ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2016 р. Справа № 911/2076/16

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали справи

За позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз»

до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа»

про стягнення 12 324 300,73 грн

За участю представників:

від позивача ОСОБА_1 (дов. №1-184 від 22.12.2015);

від відповідача ОСОБА_2 (дов. №28 від 20.07.2016).

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» (далі - відповідач) про стягнення 12 324 300,73 грн заборгованості, з яких 11 045 177,07 грн основного боргу, 865 933,67 грн пені, 348 997,86 грн інфляційних втрат та 64 192,13 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором розподілу природного газу та заяви-приєднання до нього №094204І69САТ016 від 01.01.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.07.1016 порушено провадження у справі № 911/2076/16, розгляд справи призначено на 18.08.2016.

18.08.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від представника позивача надійшов супровідний лист б/н та дати (вх. №17039/16) з документами для долучення до матеріалів справи, на виконання вимог ухвали суду від 02.07.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.08.2016 продовжено строк розгляду спору у справі №911/2076/15 на 15 днів, розгляд справи відкладено на 15.09.2016.

14.09.2016 до господарського суду Київської області від відповідача надійшла телеграма (вх. №54/16) про відкладення розгляду справи.

15.09.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від представника позивача, до початку судового засідання, надійшло клопотання б/н та дати (вх. №18906/16) про припинення провадження по справі №911/2076/16 в частині стягнення основного боргу в розмірі 257 118,10 грн, з документами для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.09.2016 розгляд справи відкладено на 19.09.2016.

19.09.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив №1580 від 16.09.2016 (вх. №19119/16), згідно якого відповідач заперечив проти задоволення позову та просив відмовити задоволенні позовних вимог.

19.09.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача надійшов супровідний лист (вх. №19147/16) з долученими до нього банківською довідкою АБ «Кліринговий дім» та копіями рахунків.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

У судовому засідання 15.09.2016 представник позивача підтримав позов повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні 15.09.2016 заперечив проти задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2016 між публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (Оператор газорозподільної системи) та Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» (Споживач), шляхом підписання заяви-приєднання №094204І69САТ016 від 01.01.2016, укладено типовий договір №094204І69САТ016 розподілу природного газу, який є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать Споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Згідно з п. 2.1. договору за цим договором Оператор зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Відповідно до п. 6.1, 6.2 договору оплата вартості послуги Оператора з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.

Згідно п. 6.4 договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ.

Пунктом 12.1. договору передбачено, що він укладається на невизначений строк.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивач за період січень-квітень 2016 року надав послуги з розподілу природного газу на загальну суму 24 301 070,71 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами наданих послуг з транспортування природного газу №1 001 000 222 від 31.01.2016, №1 001 000 222 від 29.02.2016, №1 001 000 222 від 31.03.2016 та №1 001 000 222 від 30.04.2016, підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору.

Відповідач всупереч умов договору лише частково розрахувався за надані послуги, здійснивши при цьому станом на 15.09.2016 оплату у розмірі 13 555 737,66 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою №01-08/2646 від 16.09.2016 ПАТ «Банк «Кліринговий дім».

Крім того, судом встановлено, що відповідно до банківської довідки та виписок по рахунку відповідачем до моменту звернення позивача з позовною заявою сплачено 13 255 893,64 грн, після звернення з позовною заявою та порушення провадження у справі №911/2076/16 станом на 15.09.2016 сплачено 299 844,02 грн заборгованості.

Відтак станом на 15.09.2016 у відповідача перед позивачем наявна заборгованість у розмірі 10 745 333,05 грн.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно абз. 1, 3 п. 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. При цьому господарському суду слід мати на увазі, що оскільки відповідний орган не має права скасовувати та вносити зміни до раніше прийнятих ним індивідуальних правових рішень, тобто ненормативних правових актів, що є актами одноразового застосування і вичерпують свою дію фактом їхнього виконання (стосовно відповідних актів органів місцевого самоврядування про це зазначено також у Рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009), то такі дії не свідчать про припинення існування предмета спору. Водночас юридична оцінка актів державних та інших органів, прийнятих з питань скасування та внесення змін до згаданих індивідуальних правових рішень, має здійснюватися господарським судом з урахуванням частини другої статті 4 ГПК.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку, що оскільки відповідач під час розгляду справи №911/2076/16 сплатив суму боргу у розмірі 299 844,02 грн, що є предметом спору у справі №911/2076/16, відтак у зазначеній справі відсутній предмет спору в цій частині, а тому провадження у справі №911/2076/16 в частині стягнення 299 844,02 грн підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.

Відповідно до частини 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов'язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов'язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу є публічним. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором.

Згідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона взяла на себе обовязок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене та те, що станом на день прийняття рішення відповідач борг у розмірі 10 745 333,05 грн не сплатив, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 11 045 177,07 грн боргу підлягає частковому задоволенню у розмірі 10 745 333,05 грн, а в частині вимоги позивачу про стягнення 299 844,02 грн боргу підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Крім того, у звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязання з оплати наданих послуг, позивачем за період з 01.03.2016 по 13.06.2016 нараховано 865 933,67 грн пені.

Відповідно до 8.2 договору у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, він сплачує пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми прострочення платежу за кожен день прострочення платежу.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи вищевикладене, а також періоди нарахування пені, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку пені, арифметично вірний розмір пені, нарахованої за період з 01.03.2016 по 13.06.2016 становить 866 779,39 грн. Отже, вимога позивача про стягнення 865 933,67 грн пені підлягає задоволенню повністю, оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязання за договором, позивачем за період з 01.03.2016 по 13.06.2016 нараховано 348 997,86 грн інфляційних втрат та 58 742,49 грн 3 % річних.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи положення вищезазначених норм, а також періоди нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних, арифметично вірний розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих за період з 01.03.2016 по 13.06.2016 становить 349 038,87 грн та 64 368,01 грн відповідно. Відтак, вимоги про стягнення 348 997,86 грн інфляційних втрат та 64 192,13 грн 3 % річних підлягають задоволенню повністю, оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог.

Суд критично оцінює твердження відповідача, зазначені у відзиві на позовну заяву, щодо того, що прострочення виконання зобовязання виникло не з вини відповідача, а відтак нарахування позивачем пені, інфляційних втрат та 3% річних є незаконним. В підтвердження своєї позиції відповідач посилається на постанову Верховного Суду України від 23.09.2014 у справі №5011-35/1271-2012.

Так, зобовязання відповідача щодо оплати послуг з розподілу природного газу виникли на підставі типового договору розподілу природного газу, до умов якого добровільно приєднався відповідач.

Позивач виконав свій обовязок з надання послуг розподілу природного газу, на підтвердження чого позивач надав підписані обома сторонами договору акти наданих послуг, відтак у відповідача виник обовязок щодо оплати зазначених послуг в строк погоджений в договорі.

Посилання ж відповідача на постанову Верховного Суду України від 23.09.2014 у справі №5011-35/1271-2012 є безпідставним та не може бути врахованим при розгляді спірних правовідносин, оскільки в зазначеній постанові судом встановлено відсутність підстав для нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних у звязку зі зміною порядку взаєморозрахунків на підставі укладених договорів про організацію взаєморозрахунків.

Відповідач у судовому засіданні 19.09.2016 повідомив, що такі договори між сторонами не укладались.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення 11 045 177,07 грн основного боргу, 865 933,67 грн пені, 348 997,86 грн інфляційних втрат та 64 192,13 грн 3% річних підлягають частковому задоволенню, зокрема, вимоги позивача в частині стягнення 299 844,02 грн основного боргу підлягають припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України та суд задовольняє вимоги позивача в частині стягнення 10 745 333,05 грн основного боргу, 865 933,67 грн пені, 348 997,86 грн інфляційних втрат та 64 192,13 грн 3% річних

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, п. 1-1 ст. 80, ст. 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Припинити провадження у справі №911/2076/16 в частині стягнення з Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» 299 844 (двісті девяносто девять тисяч вісімсот сорок чотири гривні) 02 коп. основного боргу.

3. Стягнути з Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Мережна, буд. 3; ідентифікаційний код 04654336) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (08150, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Шевченка, буд. 178; ідентифікаційний код 20578072) 10 745 333 (десять мільйонів сімсот сорок пять тисяч триста тридцять три гривні) 05 коп. основного боргу, 865 933 (вісімсот шістдесят пять тисяч девятсот тридцять три гривні) 67 коп. пені, 348 997 (триста сорок вісім тисяч девятсот девяносто сім гривень) 86 коп. інфляційних втрат, 64 192 (шістдесят чотири тисячі сто девяносто дві гривні) 13 коп. 3% річних та 185 904 (сто вісімдесят пять тисяч девятсот чотири гривні) 92 коп. судового збору.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено:20.09.2016

Суддя В.М. Антонова