ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2016 р. Справа № 911/2147/16

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Литовці А.С.

розглянувши справу № 911/2147/16

за позовом Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат», м. Чорнобиль

до Товариства з обмеженою відповідальністю «МетРесурс», смт. Іванків Київської області

про стягнення 479981,57 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність № 44-2445 від 11.07.2016;

від відповідача: не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильський спецкомбінат» (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «МетРесурс» (відповідач) про стягнення 479981,57 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки № 275/05 від 30.10.2012 в частині своєчасної оплати отриманого товару, у звязку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 290000,00 грн., з огляду на наявність якої позивачем нараховано 135703,57 грн. інфляційних втрат та 54278,00 грн. 3 % річних.

Ухвалою суду від 08.07.2016 порушено провадження у справі № 911/2147/15 та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 27.07.2016 розгляд справи, на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, було відкладено.

В судових засіданнях 27.07.2016 та 17.08.2016 представником позивача надані документі, витребувані судом та підтримані позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в судові засідання 27.07.2016 та 17.08.2016 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча відповідач належним чином повідомлений про місце і час судових засідань, про що свідчить відбиток штампу канцелярії суду на звороті у нижньому лівому куті ухвал суду від 08.07.2016 та від 27.07.2016 щодо направлення їх копій відповідачу, а також наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення відповідачу поштового відправлення щодо ухвали суду від 08.07.2016. При цьому, суд відзначає, що ухвали суду направлялись відповідачу на вказану в позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців адресу місцезнаходження відповідача, що підтверджується матеріалами справи.

Вимоги ухвал суду від 08.07.2016 та від 27.07.2016 відповідач не виконав, витребувані документи, в тому числі відзив на позов, до суду не надіслав.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

30.10.2012 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладений Договір поставки № 275/05, відповідно до умов п. 1.1 якого постачальник, відповідно до протоколу проведення аукціону з продажу майна ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» № 2 від 25.10.2012, взяв на себе обовязок поставляти та передавати у власність покупця металобрухт з низьковуглицевої сталі в кількості 1500 тонн (далі-товар), а покупець в свою чергу зобовязався приймати такий товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного договору.

Умовами п.п 4.1, 4.2, 4.3 договору визначено, що ціна 1 тонни товару за даним договором становить 2050,00 грн., а загальна вартість договору, становить 3075000,00 грн. Покупець оплачує товар за ціною, визначеною в рахунках-фактурах та видаткових накладних на кожну партію товару.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 договору, покупець зобовязується, в 10 денний термін з моменту укладення договору, внести на розрахункових рахунок постачальника авансовий платіж в розмірі 10 % загальної вартості договору. Розрахунки за кожну поставлену партію товару, здійснюються в 10 денний термін з моменту оформлення видаткової накладної.

Пунктом 9.1 договору, в редакції змін внесених Додатковою угодою № 1 до нього, визначено, що договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до його повного виконання.

Позивач, належним чином виконав взяті на себе, згідно з умовами договору зобовязання, поставивши відповідачу товар на загальну суму 2560655,00 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи, у кількості 14 штук, видаткові накладні.

Відповідні видаткові накладні підписані в двосторонньому порядку представниками позивача та, на підставі довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей копії, яких наявні в матеріалах справи, з боку відповідача.

Претензій щодо якості чи кількості отриманого товару від відповідача не надходило.

Однак, в порушення умов договору та взятих на себе зобовязань, вартість товару сплачена відповідачем лише частково в сумі 2270655,00 грн., вартість товару в сумі 290000,00 грн. залишена відповідачем не сплаченою.

Між позивачем та відповідачем підписаний акт звірки взаєморозрахунків, згідно з яким, сальдо на користь позивача, станом на 30.09.2015, становить 290000,00 грн.

В порядку досудового врегулювання спору, позивач, неодноразово звертався до відповідача з претензіями, зокрема, № 42-1148 від 19.03.2015, № 42-1996 від 27.05.2015, № 42-704 від 22.02.2016, з вимогою сплати наявну за відповідачем заборгованість, в сумі 290000,00 грн.

Однак, претензії позивача залишені відповідачем без відповіді та повного виконання.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідач в судові засідання 27.07.2016 та 17.08.2016 не зявився, письмових пояснень чи доказів оплати товару не надав, факт порушення відповідачем зобовязань судом встановлено та по суті не оспорений відповідачем.

Оскільки заборгованість відповідача в частині оплати переданого позивачем на підставі Договору поставки № 275/05 від 30.10.2012 товару, на час прийняття рішення не сплачена, а розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 290000,00 грн. визнається судом правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Також, у звязку із неналежним виконанням відповідачем зобовязань щодо оплати отриманого товару, позивач, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути з відповідача 135703,57 грн. інфляційних втрат та 54278,00 грн. 3% річних, нараховані за період з 01.06.2013 по 31.05.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної норми права, враховуючи, що розрахунок 3 % річних, наявний в матеріалах справи, є арифметично вірним, вимога позивача про стягнення з відповідача 54278,00 грн. 3 % річних визнається судом та підлягає задоволенню.

Проте, здійснивши розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що за вірним арифметичним розрахунком, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 89742,92 грн., розраховані судом з урахуванням рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції, викладених у листі Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997 р. «Рекомендації стосовно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», нараховані судом за вказаний позивачем період.

Враховуючи наведе вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, при частковому задоволенні позову покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «МетРесурс» (07201, Київська область, Іванківський район, смт. Іванків, вул. Івана Проскури, 11, ) на користь Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» (07270, Київська область, м. Чорнобиль, вул. Радянська, 70, ) 290 000 (двісті девяносто тисяч) грн. 00 коп. заборгованості, 54 278 (пятдесят чотири тисячі двісті сімдесят вісім) грн. 00 коп. 3 % річних, 89 742 (вісімдесят девять тисяч сімсот сорок дві) грн. 92 коп. інфляційних втрат та 6 510 (шість тисяч пятсот десять) грн. 40 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 19.08.2016

Суддя О.О. Христенко