РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2016№910/12195/16

Господарський суд міста Києва у складі Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 910/12195/16

за позовом фермерського господарства відокремленої садиби «Антоніна», с. Ольгине Горностаївського району Херсонської області,

до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», м. Київ, в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Кадирова Владислава Володимировича, м. Київ, та

публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - приватне сільськогосподарське підприємство «Альфа-Агро», смт. Чаплинка Чаплинського району Херсонської області,

про визнання припиненими зобов'язань за кредитним договором, визнання припиненими договорів та зобов'язання вчинити дії,

за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача-1 - не з'явився;

відповідача-2 - Мостепанюка В.І. (довіреність від 05.05.2016 №б/н);

третьої особи - не з'явився.

Фермерське господарство відокремлена садиба «Антоніна» (далі - Господарство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про:

- визнання припиненим зобов'язання за кредитним договором від 01.09.2011 №04.1/12/11-КЛТ (далі - Кредитний договір від 01.09.2011), укладеним публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (далі - Кредитпромбанк) та Господарством, а також за додатковим договором від 10.06.2014 №6 до Кредитного договору від 01.09.2011 (далі - Додатковий договір), укладеним публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - Банк) та Господарством;

- визнання припиненими: договору про внесення змін від 10.06.2014 №1 до іпотечного договору від 01.09.2011 №13/12/І01/11-КЛТ (далі - Іпотечний договір), посвідченого 01.09.2011 приватним нотаріусом Горностаївського районного нотаріального округу Херсонської області Бабець С.В. (далі - Нотаріус Бабець С.В.) та зареєстрованого в реєстрі за №793; договору від 10.06.2014 №1 про внесення змін та доповнень до договору застави від 01.09.2011 №13/12/302/11-КЛТ (далі - Договір застави №13/12/302/11-КЛТ), посвідченого 01.09.2011 приватним Нотаріусом за реєстровим №792; та договору від 17.06.2014 №1 про внесення змін та доповнень до договору застави від 01.09.2011 №13/12/301/11-КЛТ (далі - Договір застави №13/12/301/11-КЛТ), посвідченого 01.09.2011 приватним нотаріусом Чаплинського районного нотаріального округу Херсонської області Ткаченко С.А. (далі - Нотаріус Ткаченко С.А.) за реєстровим №1734;

- скасування заборони відчуження нерухомого майна, наданого у забезпечення зобов'язань Господарства перед Банком за Кредитним договором від 01.09.2011; договором про внесення змін від 10.06.2014 №1 до Іпотечного договору від 01.09.2011, посвідченого Нотаріусом Бабець С.В. за №793, а саме: Цілісний майновий комплекс будівель та споруд, пункт хімізації, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Горностаївський район, с/рада Козаче-Лагерська, Цілісний майновий комплекс складається з: складу (літ. А), загальною площею 1079,4 кв.м., побутової будівлі (літ.Б), загальною площею 246,4 кв.м., огорожі та споруди (№1-6), теплиці (літ. В), житловий будинок, тераса (літ Г, г) загальною площею 35,5 кв.м., вагова, навіси (Д, д, д1), загальною площею 11,5 кв.м., ангару (літ Е), загальною площею 897,0 кв.м., критого току (літ Ж), свинарнику (літ 3), загальною площею 644,2 кв.м., та належить Господарству на праві власності на підставі свідоцтва про право власності серія САС905572 виданого 29.08.2011 виконкомом Козачелагерської с/ради на підставі рішення від 26.08.2011 №30, та зареєстрованого комунальним підприємством «Каховське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради 29.08.2011 у реєстраційній книзі №1 за реєстраційним 22005437 та в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.05.2014 за 5793432;

- зобов'язання Банка в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Кадирова В.В. (далі - Уповноважена особа) зняти заборону з рухомого майна Господарства, внесену до державного реєстру обтяжень рухомого майна у зв'язку з укладанням договору від 10.06.2014 №1 про внесення змін та доповнень до Договору застави №13/12/302/11-КЛТ, посвідченого Нотаріусом Бабець С.В. 01.09.2011 за №792;

- зобов'язання Банка в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Кадирова В.В. зняти заборону по рухомому майну приватного сільськогосподарського підприємства «Альфа-Агро» (далі - Підприємство), внесену до державного реєстру обтяжень рухомого майна у зв'язку з укладанням договору від 17.06.2014 №1 про внесення змін та доповнень до Договору застави №13/12/301/11-КЛТ, посвідченого Нотаріусом Ткаченко С.А. за №1734, шляхом подання заяви про припинення обтяження і подальше вилучення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Позов мотивовано тим, що: рішенням господарського суду Херсонської області від 02.09.2015 зі справи № 923/1355/15 відмовлено у задоволенні позову та встановлено відсутність заборгованості Господарства перед Банком; оскільки позивач повністю виконав зобов'язання з Додаткового договору, то іпотека та застава, на думку позивача, є припиненими.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.07.2016 порушено провадження у справі; залучено до участі у справі Підприємство як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Банк 25.07.2016 подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив таке: позичальник не виконав взяті на себе за Кредитним договором від 01.09.2011 зобов'язання у повному обсязі; з моменту сплати позичальником суми заборгованості 14.08.2016, заявленої у ході розгляду господарським судом Херсонської області справи №923/1355/15, позивач продовжував користуватися кредитними коштами, у зв'язку з чим Банк на законних підставах продовжував нараховувати проценти на умовах, передбачених Кредитним договором від 01.09.2011; Банком були надані вичерпні та обґрунтовані відповіді позивачу щодо неможливістю задоволення вимог останнього стосовно надання Господарству довідки про відсутність заборгованості.

Підприємство 25.07.2016 подало суду письмові пояснення, у яких зазначило, що Банк протиправно не вчиняє дій щодо зняття заборони з рухомого майна Підприємства, внесеного до державного реєстру обтяжень рухомого майна у зв'язку із укладанням договору від 17.06.2014 №1 про внесення змін та доповнень до Договору застави №13/12/301/11-КЛТ, посвідченого Нотаріусом Ткаченко С.А. за №1734, шляхом подання заяви про припинення обтяження і подальше вилучення запису з державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Господарство 25.08.2016 подало суду додаткові письмові пояснення, у яких навело додаткові нормативно-правові обґрунтування позовних вимог з посиланням на практику та правові позиції Верховного Суду України та Вищого господарського суду України.

Банк 09.09.2016 подав суду додаткові пояснення до відзиву на позовну заяву, в яких вказав таке: висновки Верховного Суду України, на які посилається позивач, не стосуються спірних правовідносин, адже Господарство не у повному обсязі виконало зобов'язання не лише за Іпотечним договором, а й за Додатковим договором, що підтверджується наявними матеріалами справи, зокрема, розрахунком заборгованості та не спростовується самим позичальником; фактично у справах, що переглядалися судом касаційної інстанції та на які посилається позивач як судову практику, що підтверджує його правову позицію, підставою для задоволення позовних вимог позичальників/майнових поручителів стали обставини, які мали преюдиціальне значення щодо спливу строку позовної давності для звернення кредитора із позовом про стягнення заборгованості та/або звернення стягнення на предмет застави/іпотеки; разом з тим, у даній справі предметом спору є визнання припинення зобов'язання за Додатковим договором та Іпотечним договором відповідно; оскільки обставини пропуску строків позовної давності не встановлювалися та не досліджувалися в рамках інших судових проваджень, в тому числі у справі №923/1355/15 (відсутні будь-які преюдиціальні обставини), та не є предметом розгляду даного спору, у зв'язку з чим зазначені судові рішення, на які посилається позивач, не можуть братися до уваги.

12.09.2016 позивач та третя особа подали суду клопотання про розгляд справи без участі повноважних представників у зв'язку із перебуванням представника в іншому судовому засіданні. Також Господарство підтримало позовні вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні 12.09.2016 представник відповідача-2 заперечив щодо задоволення позовних вимог, наголошуючи на доводах, зазначених у відзиві на позовну заяву; представники позивача, відповідача-1 та третьої особи у судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання.

Ухвали господарського суду міста Києва було надіслано учасникам процесу на адреси, зазначені у позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 12.09.2016 без участі представників позивача, відповідача-1 та третьої особи за наявними в ній матеріалами (стаття 75 Господарського процесуального кодексу України, далі - ГПК України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника відповідача-2, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.09.2011 Господарством (позичальник) і Кредитпромбанком було укладено Кредитний договір від 01.09.2011, за умовами якого:

- Кредитним договором від 01.09.2011 було встановлено процедуру та умови: надання Кредитпромбанком в майбутньому кредитів (траншів) позичальнику в межах загальної суми 800 000 грн.; повернення позичальником отриманих кредитів, нарахування та сплати процентів за отриманими кредитами, а також взаємні права та зобов'язання сторін, що виникнуть при наданні Кредитпромбанком кредитів (пункт 1.1 Кредитного договору від 01.09.2011);

- Кредитпромбанк надає позичальнику кредити на умовах забезпеченості, цільового використання, строковості, повернення та платності наданих грошових коштів (пункт 2.1 Кредитного договору від 01.09.2011);

- позичальник зобов'язаний, зокрема: повністю погасити заборгованість за кредитами у терміни, визначені відповідними додатковими угодами, але у будь-якому випадку не пізніше 29.08.2014 зі своїх поточних рахунків на рахунки Кредитпромбанку, що вказані у додаткових угодах. Датою погашення заборгованості вважається дата зарахування грошових коштів на рахунки Кредитпромбанку, що вказані у додаткових угодах. У разі несвоєчасного повернення кредитів, з наступного дня за датою, яка визначена цим пунктом, розраховується пеня, що передбачена підпунктом 3.4.8 пункту 3.4 Кредитного договору від 01.09.2011 на суму простроченого платежу; щоквартально надавати Кредитпромбанку фінансову звітність, а саме: баланс (форма № 1), звіт про фінансові результати (форма № 2), звіт про фінансові результати і дебіторську та кредиторську заборгованість (форма 1-Б) в строки, встановлені для надання відповідної звітності в державні органи, інформацію про надходження на поточні рахунки та заборгованості за кредитами в інших банках, а також на вимогу Кредитпромбанку іншу звітність, розшифровку окремих статей балансу та звіт про використання кредитів. Інформацію про надходження на поточні рахунки та заборгованості за кредитами в інших банках надати Кредитпромбанку за період з 01.09.2011 по 30.09.2011; у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитами та/або процентами сплатити Кредитпромбанку пеню за кожний день прострочки в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період наявності простроченої заборгованості за кредитами та/або процентами (підпункти 3.4.4, 3.4.5, 3.4.8 пункту 3.4 Кредитного договору від 01.09.2011);

- усі вимоги Кредитпромбанку до позичальника, що виникнуть у майбутньому за Кредитним договором від 01.09.2011 та додатковими угодами, укладеними в рамках Кредитного договору, забезпечуються заставою майна та майнових прав, що належать позичальнику та третім особам, за укладеними договорами застави (пункт 4.1 Кредитного договору від 01.09.2011);

- основним забезпеченням повернення кредитів, сплати процентів та пені є застава позичальником сільськогосподарської техніки згідно з Договором застави № 13/12/302/11-КЛТ, майнове поручительство Підприємства із заставою сільськогосподарської техніки згідно із Договором застави № 13/12/301/11-КЛТ, іпотека позичальником цілісного майнового комплексу нежитлових будівель та споруд, пункт хімізації, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Горностаївський район, с/рада Козаче-Лагерська згідно з Іпотечним договором (пункт 4.2 Кредитного договору від 01.09.2011);

- Кредитний договір набуває чинності з дня його підписання і діє до повного погашення позичальником кредитів, процентів за користування ними, а за наявності простроченої заборгованості і пені за несвоєчасне погашення кредитів та сплати процентів (пункт 5.1 Кредитного договору від 01.09.2011).

10.06.2014 Банком (кредитор), який згідно із договором купівлі-продажу прав вимоги Кредитпромбанку на користь Банку, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. 27.09.2013 за реєстровим № 2466, прийняв від Кредитпромбанку право вимоги за Кредитним договором від 01.09.2011 (став кредитором за зобов'язанням), та Господарством (позичальник) було укладено Додатковий договір, за умовами якого:

- кредитор надає позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов'язується своєчасно повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші зобов'язання за Додатковим договором (пункт 1.1 Додаткового договору);

- надання кредиту здійснюється у сумі 800 000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 19 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 09.06.2015 включно на умовах, визначених Додатковим договором (підпункт 1.1.1 пункту 1.1 Додаткового договору);

- повернення кредиту здійснюється у валюті наданого кредиту рівними частинами в останній день кожного місяця в сумі 66 666,67 грн., починаючи з 30.07.2014 та з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом, визначеним у підпункті 1.1.1 пункту 1.1 Додаткового договору. Останній платіж в рахунок погашення кредиту сплачується в розмірі фактичного залишку заборгованості за кредитом (підпункт 1.1.2 пункту 1.1 Додаткового договору);

- забезпеченням позичальником виконання своїх зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги за Додатковим договором виступає забезпечення, яке не суперечить вимогам чинного законодавства України, про що укладаються відповідні договори, а саме: договір іпотеки цілісного майнового комплексу будівель та споруд, що розташований за адресою: Херсонська область, Горностаївський район, с/рада Козаче-Лагерська, та належить Господарству; договір застави обладнання, що належить Господарству; договір застави обладнання, що належить Підприємству (пункт 1.3 Додаткового договору);

- позичальник зобов'язаний, зокрема: протягом дії Додаткового договору щоквартально, не пізніше двадцятого числа першого місяця кварталу, наступного за звітним, надавати кредитору належним чином засвідчені копії: бухгалтерського балансу (форма 1); звіту про фінансові результати (форма 2); щороку не пізніше 25 числа другого місяця року, наступного за звітним надавати кредитору належним чином засвідчені: бухгалтерський баланс за рік (форма 1); звіт про фінансові результати за рік (форма 2); в день укладання договору (ів) застави (іпотеки) укласти в акредитованій кредитором страховій компанії договір страхування заставного майна, зазначеного в пункті 1.3 Додаткового договору; протягом строку користування кредитом перевести 100 % оборотів по всім поточним рахункам, що відкриті в банківських установах України, на поточні рахунки позичальника, відкриті у кредитора. Для підтвердження виконання своїх зобов'язань позичальник повинен щоквартально, не пізніше двадцятого числа першого місяця кварталу наступного за звітним, надавати кредитору довідки / виписки про обороти в інших банках, в яких обслуговується позичальник (підпункти 3.3.9, 3.3.10, 3.3.16.2, 3.3.16.3 пункту 3.3 Додаткового договору);

- у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту (частини кредиту), визначених Додатковим договором, позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від простроченої суми за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити в повному обсязі проценти і комісії, передбачені Додатковим договором (пункт 4.1 Додаткового договору);

- у випадку порушення позичальником вимог підпунктів 3.3.1, 3.3.6 - 3.3.16 пункту 3.3 Додаткового договору позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 2 % від суми кредиту, визначеної підпунктом 1.1.1 пункту 1.1 Додаткового договору, за кожний випадок порушення (пункт 4.2 Додаткового договору);

- Додатковий договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань за Додатковим договором (пункт 8.3 Додаткового договору).

З метою забезпечення зобов'язання Господарства за Кредитним договором від 01.09.2011 та Додатковим договором були укладені такі правочини:

Іпотечний договір, за умовами якого:

- іпотекодавець (Господарство) з метою забезпечення належного виконання зобов'язання (зобов'язання, що випливають з Кредитного договору від 01.09.2011 та Додаткового договору, а саме: повернення кредиту у сумі 800 000 грн.; сплати процентів; відшкодування витрат, понесених у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки; сплати штрафних санкцій, нарахованих у зв'язку із невиконанням Кредитного договору від 01.09.2011 та Додаткового договору), що випливають з Кредитного договору від 01.09.2011 та Додаткового договору, передає, а іпотекодержатель (Банк) приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених Іпотечним договором, належне йому на праві власності нерухоме майно (пункт 2.1 Іпотечного договору);

- іпотека припиняється: виконанням у повному обсязі зобов'язання; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України (пункт 6.4 Іпотечного договору);

- Іпотечний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення печатками та нотаріального посвідчення і діє до повного виконання іпотекодавцем зобов'язань за Додатковим договором (пункт 10.1 Іпотечного договору);

Договір застави №13/12/302/11-КЛТ, за умовами якого:

- заставодавець (Господарство) передало у заставу заставодавцю (Банк) обладнання для забезпечення зобов'язань за Додатковим договором, у тому числі щодо повернення кредиту, сплати процентів і штрафних санкцій (пункт 1.1 Договору застави №13/12/302/11-КЛТ);

- право застави припиняється: у випадку припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; у випадку реалізації предмета застави; у випадку набуття заставодержателем права власності на предмет застави; у випадку виконання заставодавцем своїх зобов'язань за Додатковим договором, а також додатковими договорами до нього належним чином та в повному обсязі; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України (пункт 3.2 Договору застави №13/12/302/11-КЛТ);

- Договір застави №13/12/302/11-КЛТ набуває чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення печатками сторін і діє до виконання зобов'язань, забезпечених заставою, належним чином та в повному обсязі (пункт 6.10 Договору застави №13/12/302/11-КЛТ);

Договір застави №13/12/301/11-КЛТ, за умовами якого:

- заставодавець (Підприємство) передало у заставу заставодавцю (Банк) обладнання для забезпечення зобов'язань за Додатковим договором, у тому числі щодо повернення кредиту, сплати процентів і штрафних санкцій (пункт 1.1 Договору застави №13/12/301/11-КЛТ);

- право застави припиняється: у випадку припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; у випадку реалізації предмета застави; у випадку набуття заставодержателем права власності на предмет застави; у випадку виконання позичальником та/або заставодавцем зобов'язань за Додатковим договором, а також додатковими договорами до нього належним чином та в повному обсязі; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України (пункт 3.2 Договору застави №13/12/301/11-КЛТ);

- Договір застави №13/12/301/11-КЛТ набуває чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення печатками сторін і діє до виконання зобов'язань, забезпечених заставою належним чином та в повному обсязі ( пункт 6.10 Договору застави №13/12/301/11-КЛТ).

Статтею 572 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до частини першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно з третім абзацом статті 1 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: 1) для іпотекодавця та іпотекодержателя - юридичних осіб відомості про: для резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців; для нерезидентів - найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу; для іпотекодавця та іпотекодержателя - фізичних осіб відомості про: для громадян України - прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; для іноземців, осіб без громадянства - прізвище, ім'я, по батькові (за наявності), адресу постійного місця проживання за межами України; 2) зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання; 3) опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення; 4) посилання на видачу заставної або її відсутність.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На думку позивача, зобов'язання за Додатковим договором припинені у зв'язку із повним погашенням боргу з кредиту та штрафних санкцій, а тому є підстави для: визнання припиненими зобов'язань за Кредитним договором від 01.09.2011 та Додатковим договором; визнання припиненими Іпотечного договору, Договору застави №13/12/302/11-КЛТ та Договору застави №13/12/301/11-КЛТ; скасування заборони відчужувати нерухоме майно; зобов'язання Банку зняти заборони на відчуження.

Позов мотивовано тим, що факт відсутності заборгованості за Додатковим договором було встановлено рішенням господарського суду Херсонської області від 02.09.2015 зі справи № 923/1355/15 за позовом Банку до Господарства про стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності.

Відповідно до частини третьої статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 02.09.2015 зі справи № 923/1355/15, яке набрало законної сили 18.09.2015, у задоволенні позову відмовлено та встановлено таке:

- позичальник умови Додаткового договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань. Однак зобов'язання не виконані, у зв'язку з чим за Господарством станом на 22.06.2015 наявна заборгованість у сумі 1 024 518,07 грн., з яких: сума заборгованості за простроченим кредитом складає 779 422 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 135 949,93 грн.; сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту - 7 876,77 грн.; сума заборгованості з процентів за простроченим кредитом - 89 668,09 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення процентів - 11 013,53 грн.; сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів - 587,75 грн.;

- у зв'язку з наявністю у Господарства заборгованості в сумі 1 024 518,07 грн. станом на 22.06.2015 Банк звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, який надійшов до суду 05.08.2015;

- Господарство платіжними дорученнями від 13.08.2015 № 95 на суму 500 000 грн. та від 14.08.2015 № 96 на суму 524 518,07 грн. сплатило позивачу заборгованість за Додатковим договором у сумі 1 024 518,07 грн.

Таким чином, названим рішенням було підтверджено факт прострочення повернення кредиту Господарством і сплату останнім 1 024 518,07 грн. на користь Банку після порушення провадження у справі № 923/1355/15.

Позивач звертався до Банку з вимогами повернути йому оригінали документів, які були передані на виконання Іпотечного договору, та зняти заборони на відчуження майна.

Разом з тим, відповідач надіслав Господарству листа від 05.02.2016 № 1151, в якому відмовив у поверненні документів та знятті заборони, посилаючись на неповне виконання Додаткового договору. Так, Банком було нараховано пеню за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 95 225, 94 грн. та штраф у сумі 216 000 грн.

Слід зазначити, що відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилався на те, що зобов'язання за Додатковим договором, Іпотечним договором і Договорами застави не припинилися у зв'язку із тим, що Господарством не було сплачено пеню та штраф, нараховані Банком.

Так, відповідач нарахував пеню за прострочення сплати кредиту у сумі 95 225,94 грн.

Слід зазначити, що період нарахування пені з 22.06.2015 (дата, по яку були нараховані штрафні санкції при поданні позову зі справи № 923/1355/15) по 14.08.2015 (фактичне погашення заборгованості з кредиту та процентів).

Крім того, Банком було нараховано 216 000 грн. штрафу за неналежне виконання Господарством умов Додаткового договору, а саме:

- 80 000 грн. штрафу за невиконання підпункту 3.3.9 пункту 3.3 Додаткового договору (неподання Банку бухгалтерського балансу та звіту про фінансові результати, починаючи з ІІ кварталу 2014 року по ІІ квартал 2015 року);

- 80 000 грн. штрафу за невиконання підпункту 3.3.16.3 пункту 3.3 Додаткового договору (не проведення 100 % оборотів по всім поточним рахункам позичальника на рахунки відкриті у Банку);

- 56 000 грн. штрафу за невиконання підпункту 3.3.16.2 пункту 3.3 Додаткового договору (починаючи з 11.06.2014 Господарство припинило страхування предмета іпотеки).

Позивач не подав суду доказів того, що ним було сплачено Банку пеню та штраф за неналежне виконання умов Додаткового договору.

Разом з тим, Господарством не було спростовано підстав нарахування штрафу; документально не підтверджено виконання підпунктів 3.3.9, 3.3.16.2, 3.3.16.3 пункту 3.3. Додаткового договору.

Отже, відповідачем доведено, що зобов'язання за Додатковим договором не виконані позивачем у повному обсязі, а тому відсутні й підстави для припинення іпотеки та застави як таких, що забезпечують повне виконання зобов'язання за Додатковим договором, у тому числі зі сплати пені та штрафу.

Що ж до посилань Господарства на правову позицію Верховного Суду України та постанови Вищого господарського суду України, то слід вказати таке.

Відповідно до частини першої статті 11128 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Так, постановою Верховного Суду України від 11.11.2015 зі справи № 6-2127цс15 заяву фізичної особи задоволено; ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.06.2015, ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 12.02.2015 та рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08.12.2014 скасовано; позов фізичної особи до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») про визнання зобов'язань за договором іпотеки та застави майна припиненими та зобов'язання вчинити певні дії задоволено.

Названою постановою встановлено таке:

- у відповідь на звернення позивачки про виведення з-під обтяження нерухомого майна листом від 22.11.2013 ПАТ «Державний ощадний банк України» повідомило, що за невиконання умов договору іпотеки їй нараховано штраф за несвоєчасне страхування предмета іпотеки та ненадання банку відповідних документів на підтвердження його страхування, що є порушенням підпункту 3.3.4 пункту 3.3 Договору іпотеки, тому на підставі пункту 7.2 вказаного договору банком застосовано штраф, нарахований у сумі 41 349,50 грн.;

- станом на 29.01.2014 відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором залишок позики становив 0 грн. 00 коп., нараховані та несплачені відсотки за користування позикою 0 грн. 00 коп., нарахована та несплачена пеня за основним боргом 0 грн. 00 коп., нарахована та несплачена пеня за відсотками 0 грн. 00 коп., штраф згідно з пунктом 7.2 іпотечного договору складає 41 349,50 грн.;

- відмовляючи фізичній особі в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що нараховані банком штрафні санкції за неналежне виконання умов договору іпотеки є складовою кредитного зобов'язання, на забезпечення виконання якого і було укладено договір іпотеки;

- згідно зі статтею 1 Закону іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом;

- відповідно до частини п'ятої статті 3 Закону іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору;

- підстави припинення іпотеки визначено статтею 17 Закону. Зокрема, іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору;

- згідно з частиною третьою статті 3 Закону України «Про заставу» застава має похідний характер від забезпеченого нею зобовязання. Статтею 29 зазначеного Закону передбачено, що застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання;

- зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зазначено в частині першій статті 598 ЦК України;

- зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України);

- враховуючи, що забезпечені іпотекою та заставою зобов'язання за договором відновлювальної кредитної лінії, є виконаними, зобовязання за договором іпотеки та застави, які є похідними від кредитного договору, є припиненими;

- висновки судів про те, що нараховані банком штрафні санкції за неналежне виконання договору іпотеки є складовою кредитного зобов'язання, не ґрунтуються на законі.

Таким чином, правова позиція, викладена у вказаній постанові Верховного Суду України полягає в тому, що нараховані та несплачені боржником штрафні санкції не є перешкодою для припинення іпотеки у випадку повного виконання зобов'язань, які виникли з кредитного договору.

Слід зазначити, що у даному господарському спорі Банк нарахував пеню та штраф у зв'язку з невиконання Додаткового договору, який за своєю правовою природою є кредитним, а не за невиконання Іпотечного договору.

Отже, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у постанові від 11.11.2015 зі справи № 6-2127цс15, не може бути застосований у даній справі, оскільки Господарством не виконані у повному обсязі зобов'язання саме з кредитного договору.

Що ж до постанов Вищого господарського суду України, то слід вказати, що:

- у постанові від 27.10.2014 зі справи № 918/1906/13 іпотека була припинена у зв'язку із повним виконанням зобов'язань за кредитним договором;

- у постанові від 09.12.2014 зі справи № 910/14754/14 іпотека була припинена у зв'язку зі спливом строку позовної давності щодо стягнення боргу за кредитним договором.

Таким чином, правовідносини, які виникли між сторонами у вказаних справах, відрізняються від правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем у зв'язку з невиконанням Додаткового договору.

Отже, позовні вимоги щодо визнання припиненими зобов'язань за Кредитним договором від 01.09.2011, Додатковим договором, Іпотечним договором та договорами застави не підлягають задоволенню.

Що ж до вимог про скасування заборони відчуження нерухомого майна, зобов'язання Банка зняти заборони з рухомого майна, то вони як похідні також не підлягають задоволенню.

Саме на позивачеві лежить тягар доказування тих обставин, на які він посилається, заявляючи позовні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (частина друга статті 32 ГПК України).

Позивач не надав суду доказів у розумінні статті 32 ГПК України, які б підтверджували наявність підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на наведене у позові слід відмовити.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи покладаються на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.09.2016.

Суддя О. Марченко