КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2016 р. Справа№ 910/5922/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Алданової С.О.

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від позивача: Яценко С.А., дов. № б/н від 08.04.2016р.

від відповідача: Павлова А.М., дов. № 180 від 31.03.2016р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Іллічівський

зерновий порт"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 08.06.2016 року

у справі № 910/5922/16 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Іллічівський

зерновий порт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа"

про визнання договору розірваним

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Іллічівський зерновий порт" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа" про визнання договору генерального підряду на капітальне будівництво №71/03 від 03.12.2013 розірваним з 20.07.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані, що відповідачем порушено право ТОВ "Іллічівський зерновий порт" на односторонню відмову від договору, що унеможливлює передання будівельного майданчика та проведення остаточних розрахунків між сторонами.

Рішення Господарського суду м. Києва від 08.06.2016р. у справі № 910/5922/16 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Іллічівський зерновий порт" звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 08.06.2016р. у справі № 910/5922/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 05.07.2016 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Іллічівський зерновий порт" у справі № 910/5922/16 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.07.2016 у справі № 910/5922/16 у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю. апеляційну скаргу прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 22.08.2016 р.

05.08.2016р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив, в якому зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Господарського суду м. Києва від 08.06.2016р. у справі № 910/5922/16.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 18.08.2016 р. по справі № 910/5922/16 було призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи у зв'язку із перебуванням у відпустці суддів Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю., (які не є суддями - доповідачами).

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 18.08.2016 р. для розгляду справи № 910/4519/16 було сформовано склад колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Алданова С.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.08.2016 у справі № 910/5922/16 у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Алданова С.О., Зубець Л.П. прийнято апеляційну скаргу до провадження колегії суддів у названому складі.

Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення Господарського суду м. Києва від 08.06.2016р. у справі № 910/5922/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

03.12.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Іллічівський зерновий порт" (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Основа" (далі - генеральний підрядник) укладено договір генерального підряду на капітальне будівництво №71/03 з додатками та додатковими угодами (далі - договір), відповідно до умов якого ТОВ "Основа" зобов'язується виконати роботи з будівництва об'єкту (ІІІ-я черга Іллічівського олійножирового комбінату. Зерновий Перевантажувальний Комплекс.) відповідно до об'ємів робіт переданих в роботу Генеральному підряднику, визначених в додатку №5 до цього договору, на свій ризик власними та (або) залученими силами та засобами відповідно до Проектної документації, умов цього договору, завдання Замовника і діючих будівельних норм і правил та в обумовлений цим договором строк передати їх Замовнику з подальшим вчиненням дій, направлених на введення об'єкту в експлуатацію.

Пунктом 4.3 договору встановлено, що ціна договору становить 132 000 000,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 22 000 000,00 грн.

Відповідно до п.6.1 договору до початку виконання робіт за цим договором, ТОВ "Іллічівський зерновий порт" перераховує ТОВ "Основа" аванс в розмірі 10% від вартості договору, що складає 13 200 000,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 2 200 000, 00 грн.

Оплата проводиться шляхом перерахування замовником вартості прийнятих ним робіт в національній валюті на поточний рахунок генерального підрядника (п.6.2.договору).

Розрахунки за виконані роботи здійснюються відповідно до умов договору, якщо інше не визначено в додаткових договорах до цього договору (пункт 6.3 договору).

Пунктом 6.6 договору визначено, що замовник оплачує фактично виконані роботи протягом 5 робочих днів з дати підписання обома сторонами Акту та Довідки, з урахуванням положень цього договору, але не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним за формулою передбаченою договором.

Зарахування авансового платежу, згідно пункту 6.1 договору до вартості робіт здійснюється поступово при проведенні замовником щомісячних розрахунків за виконані роботи, шляхом пропорційного зменшення суми вартості виконаних робіт, яка належить до сплати на 10 % (пункт 6.7 договору).

Відповідно до пункту 6.8 договору, починаючи з 25 числа другого місяця наступного за датою початку будівництва, визначеного календарним графіком виконання робіт замовник може виплачувати чергові аванси на будівельно-монтажні роботи генеральному підряднику на його письмову вимогу, але не більше 60 % від суми фінансування на наступний місяць, згідно з графіком фінансування робіт, який міститься в додатку № 2 до цього договору та є його невід'ємною частиною.

Пунктом 6.9 договору передбачено, що замовник створює гарантійний фонд в розмірі 5% від ціни договору, 50% якого виплачується замовником на користь генерального підрядника протягом десяти банківських днів з дати закінчення всього комплексу робіт, зокрема, підписання сторонами акту прийому-передачі робіт за цим договором, а інша частина в розмірі 50% притриманих коштів виплачується через один рік з дати підписання сторонами акту приймання-передачі робіт за цим договором.

Договір може бути розірваний за погодженням сторін, про що складається договір про розірвання цього договору у письмовій формі. Сторона, яка вважає за потрібне змінити чи розірвати цей договір, надсилає пропозиції щодо цього другій стороні за цим договором. Сторона, що одержала пропозицію про зміну чи розірвання цього договору, зобов'язана відповісти на неї не пізніше 20 календарних днів після одержання такої пропозиції (п. п. 15.1, 15.2 договору).

Пунктом 15.4.1.2 договору визначено, що замовник має право в односторонньому порядку відмовитись від виконання цього договору повністю або частково без будь-яких зобов'язань перед Генеральним підрядником з правом вимагати відшкодування наданих та незакритих авансів, а також, але не обмежуючись завданих ним збитків у випадку, якщо Генеральний підрядник не може виконувати роботи таким чином, щоб завершити їх якісно та у відповідності до умов цього договору, та вимог будівельних норм і стандартів. Якщо замовник приймає рішення повністю відмовитись від виконання цього договору, договір вважається розірваним з дати зазначеній в повідомленні, направленому генеральному підряднику.

В разі неякісного виконання робіт за цим договором, несвоєчасного виконання робіт (прострочення більш ніж на 30 календарних днів), здійснення будь-яких дій (бездіяльності) Генеральним підрядником, що призвели до збільшення договірної ціни виконання робіт з будівництва об'єкту, замовник має право в односторонньому порядку розірвати цей договір з правом вимагати компенсацію завданих цим збитків (п. 15.5 договору).

Пунктом 15.7 договору встановлено, що остаточні розрахунки між сторонами у випадку дострокового розірвання цього договору проводяться після підписання акту-приймання-передачі будівельного майданчика за фактично виконаний обсяг робіт.

18.07.2015 ТОВ "Іллічівський зерновий порт", посилаючись на неякісне виконання робіт зі сторони відповідача, направило ТОВ "Основа" повідомлення про відмову від договору та припинення його дії з 20.07.2015.

Не погоджуючись з повідомленням про відмову від договору, 06.08.2015 ТОВ "Основа" направило на адресу позивача повідомлення №439, в якому зазначало про невизнання з боку відповідача такої відмови.

Таким чином, посилаючись на неякісне виконання робіт з боку відповідача, а також на п. п. 15.4, 15.4.1.2. договору, позивач звернувся до суду з указаним позовом та просив визнати договір генерального підряду на капітальне будівництво №71/03 від 03.12.2013 розірваним з 20.07.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до п.1 ст.837 Цивільного Кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно п.п.1, 3 ст.843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 4 ст. 849 Цивільного кодексу України замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Звертаючись до суду з позовом ТОВ "Іллічівський зерновий порт" просив визнати договір генерального підряду на капітальне будівництво №71/03 від 03.12.2013 розірваним з 20.07.2015.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Таким чином фактично вимога про визнання договору розірваним з певної календарної дати, що передувала зверненню до суду, є вимогою про встановлення юридичного факту.

Як випливає з визначеного позивачем предмету спору, обраний ним спосіб захисту порушеного права (вимога про визнання договору розірваним з певної дати), не відповідає положенням ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України, а також ч. 3 ст. 653 ЦК України, відповідно до якої якщо договір розривається у судовому порядку, зобов'язання припиняються з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 08.06.2016р. у справі № 910/5922/16 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Іллічівський зерновий порт" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 08.06.2016р. у справі № 910/5922/16 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/5922/16 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

С.О. Алданова