банкрутство ПП «Паритет» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (а.с.1-4 матеріалів оскарження рішення).

Постановою господарського суду Полтавської області від 17.02.2015р. визнано ПП «Паритет» банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута ОСОБА_3 (а.с.5-11 матеріалів оскарження рішення).

Листом від 15.10.2015р. ПАТ «ОСОБА_2 СБЕРБАНКУ РОСІЇ» повідомило ліквідатора ПП «Паритет» про погодження початкової вартості майна, яке перебуває в іпотеці ПАТ «ОСОБА_2 СБЕРБАНКУ РОСІЇ», у тому числі: корівника, літ. "А-1", площею 948,5кв.м, телятника, літ. "Б-1", площею 1789,7 кв.м, корівника, літ. "В-1", площею 956,4 кв.м, що знаходяться за адресою: Полтавська область, Зіньківський район, с. Підозірка, вул. Заозеро, 3а для його реалізації в порядку статей 44,49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (а.с.17).

Ухвалою місцевого господарського суду від 29.01.2016р. у справі №917/2573/14 визнано грошові вимоги ТОВ «Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство» в сумі 465000грн., у тому числі: 463782грн. заявлені вимоги, 1218грн. судовий збір; затверджено реєстр вимог кредиторів ПП «Паритет», до якого, зокрема увійшли, вимоги: ПАТ «ОСОБА_2 СБЕРБАНКУ РОСІЇ» в сумі 795886,27грн., з яких: 794668,27грн. основний борг (перша черга задоволення кредиторських вимог); 1218грн. судовий збір (перша черга задоволення кредиторських вимог); ТОВ «Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство» в сумі 465000грн., з яких: 463782грн. основний борг (четверта черга задоволення кредиторських вимог); 1218грн. судовий збір (перша черга задоволення кредиторських вимог) (а.с.12-25 матеріалів оскарження).

01.03.2016р. ПП «Паритет» звернулось до ТОВ «Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство» з вимогою, у якій просило до 14.03.2016р. звільнити будівлі корівника -1967 року, корівника 1958року, телятника -1972 року та за актом прийому-передачі (повернення) передати у справному стані ПП «Паритет», з подальшим їх пломбуванням з представниками іпотекодержателя ПАТ «ОСОБА_2 СБЕРБАНКУ РОСІЇ», і сплатити 13000грн. за фактичне користування обєктами нерухомого майна за період з 31.12.2013р. по 01.03.2013р. (а.с.15)

Оскільки відповідач не відреагував на лист позивача від 01.03.2016р. та не повернув майно і не сплатив плату за час фактичного користування майном, ПП "Паритет" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом про припинення дії договору оренди нежитлового приміщення, укладеного між ТОВ «Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство» та ПП «Паритет», звільнення орендованих приміщень: телятника 1972 року, корівника 1967року та корівника 1958року, що розташовані за адресою: Полтавська область, Зіньківській район, с. Підозірка, вул. Заозеро, 3а та передані в оренду згідно договору оренди нежитлового приміщення від 30.12.2013р., і стягнення з ТОВ «Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство» заборгованості по орендній платі за користування орендованими приміщеннями у розмірі 14000грн. (а.с.6,7).

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що після закінчення строку дії договору оренди від 30.12.2013р. він продовжував користуватись цим майном та ПП «Паритет» не заперечувало проти продовження строку дії договору, а тому позовні вимоги щодо припинення дії договору та зобовязання повернути орендоване майно є необґрунтованими та безпідставними. Крім того, зазначає, що у ПП «Паритет» наявна заборгованість перед ТОВ «Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство» у розмірі 465000грн., розмір якої визначений ухвалою господарського суду Полтавської області від 29.01.2016р. у справі № 917/2573/14, та яка значно перевищує розмір орендних платежів, у звязку з чим вважає, що позовні вимоги щодо стягнення 14000грн. підлягають зарахуванню до зустрічних однорідних вимог ТОВ «Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство» на рівнозначну суму (а.с.77).

Рішенням господарського суду Полтавської області від 07.07.2016р. №917/2573/14 позов задоволено частково з підстав, викладених вище (т.4, а.с. 85-96).

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є визнання договору оренди від 30.12.2013р., укладеного між сторонами спору таким, що припинив свою дію, повернення орендованого майна та стягнення заборгованості по орендній платі за договором оренди від 30.12.2013р.

Відповідно до положень статті 4-1 ГПК України господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно з пунктами 2, 7 частини першої статті 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи про банкрутство; справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Частиною 9 статті 16 ГПК України (виключна підсудність справ) передбачено, що справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Згідно із частини 4 статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Враховуючи положення процесуального законодавства, місцевий господарський дійшов обґрунтованого висновку про те, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому правочини (договори) або майнові дії боржника можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Полтавської області від 12.01.2015р. у справі №917/2573/14 порушено провадження у справі про банкрутство ПП «Паритет» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (а.с.1-4 матеріалів оскарження рішення), а отже з урахуванням приписів Закону про банкрутство усі спори, які виникли між боржником (банкрутом) та іншими особами, розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення усього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, місцевий господарський суд, у провадженні якого перебувала справа про банкрутство ПП «Паритет» (№917/2573/14), та в якій кредиторами боржника визнані, зокрема, ТОВ «Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство» та ПАТ «СБЕРБАНК», з урахуванням приписів статті 58 ГПК України правомірно обєднав її зі справою №917/673/16 за позовом ПП «Паритет» до ТОВ «Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство» про визнання припиненим договору оренди нежитлових приміщень, їх звільнення та стягнення заборгованості, в одне провадження.

Згідно з пунктом 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з частиною 1 статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до приписів частини першої статті 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.

За приписами статті 765 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк встановлений договором найму.

Як зазначено вище, 30.12.2013р. між Приватним підприємством «Паритет» (орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство» (орендарем) укладений договір оренди нежитлового приміщення, пунктом 1.1 якого встановлено, що орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове користування нежитлові приміщення, а саме, будівлі: телятник 1972 року, корівник 1967 року, корівник 1958 року, що розташовані за адресою: Полтавська область, Зіньківський район, с. Підозірка, вул. Заозеро, 3а (а.с.9,10).

31.12.2013р. за актом приймання-передачі ПП «Паритет» передало, а ТОВ «Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство» прийняло в оренду нежитлові приміщення: телятник 1972року, корівник 1967 року, корівник 1958 року (а.с.10).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що майно, яке ПП «Паритет» передало ТОВ «Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство» в оренду на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 30.12.2013р., є предметом іпотеки за іпотечним договором від 11.02.2013р., укладеним між позивачем (орендодавцем, іпотекодавцем) та ПАТ «ОСОБА_2 СБЕРБАНКУ РОСІЇ» (назву якого змінено на ПАТ «СБЕРБАНК»).

Згідно з положеннями частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Зазначена норма кореспондується з положеннями частини другою статті 207 ГК України, якою передбачено, що недійсною може бути визнано також нікчемну умову господарського зобов'язання, яка самостійно або в поєднанні з іншими умовами зобов'язання порушує права та законні інтереси другої сторони або третіх осіб.

Нікчемний правочин є недійсним у силу прямої вказівки закону за фактом наявності певної умови (обставини).

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя, зокрема, передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Згідно із частиною 3 статті 12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

У пункті 4.3.2 іпотечного договору від 11.02.2013р. зазначено, що іпотекодавець- ПАТ «Паритет» має право зводити, знищувати будівлі (споруди), які розташовані на земельній/их ділянці /ках, якщо земельна /і ділянка /и є предметом іпотеки або входять до складу предмета іпотеки, здійснювати реконструкцію, поточний або капітальний ремонт нерухомого майна, що є предметом іпотеки або входить до складу предмета іпотеки, передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, позичку, оренду, лізинг чи інше користування, передавати його в наступну іпотеку, відчужувати предмет іпотеки або розпоряджатися ним іншим чином на підставі попередньої письмової згоди іпотекодержателя ПАТ «СБЕРБАНК».

Матеріали справи не містять доказів надання ПАТ «СБЕРБАНК» згоди на укладання договору оренди нежитлового приміщення від 30.12.2013р.

Встановивши, що ПАТ «СБЕРБАНК» -іпотекодержателем нерухомого майно, а саме: корівника, літ. "А-1", площею 948,5кв.м, телятника, літ. "Б-1", площею 1789,7 кв.м, корівника, літ. "В-1", площею 956,4 кв.м, на підставі іпотечного договору від 11.02.2013р., згода на укладення між ПП «Паритет» та ТОВ «Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство» договору оренди нежитлового приміщення від 30.12.2013р. не надавалась, що є порушенням умов договору іпотеки, вимог частини 3 статті 12 Закону України «Про іпотеку» та суперечить положенням частини 1 статті 203 ЦК України, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення в силу його нікчемності.

Доводи скаржника про порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, оскільки суд безпідставно вийшов за межі позовних вимог, визнавши недійсним нікчемний правочин без клопотання заінтересованої сторони, не приймаються судом апеляційної інстанції з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

У пункті 7 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 14.07.2004 р. N 01-8/1270 «Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у 2003 р. щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України» (зі змінами і доповненнями) зазначено, що згідно з вимогами п. 1 ст. 83 ГПК, якщо у вирішенні спору буде встановлено, що зміст договору суперечить чинному законодавству, то господарський суд повинен за власною ініціативою визнати цей договір недійсним повністю або у певній частині (див. також постанови Верховного Суду України від 09.12.2003 р. зі справи N 32/206 та від 20.01.2004 р. зі справи N 8/113-2003).

Пунктом 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. N11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» встановлено, що якщо, вирішуючи господарський спір, суд встановить, що зміст договору, пов'язаного з предметом спору, суперечить законодавству, чинному на момент укладення договору, він, керуючись пунктом 1 частини першої статті 83 ГПК, вправі за власною ініціативою визнати цей договір недійсним повністю або у певній частині із застосуванням за необхідності й наслідків визнання недійсним нікчемного правочину (абзац другий частини п'ятої статті 216 ЦК України). Реалізація господарським судом цього права здійснюється незалежно від наявності відповідного клопотання сторони (на відміну від припису пункту 2 частини першої тієї ж статті ГПК).

Таким чином, враховуючи приписи Господарського процесуального кодексу України суд не в залежності від волі сторін спору та наявності чи відсутності клопотань будь-якої із сторін спору, встановивши факт нікчемності (недійсності правочину в силу закону), з метою недопущення порушення прав та законних інтересів інших осіб, реалізував своє право та визнав договір оренди нежитлового приміщення від 30.12.2013р. недійсним в силу його нікчемності та з урахуванням приписів п.2.5.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. N 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» обґрунтовано зазначив про це у резолютивній частині оскаржуваного рішення.

Згідно з частиною 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення.

За змістом статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Частиною 3 статті 207 ГК України передбачено, що виконання господарського зобов'язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

Фактичне користування майном на підставі договору оренди унеможливлює у разі його недійсності проведення між сторонами двосторонньої реституції, тому такий договір повинен визнаватися судом недійсним і припинятися лише на майбутнє, а не з моменту укладення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015р. у справі №910/24029/13.

У пункті 2.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. N11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» зазначено, що якщо зі змісту господарського договору випливає, що зобов'язання за цим договором може бути припинено лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути усе одержане за ним (наприклад, вже здійснене користування за договором майнового найму (оренди), користування електроенергією, спожиті послуги, зберігання, здійснене за відповідним договором, тощо), то господарський суд одночасно з визнанням господарського договору недійсним (за наявності підстав для цього) зазначає в резолютивній частині рішення, що зобов'язання за договором припиняється лише на майбутнє.

При цьому слід враховувати, що зобов'язання припиняються на майбутнє не на підставі відповідної вказівки в рішенні суду, а в силу закону, тому при визнанні недійсним правочину (господарського договору) зобов'язання його сторін припиняються на майбутнє з моменту набрання чинності рішення суду про визнання правочину (договору) недійсним, хоча б у судовому рішенні й не було зазначено про таке припинення. Якщо господарське зобов'язання припиняється лише на майбутнє, господарським судам слід виходити з того, що у відповідних випадках і неможливості повернення одержаного за зобов'язанням у натурі правові наслідки такої недійсності визначаються відповідно до статті 216 ЦК України та частини другої статті 208 ГК України. Разом з тим, якщо за правочином, визнаним недійсним, права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, то наслідки у вигляді реституції застосовані бути не можуть, але згідно з частиною другою статті 236 ЦК України можливість настання таких прав та обов'язків у майбутньому припиняються.

Також у пункті 2.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. N 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» з урахуванням змісту статті 236 ЦК України і частини третьої статті 207 ГК України зобов'язання за визнаним недійсним договором оренди припиняються на майбутнє. Таким чином, визнаючи договір оренди недійсним, господарський суд повинен серед іншого встановити обставини, пов'язані з виконанням договору, та визначити момент, з якого вважаються припиненими зобов'язання за цим договором.

Пунктом п.5.1 договору оренди від 30.12.2013р. встановлено розмір орендної плати у сумі 500грн. на місяць, в тому числі ПДВ.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач підтверджує наявність заборгованості за користування приміщеннями, переданими йому за договором оренди від 30.12.2013р. у розмірі 14000грн.

Відповідно до статті 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

У пункті 2.51 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011р. N18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» частиною першою статті 35 ГПК передбачено можливість звільнення від доказування перед судом обставин, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Визнання обставин може здійснюватися учасниками судового процесу: в письмовій формі шляхом зазначення про таке визнання у позовній заяві, відзиві на позовну заяву, поданих суду заяві, клопотанні, листі тощо; в усній формі під час надання суду усних заяв, клопотань і пояснень; у такому разі про визнання обставин зазначається у протоколі судового засідання. За необхідності суд може зажадати від учасника судового процесу подання відповідної заяви, клопотання, пояснення в письмовій формі. Про визнання обставин може свідчити й зміст поданих суду письмових документів: претензій та відповідей на них, листів та інших письмових звернень учасників судового процесу один до одного (наприклад, лист, надісланий у відповідь на претензію, в якому зазначається про повне або часткове визнання заявленої до стягнення заборгованості).

Таким чином, не потребують доказуванню обставини щодо наявності у відповідача боргу у розмірі 14000грн. за користування майном на підставі договору оренди від 30.12.2013р.

Враховуючи той факт, що відповідач користувався нежитловими приміщеннями, переданими йому за договором оренди від 30.12.2013р., та не сплачував орендної плати, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з ТОВ «Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство» на користь ПП «Паритет» 14000грн. за фактичне користування нежитловими приміщеннями, а саме: телятником 1972 року, корівником 1967року та корівником 1958року, що розташовані за адресою: Полтавська область, Зіньківській район, с. Підозірка, вул. Заозеро, 3а, оскільки за даним видом договору неможливо повернути усе одержане за ним.

Також місцевий господарський суд правомірно задовольнив позовні вимоги в частині зобовязання відповідача звільнити приміщення телятника 1972року, корівника, 1967року та корівника 1958року, що розташовані за адресою: Полтавська область, Зіньківській район, с. Підозірка, вул. Заозеро, 3а та передати їх позивачу, оскільки правовою підставою користування цими приміщеннями у відповідача був саме договір оренди нежитлового приміщення від 30.12.2013р., який, як встановлено судом, є нікчемним, а тому зобовязання сторін є припиненими, а отже в силу приписів статті 216 ЦК України і статті 208 ГК України ТОВ «Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство» зобовязане повернути все отримане за цим договором.

Щодо позиції ТОВ «Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство» про необхідність зарахування зустрічних однорідних вимог у звязку з наявністю у ПП «Паритет» боргу у розмірі 465000грн., який підтверджений ухвалою господарського суду Полтавської області від 29.01.2016р. у справі №917/2573/14, суд апеляційної інстанції зазначає наступне

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 12.01.2015р. у справі №917/2573/14 порушено провадження у справі про банкрутство ПП «Паритет» в порядку статті 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (а.с.1-4 матеріалів оскарження рішення).

Постановою господарського суду Полтавської області від 17.02.2015р. визнано ПП «Паритет» банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру , призначено ліквідатором банкрута ОСОБА_3 (а.с.5-11 матеріалів оскарження рішення).

Відповідно до статті 1 Закону про банкрутство кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Відповідно до частини 3 статті 95 Закону про банкрутство кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу.

Ухвалою місцевого господарського суду від 29.01.2016р. у справі №917/2573/14 затверджено реєстр вимог кредиторів ПП «Паритет», в наступних розмірах та черговості: ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ АМАРАНТ" в сумі 707 758,10 грн., з яких: 359635,02грн. - основний борг (четверта черга задоволення кредиторських вимог); 1123,78грн. - пеня (шоста черга задоволення кредиторських вимог); 345781,30грн. - штраф (шоста черга задоволення кредиторських вимог); 1218,00грн. - судовий збір (перша черга задоволення кредиторських вимог); ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" в сумі 616860,88грн., з яких: 418942,88грн. - основний борг (четверта черга задоволення кредиторських вимог); 21700,00грн. - договірні санкції (шоста черга задоволення кредиторських вимог); 175000,00грн. - штраф (шоста черга задоволення кредиторських вимог ); 1218,00грн. - судовий збір (перша черга задоволення кредиторських вимог); ПАТ "ОСОБА_2 СБЕРБАНК РОСІЇ" в сумі 795 886,27грн., з яких: 794668,27грн. - основний борг (перша черга задоволення кредиторських вимог); 1218,00грн. - судовий збір (перша черга задоволення кредиторських вимог); ПП "Агро- Карпат" в сумі 106266,44грн., з яких: 101 153,95грн. - основний борг (четверта черга задоволення кредиторських вимог); 3894,49грн. - пеня (шоста черга задоволення кредиторських вимог); 1218,00грн. - судовий збір (перша черга задоволення кредиторських вимог); Гадяцька обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області в сумі 4590794,54грн. (шоста черга задоволення кредиторських вимог); ТОВ "Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство" в сумі 465 000,00грн., з яких: 463782,00грн. - основний борг (четверта черга задоволення кредиторських вимог); 1218,00грн. - судовий збір (перша черга задоволення кредиторських вимог). Заборгованість по заробітній платі: ОСОБА_4 - в сумі 8400, 00 грн. (перша черга задоволення кредиторських вимог); 121,80грн. судового збору (четверта черга задоволення кредиторських вимог); ОСОБА_5 - в сумі 11900, 00 грн. (перша черга задоволення кредиторських вимог); 121,80 грн. судового збору (четверта черга задоволення кредиторських вимог); ОСОБА_6 - в сумі 8500, 00 грн. (перша черга задоволення кредиторських вимог); 121,80 грн. судового збору (четверта черга задоволення кредиторських вимог); ОСОБА_7 - 8 400, 00 грн. (перша черга задоволення кредиторських вимог); 121,80 грн. судового збору (четверта черга задоволення кредиторських вимог) (а.с.12-25 матеріалів оскарження).

Згідно зі статтею 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Відповідно до частини 3 статті 203 ГК України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Таким чином, чинне законодавство передбачає зарахування зустрічних однорідних вимог.

Однак, в процедурі банкрутства, відповідно до частини 8 статті 45 Закону про банкрутство погашення вимог кредиторів шляхом заліку зустрічних однорідних вимог проводиться за згодою кредитора (кредиторів) у випадках, якщо це не порушує майнові права інших кредиторів.

У справі про банкрутство можуть існувати кредитори інших черг задоволення, майнові права яких можуть порушуватись внаслідок відсутності їх згоди на проведення заліку зустрічних однорідних вимог конкретного кредитора, оскільки сума, на яку здійснюється зарахування зустрічних однорідних вимог кредитора до боржника, є активом боржника, який мав би бути направлений на погашення вимог всіх кредиторів згідно черговості, встановленої Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, ТОВ «Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство» є кредитором 4 та 6 черги, але у ПП «Паритет» існують кредитори по заробітній платі (перша черга) і погашення вимог ТОВ «Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство» шляхом заліку зустрічних однорідних вимог порушуватиме майнові права кредиторів попередніх черг.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення господарський суд Полтавської області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх фактичних обставин справи, дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, та вірно застосував норми матеріального права у спірних правовідносинах, через що підстави для його скасування відсутні. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді рішення, у звязку з чим апеляційну скаргу ТОВ «Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство» слід залишити без задоволення, рішення господарського суду Полтавської області від 07.07.2016р. у справі № 917/2573/14 - без змін.

Відповідно до ст.49 ГПК України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги ТОВ «Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство».

Керуючись ст. ст. 99, 101, п.1 ч.1 ст.103, ст. 105 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

1.Апеляційну скаргу ТОВ «Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство» залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду Полтавської області від 07.07.2016р. у справі № 917/2573/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складений 19.09.2016р.

Головуючий суддя Бородіна Л.І

Суддя Здоровко Л.М.

Суддя Шутенко І.А.