РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2016Справа № 910/11979/16

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Івашіній Н.В., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісервіс"

про стягнення 2 390 952, 85 грн.

за участю представників:

від позивача:Драюк С.С. .- представник за довіреністю № 174/16 від 27.04.2016 р.
від відповідача:не з'явився

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулась Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України") з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісервіс" (далі - ТОВ "Полісервіс") про стягнення 2 390 952, 85 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем рішення у справі № 35/431, що було прийняте господарським судом міста Києва та набрало законної сили, яким з ТОВ "Полісервіс" стягнуто заборгованість за договором про закупівлю природного газу № 01/275/11 від 04.01.2011 р. Оскільки відповідач вказане рішення не виконує, останньому були нараховані суми матеріальних втрат, які поніс позивач внаслідок неотримання ним присуджених грошових коштів.

У позові ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 2 170 433,05 грн. та 3 % річних у сумі 220 519,80 грн., а всього - 2 390 952, 85 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, через канцелярію суду подав відзив, в якому проти позову заперечив, зазначив, що стягнення матеріальних втрат можливе лише разом із стягненням основної заборгованості, яку вже судом було проведено відповідним рішенням по справі № 35/431, а тому поданий відповідачем позов є необгрунтованим. Просив відмовити у задоволенні позову.

Згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.01.2011 між Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Полісервіс" був укладений договір про закупівлю природного газу № 01/275/11 (надалі - договір), за умовами якого позивач у період з 01.01.2011 по 31.12.2011 зобов'язався поставити відповідачу, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити природний газ в обсязі до 8700 тис. м. куб. (п. 1.1., 2.1. договору).

Рішенням господарського суду міста Києва від 23.01.2012 р. у справі № 35/431 встановлено, що відповідач свої зобов'язання за договором про закупівлю природного газу виконав неналежним чином, не сплатив повну вартість поставленого газу, у зв'язку з чим з нього була стягнута заборгованість у сумі 2 445 752,84 грн., 116 202,75 грн. - пені, 63 189,81 грн. - інфляційних втрат та 22 490,86 грн. - процентів річних. Згідно з ухвалою Київського апеляційного суду міста Києва від 24.02.2012 р. вказане судове рішення набрало законної сили.

Частиною 3 ст. 35 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, вищевказаним рішенням була встановлена наявність заборгованості відповідача, яка була стягнута з нього в судовому порядку.

Відповідно до п. 5.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" за приписом частини п'ятої статті 11 ЦК України грошове зобов'язання може виникати з рішення суду. Відтак якщо певне зобов'язання згідно з рішенням господарського суду є грошовим, відповідальність за невиконання такого зобов'язання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з частиною другою статті 625 названого Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У зв'язку з тим, що відповідач не виконав рішення господарського суду міста Києва від 23.01.2012 р. по справі № 35/431, позивач на стягнуту судом суму заборгованості (2 445 752,84 грн) нарахував відповідачу інфляційні втрати у сумі 2 170 433,05 грн. за період з 01.06.2013 р. по 31.05.2016 р. та 3 % річних у сумі 220 519,80 грн. за період з 24.06.2013 р. по 24.06.2016 р.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 7.1 постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства, суд вважає вимоги про стягнення інфляційної складової боргу та 3 % річних такими, що заявлені правомірно, а доводи, викладені відповідачем у відзиві щодо відмови у позові - необгрунтованими.

Провівши перерахунок заявлених позивачем сум матеріальних втрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати у сумі 2 170 433,05 грн. за період з 01.06.2013 р. по 31.05.2016 р. та 3 % річних у сумі 220 519,80 грн. за період з 24.06.2013 р. по 24.06.2016 р., тобто у сумах, заявлених позивачем.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача матеріальних втрат підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 5 статті 49 ГПК України у разі задоволення позову витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32 - 35, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісервіс" про стягнення 2 390 952, 85 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісервіс" (03179, м. Київ, вул. Чорнобильська, 22, ідентифікаційний код 30108000) на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ідентифікаційний код 31301827) інфляційну складову боргу у сумі 2 170 433 (два мільйони сто сімдесят тисяч чотириста тридцять три) грн. 05 коп., 3% річних в сумі 220 519 (двісті двадцять тисяч п'ятсот дев'ятнадцять) грн. 80 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 35 864 (тридцять п'ять тисяч вісімсот шістдесят чотири) грн. 29 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 5 вересня 2016 року.

Повний текст рішення підписаний 12 вересня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.