ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"15" вересня 2016 р. Справа № 902/591/16

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю - "Фірма "Купала", м.Вінниця

до: Державного підприємства "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", м.Вінниця

про спонукання до виконання мирової угоди та стягнення 69 284,24 грн

За участю секретаря судового засідання Гнатовської Л.С.

За участю представників:

позивача: не з'явився.

відповідача: ОСОБА_1, довіреність № 7540 від 18.07.2016 р.

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю - "Фірма "Купала" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом до Державного підприємства "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", в якому просить суд спонукати Державне підприємство "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" виконати мирову угоду, затверджену ухвалою Господарського суду Вінницької області від 10.11.2015 р. у справі № 902/1769/14 шляхом стягнення з Державного підприємства "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Купала" грошових коштів в розмірі 69 284,24 грн.

Ухвалою суду від 18.07.2016 р. порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 07.09.2016 р.

В судовому засідання 07.09.2016 р. оголошено перерву до 15.09.2016 р., в зв'язку з невиконання представниками сторін вимог ухвали суду щодо надання витребуваних судом доказів.

Позивач в засідання суду не з'явився, хоча про час та день розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить підпис представника позивача безпосередньо на розписці суду від 07.09.2016 р., в якій сторони повідомлені про дату наступного судового засідання.

Враховуючи викладене суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення позивача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

При цьому суд враховує, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Враховуючи те, що норми ст.ст.38, 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів.

Проте, позивач своїм правом на участь у засіданні суду не скористався, а тому, беручи до уваги приписи ч.1 ст.69 ГПК України щодо строків вирішення спору та той факт, що неявка в засідання суду сторін або їх представників, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, відповідно до приписів ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому суд констатує, що позивач не виконав вимог ухвали суду щодо надання доказів, витребуваних судом та необхідних для розгляду справи по суті і прийняття рішення.

За відсутності відповідного клопотання справа розглядається без фіксації судового процесу технічними засобами.

Як вбачається з матеріалів справи, в судове засідання 15.09.2016 р. позивач витребуваних ухвалою суду від 18.07.2016 р. документів не надав, при тому, що останнього було попереджено, що в разі неподання без поважних причин витребуваних судом матеріалів позов може бути залишено без розгляду.

При цьому, позивачем подано до суду заяву б/н та дати (вх№ 06-52/8373/16 від 15.09.2016 р.), в якій позивач повідомляє про неможливість в строк до 15.09.2016 р. виконати вимоги суду в повній мірі та просить винести рішення відповідно до вимог ГПК України.

Враховуючи те, що позивачем жодного разу не виконано вимог ухвали суду щодо надання документів, що перешкоджає вирішенню спору по суті, суд вважає, що позов підлягає залишенню без розгляду відповідно до п.5 ч.1 ст.81 ГПК України виходячи з таких міркувань.

У п.4.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вказано, що при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або в порядку статті 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин. Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов'язаний з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх поважність.

Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об'єктивних, тобто не залежних від позивача, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов'язків, покладених на нього судом. Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами статті 43 ГПК.

У разі неповідомлення позивачем таких причин, суд вправі, в залежності від конкретних обставин справи, або залишити позов без розгляду, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

З метою повного та об'єктивного з'ясування обставин спору, в тому рахунку і фактичного стану взаємовідносин на момент вирішення спору в суді, суд вимагав від позивача надати ряд доказів на підтвердження викладеного у позовній заяві, а саме: оригінали документів доданих до позовної заяви для огляду в судовому засіданні; статут, довідку про включення до ЄДРПОУ на час розгляду справи в суді; реквізити наявних поточних рахунків в банківських установах надавши відповідну довідку; докази проведення відповідачем розрахунків щодо позовних вимог у тому рахунку після порушення провадження у справі в разі такого; письмове пояснення з наданням підтверджуючих доказів стосовно звернення із ухвалою Господарського суду Вінницької області у справі № 902/1769/14 від 10.11.2015 р. в органи державної виконавчої служби з метою виконання вказаної ухвали в порядку передбаченому Законом України "Про виконавче провадження" (заява про відкриття виконавчого провадження, постанови органу ДВС, інші матеріали виконавчого провадження тощо); довідку банківських установ (довідку підприємства за підписом керівника та головного бухгалтера з відтиском гербової печатки) щодо руху коштів по взаєморозрахунках з відповідачем за період з 03.03.2015 р. по 06.09.2016 р.; акт звірки взаєморозрахунків сторін станом на час розгляду справи в суді; письмове пояснення в якому обґрунтувати правомірність та підставність заявленого позову без попереднього звернення при цьому до органів ДВС; письмове пояснення з наданням підтверджуючих доказів щодо оскарження в установленому ст.1212 ГПК України дій органу ДВС стосовно відмови у відкритті виконавчого провадження на підставі ухвали Господарського суду Вінницької області № 902/1769/14 від 10.11.2015 р. (скарги, ухвали тощо) та інші докази в обґрунтування своїх позовних вимог.

У відповідності зі ст.115 ГПК України виконання рішень, ухвал, постанов суду на всій території України є обов'язковим.

Однак позивач не надав витребуваних судом документів вказаних вище.

Слід вказати, що відповідно до ст.43 ГПК України судочинство в господарських судах України здійснюється на засадах змагальності, а сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Стаття 33 ГПК України зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За вказаних обставин суд вбачає, що позивач без поважних причин не подав витребувані судом матеріали необхідні для вирішення спору, оскільки поважними визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами.

Неподання витребуваних доказів по справі позбавляє суд можливості, у відповідності зі ст.ст. 43, 75 ГПК України, повно, всебічно та об'єктивно оцінити докази, з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною третьою статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Принагідно суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст.81 ГПК України позивач має право знову звернутися з вказаним позовом до господарського суду в загальному порядку після усунення обставин, що зумовили його залишення без розгляду.

Також при прийнятті вказаної ухвали суд врахував вимоги ч.2 ст.81 ГПК України відповідно до якої про залишення заяви без розгляду виноситься ухвала, в якій можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

При цьому згідно п.4 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Враховуючи факт неподання позивачем витребуваних доказів у суду відсутні підстави для повернення сплаченого ним судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 43, п.5 ч.1 ст.81, ст.ст.86, 87, 115 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

1. Позов залишити без розгляду.

2. Копію ухвали надіслати позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суддя О.О. Банасько

віддрук. 2 прим.:

1 - до справи.

2 - позивачу - вул.Соборна, 85, м.Вінниця, 21050.