ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2016 р.Справа № 915/256/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ярош А.І.,

Суддів: Діброви Г.І., Лисенко В.А.,

секретар судового засідання: Молодов В.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2, за довіреностями;

від відповідача: ОСОБА_3, за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз»

на рішення господарського суду Миколаївської області від 29.06.2016р.

по справі № 915/256/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Роскосметика»

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз»

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Роскосметика звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства Миколаївгаз грошових коштів у загальній сумі 76626 грн. 47 коп. (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог), з яких:

49164 грн. 04 коп. борг за недопоставлений газ,

27462 грн. 43 коп. авансовий платіж, а також судових витрат у справі в сумі 1378 грн., з посиланням на неналежне невиконання відповідачем зобовязання з постачання газу за укладеним між ними договором на постачання природного газу за регульованим тарифом (в межах обсягів природного газу для забезпечення потреб промислових підприємств та інших субєктів господарювання які є кінцевими споживачами) від 30.12.2012 р. № ТП-ПР-1121282-МТ.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 29.06.2016р. по справі № 916/256/16 (суддя Коваль С.М..) позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з публічного акціонерного товариства Миколаївгаз на користь товариства з обмеженою відповідальністю Роскосметика грошові кошти в загальній сумі 49164 грн. 04 коп. - вартість недопоставленого газу, 27462 грн. 43 коп. авансових платежів, 3000 грн. витрати на оплату послуг адвоката, а також кошти на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 1378 грн.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що перед ТОВ РосКосметика відповідачем не виконані зобовязання за укладеним сторонами договором, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 49164 грн. 04 коп. - вартість недопоставленого газу та 27462 грн. 43 коп. авансових платежів підлягають задоволенню повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Миколаївської області скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що суд 1 інстанції не зясував у позивача наявність підтвердження в установленому порядку місячних обсягів газу, який було виділено для забезпечення обєктів позивача, як то передбачено п.2.1 договору.

Також скаржник зазначав, що п.6.4.1 договору, на який послався суд, говорить лише про строк виконання зобовязання по поверненню грошових коштів, сплачених покупцем в якості авансу на фактичний заявлений ним обсяг, а не на заявлені, але попередньо оплачені обсяги, які визначені в додатку №2.

В порушення вказаного пункту позивачем не здійснено авансові платежі за послугу з постачання природного газу за кожний місяць, який є спірним періодом.

Крім того, апелянт посилався на те, що рішення, яким було скасовано заборгованість позивача перед відповідачем, набрало законної сили лише 02.07.2015 року, та відповідно до цього строку у позивача рахувалась заборгованість, наявність якої у відповідності до умов п.2.2 договору було перешкодою для постачання природного газу в періоди, за які судом стягується вартість недопоставленого газу.

При цьому, на день набрання законної сили рішенням суду по справі №915/259/15 ПАТ «Миколаївгаз» вже не здійснював діяльність з постачання природного газу внаслідок анулювання ліцензії, а тому наявні всі підстави для звільнення відповідача від відповідальності.

Також апелянт не погодився з покладенням на нього витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 3000 грн.

В судових засіданнях в процесі апеляційного перегляду справи представники сторін підтримали свої правові позиції, представник апелянта просив скасувати рішення суду та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, представники позивача наголошували на законності рішення суду першої інстанції та просили залишити апеляційну скаргу без змін.

Відповідно ст.85 ГПК України, в судовому засіданні 13.09.2016 р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 30.12.2012 р. між сторонами укладено договір на постачання природного газу за регульованим тарифом №ТП-ПР-1121282 (а.с.10-17).

Відповідно до п.п.5.1.2. п.5.1. Договору, ПАТ Миколаївгаз зобов'язалось забезпечувати постачання газу до пунктів призначення на умовах та в обсягах, визначених Договором.

Відповідно до положень п.2.2 договору, постачання газу здійснюється у разі підтвердження в установленому порядку оператором Єдиної газотранспортної системи України місячного обсягу газу, виділеного для забезпечення обєктів споживача, та відсутності заборгованості у споживача за минулі періоди (або оплати відповідно до графіка погашення заборгованості) та оплати поточних платежів.

Додатком № 2 до Договору, сторонами узгоджено обсяги поставки природного газу в 1 кварталі 2015р. - 5200 тис куб.м. та 2 кварталі 2015р. - 2500 тис куб.м.

Судом встановлено, що всупереч прийнятим на себе зобов'язанням, ПАТ Миколаївгаз протягом 1 і 2 кварталів 2015р. (за період лютий-червень включно), обумовлені сторонами обсяги газ не поставив, а відповідно до актів прийому-передачі природного газу за січень 2015р., позивачем передано, а відповідачем спожито 2,202 тис куб. м природного газу, за лютий поставлено 0,052 тис куб.м., що не заперечується сторонами. Після цього поставки газу припинені.

Отже, відповідачем у 1 кварталі 2015 р. поставлено лише 2, 254 тис куб м., замість заявлених 5200 тис куб.м., а у 2 кварталі 2500 тис куб. м. взагалі не поставлено, як передбачено договором.

03.02.15р. ПАТ Миколаївгаз на підставі ОСОБА_3 № б/н про припинення (обмеження) газопостачання про відключення ТОВ Роскосметика від споживання газу, постачання природного газу на користь ТОВ Роскосметика за договором від 30.12.2012 р. було припинено.

У звязку з невиконанням відповідачем умов договору, ТОВ РосКосметика звернувся до ПАТ Миколаївгаз з претензією від 22.12.2015 р. № 24/12-2015 з вимогою повернути вартість недопоставленого газу та повернути авансовий платіж, претензія ТОВ РосКосметика залишена без реагування та виконання, що і зумовило звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Згідно ч.1 ст.193 ГК України субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони.

Відповідно до ст.265 ГК України, за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязаний прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 5 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції посилався на те, що рішеннями по справам № 915/259/15 та № 915/1593/15 було встановлено, що ПАТ Миколаївгаз безпідставно здійснило припинення газопостачання ТОВ РосКосметика.

Однак, як вбачається з рішення господарського суду Миколаївської області від 19.11.2015 року по справі № 915/1593/15, пунктом 1 його резолютивної частини прийнято відмову від предявленої в позові вимоги про визнання дій приватного акціонерного товариства «Миколаївгаз» з припинення (обмеження) газопостачання та пломбування вхідної засувної арматури газопроводу обєкту товариства з обмеженою відповідальністю «Роскосметика», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Казарського, 3/2, відповідно до акту б/н від 03.02.2015 неправомірними.

Крім того, постановою Вищого господарського суду України від 19 липня 2016 року у справі № 915/1593/15 постанову Одеського апеляційного господарського суду від 03.03.2016 р. та рішення господарського суду Миколаївської області від 19.11.2015 р. у справі №915/1593/15 господарського суду Миколаївської області скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Миколаївської області.

Отже, судова колегія не має правових підстав приймати до уваги факти, встановлені рішенням по справі № 915/1593/15 відповідно до ст.35 ГПК України, оскільки вказане рішення скасоване.

Досліджуючи спірні правовідносини по суті, судова колегія доходить наступних висновків.

Відповідно до п.4.6 Договору, оплата вартості послуг з газопостачання здійснюється авансовими платежами з розрахунку договірного обсягу постачання газу за 5 днів до початку місяця постачання газу періоду оплати відповідно до додатка 2 до Договору. Споживач самостійно розраховує уму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ Роскосметика оплачено ПАТ «Миколаївгаз» платіжним дорученням №59 від 16.01.2015р. авансовий платіж за поставку природного газу в 2015р. в сумі 2201,83 грн., платіжним дорученням № 60 від 16.01.2015р. оплачено 13133,72 грн., платіжним дорученням №129 від 30.01.2015р. оплачено 3878,32 грн., платіжним дорученням №130 від 30.01.2015р. оплачено 17769,16 грн., платіжним дорученням №234 від 02.03.2015р. оплачено 389,02 грн., що загалом складає 37 372,05 грн.

Як зазначалось вище, в січні 2015р. поставлено газу в обсязі 2,202 тис куб.м. на суму 17012,04 грн., в лютому 2015р. природного газу відповідно до акту прийому-передачі поставлено 0,052 тис куб.м. на суму 389,02 грн, на загальну суму 17 401,06 грн.

Отже, судом встановлено, що на залишок сплаченої авансом суми 19970,99 грн. (37372,05 грн. - 17 401,06 грн.) відповідач газ не поставив.

Крім того, згідно ОСОБА_3 звіряння взаємних розрахунків заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.12.2015 р. складала 7491 грн. 99 коп.

Таким чином, позивачем оплачено авансом відповідачу 27462,43 грн. (19970,99+7491,44), на суму яких відповідачем не поставлено газ, і не повернуто позивачу.

Відповідно до ч.2 ст.693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ПАТ «Миколаївгаз» на користь ТОВ «Роскосметика» авансових платежів в розмірі 27642,43 грн.

Разом з тим, судова колегія вважає помилковими висновки суду першої інстанції про повернення позивачу вартості недопоставленого газу на підставі п.п.6.4.1, 6.4 договору.

Відповідно до п.п. 6.4.1. п.6.4 Договору, у разі невиконання своїх зобов'язань щодо обсягів постачання газу, Постачальник, зобов'язаний виплатити Споживачеві у розмірі вартості недопоставленого газу протягом 10 днів.

Загальна вартість обсягу недопоставленого газу становить (2254+2500) 4754 тис. куб м.

За розрахунком позивача, виходячи з обумовленого в додатку № 2 визначеного помісячного обсягу поставки, грошова вартість недопоставленого обсягу газу становить:

Лютий 2015 р. - запланований обсяг 1800 поставлено фактично 0,052 не поставлено 1799,94. Ціна за 1000 куб. м. без ПДВ - 7480 грн. 92 коп., загальна сума - 13458,17 грн.

Березень 2015 р. - запланований обсяг 1400, який не поставлено. Ціна за 1000 куб. м. без ПДВ - 11397 грн. 72 коп. Вартість непоставленого газу за березень 2015 становить - 15956 грн. 10 коп.

Квітень 2015 р. - запланований обсяг 1500, який не поставлено. Ціна за 1000 куб м без ПДВ - 8093,30 грн. Вартість непоставленого газу за квітень 2015 становить - 12 139,95 грн.

Травень 2015 р. - запланований обсяг 0,600, який не поставлено. Ціна за 1000 куб м без ПДВ - 7695,50 грн. Вартість непоставленого газу за травень 2015 становить - 4617,30 грн.

Червень 2015 р. - запланований обсяг 0,400, який не поставлено. Ціна за 1000 куб м без ПДВ - 7481,30 грн. Вартість непоставленого газу за квітень 2015 становить - 2 992,52 грн.

Загальна вартість недопоставленого за договором обсягу природного газу становить 49164 грн. 04 коп.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення вказаної суми за договором, оскільки правовою природою вказаної суми є відшкодування збитків, внаслідок припинення постачання газу з деліктних підстав, а не порушення п.6.4.1. договору щодо постачання встановленого обсягу газу.

Як свідчать встановлені обставини, на підприємстві позивача було припинено газопостачання 03.02.2015 року, що підтверджується відповідним актом про припинення газопостачання та опломбування вхідної засувної арматури газопроводу або газорозподільного пункту.

Питання неправомірності дій ПАТ «Миколаївгаз» з припинення газопостачання не досліджувалось судами, оскільки у справі №915/1593/15 ТОВ «Роскосметика» відмовилось від предявленої в позові вимоги про визнання дій приватного акціонерного товариства «Миколаївгаз» з припинення (обмеження) газопостачання та пломбування вхідної засувної арматури газопроводу обєкту товариства з обмеженою відповідальністю «Роскосметика», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Казарського, 3/2, відповідно до акту б/н від 03.02.2015 неправомірними.

З положень ст. 22 ЦК України вбачається, що обовязковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, наявність порушення з боку цієї особи, причинного звязку між діями особи та збитками, які складають обєктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарський суд повинен навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом.

Судова колегія зазначає, що позивачем не заявлялись вимоги щодо стягнення збитків та не надано доказів нанесення збитків, обґрунтування їх розміру, причинно-наслідкового звязку між діями ПАТ «Миколаївгаз» та збитками, вини ПАТ «Миколаївгаз» та факту правопорушення.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ПАТ «Миколаївгаз» на користь ТОВ «Роскосметика» 49164 грн. 04 коп. вартості недопоставленого за договором обсягу природного газу слід відмовити.

Доводи апелянта про не зясування судом першої інстанції наявності у позивача підтвердження в установленому порядку місячних обсягів газу, який було виділено для забезпечення обєктів позивача, як то передбачено п.2.1 договору, судова колегія вважає необґрунтованими та відхиляє, оскільки відповідно до приписів ст.617 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Отже, судова колегія зазначає, що затверджуючи обсяги постачання газу відповідачем позивачу, відповідач на власний ризик взяв на себе зобовязання з постачання газу за договором, а отже, взяв на себе також і відповідальність за невиконання своїх обовязків.

Судова колегія відхиляє доводи скаржника про те, що п.6.4.1 договору говорить лише про строк виконання зобовязання по поверненню грошових коштів, сплачених покупцем в якості авансу на фактичний заявлений ним обсяг, а не на заявлені, але попередньо оплачені обсяги, які визначені в додатку №2, оскільки такі доводи жодним чином не обґрунтовані та є субєктивним тлумаченням скаржником умов договору.

Доводи ПАТ «Миколаївгаз» про наявність підстав для звільнення відповідача від відповідальності у звязку з анулюванням ліцензії не заслуговують на увагу суду, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.05.2015 року №1640, ліцензію ПАТ «Миколаївгаз» анульовано лише з 01.07.2015 року.

Натомість, спірний період, за який позивачем сплачено авансові платежі, а відповідачем не поставлено газ у заявленому обсязі становить 1 та 2 квартал 2015 року.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З огляду на викладене, судова колегія вважає необґрунтованими та передчасними висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог до відповідача про стягнення 49164 грн. 04 коп. вартості недопоставленого за договором обсягу природного газу, тому доходить висновку про наявність підстав для часткового скасування рішення суду, з винесенням нового рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 27642,43 грн. авансових платежів, в частині стягнення 49164 грн. 04 коп. вартості недопоставленого за договором обсягу природного газу відмовити.

Керуючись ст. ст. 99, 101, п.2 ч.1 ст.103, 104

105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» задовольнити частково.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 29.06.2016р. по справі № 915/256/16 скасувати частково.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Роскосметика» задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Роскосметика» 27462 грн. 43 коп. (двадцять сім тисяч чотириста шістдесят дві грн. сорок три коп.) авансових платежів.

В решті позову відмовити.

Доручити господарському суду Миколаївської області видати відповідні накази із зазначенням реквізитів сторін.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписаний 19.09.2016 року

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя В.А. Лисенко

Суддя Г.І. Діброва