ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 р. Справа № 902/722/16

Господарський суд Вінницької області в складі головуючого судді Тісецького С.С., при секретарі судового засідання Поцалюк Н.В., розглянувши в приміщенні суду матеріали у справі

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" (м. Київ, вул.М. Грушевського, 28/2, н/п № 43; )

до: державного підприємства "Бджільнянський спиртовий завод" (23840, Вінницька область, Теплицький район, с. Бджільна, вул. Радянська, 53; )

про стягнення інфляційних втрат та 3% річних в сумі 767 144,86 грн.

за участю представників :

від позивача : ОСОБА_1, за довіреністю

від відповідача : ОСОБА_2, за довіреністю

ВСТАНОВИВ :

22.08.2016 року товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" звернулось в господарський суд Вінницької області з позовом до державного підприємства "Бджільнянський спиртовий завод" про стягнення інфляційних втрат та 3% річних в сумі 767 144,86 грн..

Ухвалою суду від 25.08.2016 року порушено провадження за вказаним позовом у справі № 902/722/16 з призначенням до розгляду в судовому засіданні на 07.09.2016 року.

На визначену дату 07.09.2016 року, в судове засідання з'явилися представники позивача та відповідача.

Перед початком розгляду справи по суті, судом встановлено, що від відповідача до суду надійшло клопотання № 237 від 06.09.2016 року про припинення провадження у справі № 902/722/16, в зв'язку з тим, що заявлені позовні вимоги підлягають розгляду у межах справи про банкрутство державного підприємства "Бджільнянський спиртовий завод".

Представник відповідача підтримала подане клопотання. Представник позивача щодо даного клопотання заперечив.

Суд, заслухавши представників сторін та розглянувши зазначене клопотання, дійшов висновку про відмову в його задоволенні, оскільки приписами ст. 80 ГПК України не передбачено припинення провадження у справі з підстав наведених у цьому клопотанні.

Представник позивача в ході розгляду справи по суті, вимоги викладені у позовній заяві підтримав в повному обсязі. Представник відповідача пояснила, що заявлені позовні вимоги підлягають розгляду у межах справи про банкрутство державного підприємства "Бджільнянський спиртовий завод".

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, надавши юридичну оцінку поданих до справи доказів, суд зясував наступне.

За змістом позову, 20.10.2008 року між ТОВ "Нафтогаз-Альянс" та Державним підприємством "Бджільнянський спиртовий завод" укладено договір № 60/08-28В на постачання природного газу, згідно з яким позивач передав у власність відповідача природний газ протягом грудня 2008 - січня 2009 року.

Відповідач, споживши природний газ, не здійснив оплату позивачу за поставлений природний газ в повному обсязі, в результаті чого у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем в розмірі 905 575,61 грн..

Рішенням господарського суду Вінницької області від 07.07.2009 року у справі №11/119-09 було частково задоволено позовні вимоги позивача за вищевказаним договором та стягнено з відповідача на користь позивача заборгованість за поставлений природний газ у сумі 905 575,61 грн., 30% річних у розмірі 114 881,37 грн., пеню у сумі 85998,82 грн., 11 064,56 грн. витрат із сплати державного мита та 310,84 грн. витрат на інформаційно- технічне забезпечення судового процесу, а всього 1 117 831,2 грн..

Відповідач свого обов'язку щодо виконання грошового зобов'язання згідно з вищезгаданим рішенням суду не виконував з дати набрання рішення законної сили (з 21.07.2009 року) по 17.08.2016 року включно.

Також, як вбачається з бази даних "Діловодство спеціалізованого суду", 29.10.2010 року господарським судом Вінницької області прийнято ухвалу про порушення провадження у справі № 15/109-10 про банкрутство Державного підприємства "Бджільнянський спиртовий завод" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою суду від 22.09.2011 року у справі № 15/109-10 визнано вимоги кредиторів та затверджено реєстр вимог кредиторів боржника - Державного підприємства "Бджільнянський спиртовий завод", в т. ч. ТОВ "Нафтогаз-Альянс" з сумою вимог 1020456,98 грн. основного боргу - четверта черга задоволення, 97 374,22 грн. неустойки - шоста черга задоволення та 125,00 грн. судових витрат - перша черга задоволення.

Згідно наведеного у позові розрахунку та заявлених позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача 673 778,44 грн. - інфляційних втрат та 93 366,42 грн. - 3% річних.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

За змістом позовної заяви, позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції чинній до 19.01.2013 року, не встановлено заборону на нарахування інфляційних втрат за весь час прострочення грошового зобов'язання та 3% річних. Оскільки на передбачені ст. 625 ЦК проценти та індекс інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання не поширюється заборона на їх нарахування в період провадження справи про банкрутство, то кредитор не позбавлений права подавати додаткові вимоги щодо стягнення процентів та інфляційних втрат відповідно до порядку, встановленого Законом (п.50 постанови Верховного суду України від 18.12.2009 року № 15 "Про судову практику в справах про банкрутство").

Також, позивач зазначив, що рішення господарського суду Вінницької області від 07.07.2009 року у справі № 11/119-09 набрало законної сили 21.07.2009 року. Отже, позивач має право на стягнення з відповідача інфляційних збитків та 3% річних за період з 21.07.2009 року по 17.08.2016 року на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

В силу ч. 2 ст. 4-3 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч.1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 34, 43 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що ухвалою господарського суду Вінницької області від 29.10.2010 року порушено провадження у справі № 15/109-10 про банкрутство Державного підприємства "Бджільнянський спиртовий завод" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Приписами п. п. 1, 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", передбачено, цей Закон набирає чинності через рік з дня його опублікування, крім: підпункту 14 пункту 7 розділу X "Прикінцеві та перехідні положення", який набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування; положень щодо офіційного оприлюднення відомостей про справу про банкрутство на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет, які набирають чинності через два роки з дня опублікування цього Закону. До набрання чинності цими положеннями офіційне оприлюднення відомостей про справу про банкрутство здійснюється в офіційних друкованих органах (газетах "Голос України" або "Урядовий кур'єр").

Положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

З огляду на викладене та беручи до уваги те, що провадження у справі № 15/109-10 порушено до набрання чинності даного Закону в редакції чинній з 19.01.2013 року, в зв'язку з чим застосуванню підлягають норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у редакції чинній до 19.01.2013 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції чинній до 19.01.2013 року), протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

В силу п. 7 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції чинній до 19.01.2013 року), з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Згідно п. 50 постанови Верховного суду України "Про судову практику в справах про банкрутство" від 18.12.2009 року № 15, оскільки на передбачені статтями 536 та 625 ЦК проценти та індекс інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання не поширюється заборона на їх нарахування в період провадження справи про банкрутство, то кредитор не позбавлений права подавати додаткові вимоги щодо стягнення процентів та інфляційних втрат відповідно до порядку, встановленого Законом.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини та наведені норми законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення відповідача 673 778,44 грн. - інфляційних втрат та 93 366,42 грн. - 3% річних підлягають розгляду в межах справи № 15/109-10 про банкрутство Державного підприємства "Бджільнянський спиртовий завод".

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем невірно обрано спосіб захисту свого порушено права, а тому позов задоволенню не підлягає у повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 11 507,18 грн. підлягають покладенню на позивача, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 4-2 - 4-4, 32 - 34, 43, 49, 82, 84, 85, 115 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 12 вересня 2016 р.

Суддя Тісецький С.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи