КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2016 р. Справа№ 910/22682/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Зубець Л.П.

при секретарі Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача Курбанова Т.Г. - дов. б/н від 04.07.2015 року

від відповідача Роїк О.О. - дов. б/н від 16.09.2015 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю

«Виробничо-будівельна фірма «МЖКБуд»

на рішення господарського суду міста Києва

від 17.02.2016 року (головуючий суддя Чинчин О.В.,

судді Бондарчук В.В., Маринченко Я.В.)

у справі №910/22682/13

за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного

будинку «МЖК Горького 165»

(далі - ОСББ «МЖК Горького 165»)

до Товариства з обмеженою відповідальністю

«Виробничо-будівельна фірма «МЖКБуд»

(далі - ТОВ «ВБФ «МЖКБуд»)

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 17.02.2016 року у справі №910/22682/13 позовні вимоги ОСББ «МЖК Горького 165» - задоволено частково. Визнано право спільної сумісної власності співвласників ОСББ «МЖК Горького 165» - співвласників багатоквартирного будинку № 165 по вул. Горького у м. Києві на допоміжні приміщення, розташовані на 17-му поверсі будинку № 165 (літ. А) по вул. Горького у м. Києві, загальною площею 142, 1 кв.м. - горище, як на спільне майно, що перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку № 165 по вул. Горького у м. Києві. Стягнуто з ТОВ «ВБФ «МЖКБуд» на користь ОСББ «МЖК Горького 165» судовий збір у розмірі 5 759 грн. 00 коп. та витрати за проведення судової експертизи у розмірі 10 360 грн. 00 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із згаданим рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що оскаржене рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, без дослідження всіх фактичних обставин спарви, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

На думку скаржника, ПАТ ХК «Київміськбуд» правомірно передало ТОВ «ВБФ «МЖКБуд» на підставі Договору «Про співробітництво і спільну діяльність по будівництву об'єктів МЖК «Будівельник» по вул. Горького» від 03.05.1994 року нежитлові приміщення № 400 та 401 за адресою: м. Київ, вул. Горького, 165, а згідно акту від 20.04.1995 року КП «ВБФ «МЖКБуд» отримало від Об'єднаної дирекції «Київміськбуд» функції замовника по завершенню будівництва нежилих приміщень та веденню їх в експлуатацію, як окремих об'єктів соціально-культурного призначення. В подальшому ТОВ «ВБФ «МЖКБуд» отримало необхідну документацію й самостійно за власний рахунок оформило право власності на нежитлові приміщення, не порушуючи при цьому процедури оформлення права власності та чинного законодавства України тощо.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями, справу № 910/22682/13 за апеляційною скаргою «ВБФ «МЖКБуд» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М.

У зв'язку з перебуванням судді Коршун Н.М. у відпустці, відповідно до розпорядження № 09-52/1890/16 від 31.05.2016 року, протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів, змінено склад суду та визначено судову колегію у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2016 року апеляційну скаргу ТОВ «ВБФ «МЖКБуд» на рішення господарського суду міста Києва від 17.02.2016 року у справі № 910/22682/13 прийнято до провадження у визначеному складі суду та призначено до розгляду на 05.07.2016 року.

На підставі ч. 1 ст. 102 ГПК України апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

У разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений статтею 102 ГПК строк розгляду апеляційної скарги (п. 9-2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011 р. «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України»).

01.07.2016 року від позивача через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надійшло заперечення до апеляційної скарги.

В судовому засіданні 05.07.2016 року оголошено перерву по справі на 30.08.2016 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.08.2016 року продовжено розгляд справи № 910/22682/13 на п'ятнадцять днів.

В судовому засіданні 30.08.2016 року оголошено перерву по справі на 06.09.2016 року.

В судове засідання 06.09.2016 року з'явилися представники позивача та відповідача. Представник відповідача (апелянта) в судовому засіданні доводи скарги підтримав, просив її задовольнити, оскаржене рішення за наведених в скарзі підстав скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити повністю.

Представник позивача доводи скарги заперечив, просив не брати їх до уваги, а відтак рішення місцевого суду як законне та обґрунтоване залишити без змін.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

На підставі ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, ОСББ «МЖК Горького 165» звернулось до господарського суду міста Києва до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «ВБФ «МЖКБуд» про визнання права спільної сумісної власності та скасування державної реєстрації права власності на нежитлові приміщення.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що спірні приміщення є власністю квартиронаймачів і належать їм на праві спільної сумісної власності з 1993 року, а тому отримання відповідачем свідоцтв про право власності є порушенням прав і законних інтересів співвласників квартир будинку №165 по вул. Горького у м. Києві. З урахуванням заяви про зміну предмету позову від 08.02.2014 року та заяви про виправлення технічних помилок від 22.07.2015 року, позивач просив суд визнати право спільної сумісної власності співвласників ОСББ «МЖК Горького 165» - співвласників багатоквартирного будинку № 165 по вул. Горького у м. Києві на допоміжні приміщення, розташовані на 17-му поверсі будинку № 165 (літ. А) по вул. Горького у м. Києві, загальною площею 142, 1 кв.м. - горище, як на спільне майно, що перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку № 165 по вул. Горького у м. Києві; скасувати державну реєстрацію права власності ТОВ «ВБФ «МЖКБуд» на нежитлове приміщення №400 (в літ. А) за адресою м. Київ, вул. Горького, 165, площею 70,9 кв.м., яка здійснена 26.04.2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві та скасувати державну реєстрацію права власності відповідача на нежитлове приміщення №401 (в літ. А) за адресою м. Київ, вул. Горького, 165, площею 71,2 кв.м., яка здійснена 26.04.2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві тощо.

Суд першої інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що доводи позивачів є підставними та обґрунтованими частково, а позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Так, відмовляючи в частині задоволення позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не наведено правових обґрунтувань щодо можливого відновлення його порушеного права саме ТОВ «ВБФ «МЖКБуд» шляхом реалізації обраного позивачем способу захисту, відтак позовні вимоги про скасування державної реєстрації права власності, як необґрунтовані, визнав такими, що не підлягають задоволенню.

В свою чергу, задовольняючи позов про визнання права власності на спірні приміщення - № 400 загальною площею 71,2 кв.м. та №401 загальною площею 70,9 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Горького, 165, секція «А», суд першої інстанції дійшов висновку, що ці приміщення є допоміжними приміщеннями багатоквартирного житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Горького, 165, які в силу приписів ч. 2 ст. 382 ЦК України належать співвласникам на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку тощо.

Апеляційний господарський суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, як встановлено матеріалами справи, розпорядженням виконавчого комітету Московської районної ради народних депутатів № 323 від 01.08.1989 року затверджено акт від 28.07.1989 року про приймання закінченого будівництвом жилого будинку №1 секція «А» по вул. Горького, 165.

Приймальна комісія Об'єднаної дирекції Главккиївміськбуду на підставі Наказу Управління житлового господарства виконкому Московської районної ради народних депутатів № 190 від 29.09.1989 року прийняла закінчений будівництвом жилий будинок і енергоблок по будівельній адресі вул. Горького, 165 в Московському районі м. Києва.

03.05.1994 року між Державною комунальною будівельною корпорацією «Київмісьбуд» та ТОВ «ВБФ «МЖКБуд» було укладено Договір про співробітництво і спільну діяльність по будівництву й експлуатації об'єктів МЖК «Будівельник» по вул. Горького.

В подальшому Об'єднана дирекція передало з балансу, а ВБФ «МЖКБуд» прийняло на баланс незакінчені будівництвом нежилі приміщення МЖК «Будівельник», вбудовані в будинок №165 по вул. Горького, що підтверджується Актом про передачу незавершених будівництвом нежилих приміщень МЖК «Будівельник» від 20.04.1995 року.

Розпорядженням Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації № 529 від 24.05.2004 року надано дозвіл власнику Акціонерного товариства Холдінгова компанія Виробничо - будівельна фірма «МЖКБуд» на виконання будівельних робіт по переплануванню нежитлових приміщень №1 та 32 під творчу майстерню по вул. Горького, 165 згідно з затвердженим проектом.

Розпорядженням Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації №954 від 15.07.2008 року затверджено Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом перепланування нежилих приміщень № 400 та № 401 по вул. Горького, 165 в м. Києві для розміщення творчих майстерень, прийнято в експлуатацію переплановані приміщення № 400 та № 401 по вул. Горького, 165 в м. Києві для розміщення творчих майстерень, загальна площа приміщення № 400 - 71,2 кв.м., № 401 - 70,9 кв.м.

Рішенням Установчих зборів об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Горького, 165, оформленого протоколом №1 від 31.05.2011 року, створено Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «МЖК Горького 165», затверджено статут та обрано правління.

Згідно п. 1.6 Статуту об'єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між членами об'єднання

Положеннячми п. 1.8 Статуту встановлено, що майно об'єднання утворюється з: майна, переданого йому членами об'єднання у власність; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом.

Метою створення об'єднання згідно п. 2.1 Статуту є забезпечення захисту прав його членів, відповідно до пункту 11.1 цього Статуту, та дотримання ними обов'язків щодо належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового комплексу, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Приписами п. 2.2 Статуту встановлено, що завданням та предметом діяльності об'єднання є: належне утримання будинку та прибудинкової території; забезпечення реалізації прав власників приміщень будинку на володіння та користування спільним майном членів об'єднання; забезпечення сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання; здійснення господарської діяльності для забезпечення власних потреб.

КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району» на підставі розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації № 612 від 29.08.2012 року передало на баланс ОСББ «МЖК Горького 165» житловий будинок №165 по вул. Горького у м. Києві, що підтверджується Актом приймання - передачі основних засобів.

Як встановлено матеріалами справи, нежитлові приміщення №400 (в літ. А) площею 71,2 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Горького, 165 та №401 (в літ. А) площею 70,9 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Горького, 165 належать на праві приватної власності ТОВ «ВБФ «МЖКБуд», що підтверджується свідоцтвами про право власності №2998775, №2997605 від 26.04.2013 року відповідно.

Так, відповідно до Конституції України всі суб'єкти права власності рівні перед законом. У багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями, в тому числі і з питань улаштування мансард, надбудови поверхів і т. ін.

За приписами ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Положеннями ч. 1 ст. 369 ЦК України встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Крім цього, ч. 2 ст. 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) (ст. 385 ЦК України)для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).

Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Приписами ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об'єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» Об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об'єктами нерухомого майна;

допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення);

співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку;

спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку (ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Рішенням Конституційного Суду України від 02.03.2004 року № 4-рп/2004 про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10, визначено, що підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього, а питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Крім цього, рішенням Конституційного Суду України від 09.11.2011 року у справі № 14-рп/2011 встановлено, що за законодавством України допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Під поняттям "мешканці" треба розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб'єктів, які реалізують право спільної власності на окремий її об'єкт - допоміжні приміщення. Крім цього, таке функціональне призначення, як обслуговування дво- або багатоквартирного будинку, має і прибудинкова територія навколо нього, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою. З цього випливає, що допоміжне приміщення може бути розташоване і поза межами дво- або багатоквартирного будинку.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи №5213/5214/14-43 від 29.05.2015 року, складеного Київським науково - дослідним інститутом судових експертиз, приміщення №400 загальною площею 71,2 кв.м. та №401 загальною площею 70,9 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Горького, 165, секція «А» можливо кваліфікувати за функціональним призначенням, як «технічне горище»; відносяться до допоміжних приміщень багатоквартирного житлового будинку, оскільки через дані приміщення проходять вентиляційні камери та прокладено загальнобудинкові мережі водопостачання та теплопостачання з встановленими на них запірною й обслуговуючою арматурою, яка не є дублюючою; можна віднести до неподільного майна, як частину житлового комплексу, що забезпечує належне функціонування та експлуатацію жилого будинку; не відносяться до нежитлових приміщень в складі житлового комплексу та не можуть бути самостійним об'єктом цивільно-правових відносин.

З огляду на наведене, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого, що спірні приміщення - № 400 загальною площею 71,2 кв.м. та № 401 загальною площею 70,9 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Горького, 165, секція «А» є допоміжними приміщеннями багатоквартирного житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Горького, 165, які в силу ч. 2 ст. 382 ЦК України належать співвласникам на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку, відтак позовні вимоги про визнання права спільної сумісної власності співвласників ОСББ «МЖК Горького 165» - співвласників багатоквартирного будинку № 165 по вул. Горького у м. Києві на допоміжні приміщення, розташовані на 17-му поверсі цього будинку, загальною площею 142, 1 кв.м. - горище, як на спільне майно, що перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку № 165 по вул. Горького у м. Києві, підлягають задоволенню

Крім цього, судом першої інстанції правомірно відхилено заперечення відповідача щодо правомірного набуття ним права власності на спірні приміщення на підставі Договору про співробітництво і спільну діяльність по будівництву об'єктів МЖК «Будівельник» по вул. Горького від 03.05.1994 року, оскільки на підставі ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення у особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти. Отже, право власності на новостворене нерухоме майно, яке відповідно до закону підлягає державній реєстрації, виникає виключно з моменту такої державної реєстрації, а не з моменту укладання договору про співробітництво і спільну діяльність по будівництву об'єктів МЖК «Будівельник» по вул. Горького від 03.05.1994 року, на який посилається відповідач.

Апеляційний господарський суд вважає законними висновки суду першої інстанції про те, що позивачем не наведено правових обґрунтувань можливості відновлення його порушеного права саме ТОВ «ВБФ «МЖКБуд» щодо скасування державної реєстрації права власності шляхом реалізації обраного позивачем способу захисту, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте апелянтом не доведено тих обставин, на які він посилався в апеляційній скарзі, не спростовано ним й наявних в матеріалах справи доказів на підтвердження позовних вимог.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду, як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельної фірми «МЖКБуд» залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 17.02.2016 року у справі № 910/22682/13 - без змін.

Матеріали справи № 910/22682/13 повернути за належністю до господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді С.О. Алданова

Л.П. Зубець