РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2016Справа №910/14638/16

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОДОРТРАНС";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГЕТИЧНА ГРУПА" в особі філії "СОСНІВСЬКИЙ ГРАНІТНИЙ КАР'ЄР";

про: стягнення 239.552,30 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Назаренко А.В. - за довіреністю від 09.08.2016 № б/н;

відповідача: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОДОРТРАНС" звернулося до господарського суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГЕТИЧНА ГРУПА" в особі філії "СОСНІВСЬКИЙ ГРАНІТНИЙ КАР'ЄР" про стягнення з останнього заборгованості в сумі 237.281,54 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав свої грошові зобов'язання перед позивачем за договором від 15.05.2013 № 150513-1, оскільки не здійснив розрахунок за надані послуги. Вказана обставина призвела до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 237.281,54 грн., з яких: 132.612,53 грн. - основна заборгованість та 104.669,01 грн. - пеня.

Ухвалою господарського суду від 12.08.2016 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/14638/16. Розгляд справи призначений на 05.09.2016. Ухвала про порушення провадження у справі надсилалася відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Більш того, в матеріалах даної справи міститься повідомлення поштового зв'язку про вручення уповноваженій особі відповідача поштового відправлення суду. Враховуючи наведене, відповідач повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Відповідач правом, забезпеченим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, відзив на позов до суду не подав у зв'язку із чим, відповідно до положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

До господарського суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог. Згідно вказаної заяви позивача, останній збільшив позовні вимоги до 239.552,30 грн., з яких: основна заборгованість складає 132.612,53 грн. та пеня в сумі 106.939,77 грн.

Заява позивача від 03.04.2015 № 1/03 прийнята судом, тому, спір розглядається з урахуванням збільшення позовних вимог.

В судовому засіданні 05.09.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважного представника позивача по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між товариством з обмеженою відповідальністю "АВТОДОРТРАНС" (далі - виконавець/позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГЕТИЧНА ГРУПА" в особі філії "СОСНІВСЬКИЙ ГРАНІТНИЙ КАР'ЄР" (далі - замовник/відповідач) укладено договір від 15.05.2013 № 150513-1 (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач на умовах цього Договору надає відповідачу послуги екскаватором KOMATSU PC240LC-8 (номерний знак НОМЕР_2, двигун № НОМЕР_1, ідентифікаційний номер К50744) з гідро молотом та з ковшем для виконання робіт на кар'єрі, а відповідач зобов'язується оплатити надані послуги в повному обсязі до п'ятого числа кожного календарного місяця, наступного за попереднім, відповідно до виставленого акта виконаних робіт.

Пунктом 3.2 Договору визначено, що оплата наданих послуг здійснюється відповідачем на підставі наданого позивачем акту виконаних робіт. Відповідач здійснює оплату наданих послуг протягом п'яти банківських днів з моменту отримання акту наданих послуг по засобам факсового зв'язку чи електронній пошті

Відповідно до п. 3.3 Договору, розрахунок проводиться в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з надання послуг, тому, права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, позивачем, на виконання своїх зобов'язань за Договором та на його умовах, надані відповідачу послуги на загальну суму 306.618,00 грн. Наведена фактична обставина підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.09.2014 № ОУ-0000105 на суму 178.047,00 грн. та від 31.10.2014 № ОУ-0000126 на суму 128.571,00 грн.

Вказані акти підписані сторонами та скріплені відбитками їх печаток (засвідчені копії вказаних актів наявні в матеріалах справи).

В подальшому між сторонами спору укладений договір від 10.01.2014 № 10/01-14 за яким у позивача перед відповідачем мала місце заборгованість. У зв'язку із вказаними вище обставинами сторони дійшли згоди про залік зустрічних однорідних вимог на суму 174.005,47 грн., про що свідчать протоколи про залік взаємних вимог, які підписані сторонами, скріплені відбитками їх печаток та наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення з боку відповідача його зобов'язання за Договором, відповідач оплату послуг на користь позивача не здійснив. Наведена обставина призвела до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 239.552,30 грн., з яких: основна заборгованість складає 132.612,53 грн. та пеня в сумі 106.939,77 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням такого.

Приписами ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, а відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 132.612,53 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України визначено якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовані Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", положеннями якого встановлено, що за прострочку платежу платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону).

Таким чином, в силу наведених положень законодавства штрафні санкції за прострочення сплати грошових коштів можуть бути стягнуті саме в разі, якщо таке передбачено договором (встановлено за згодою сторін).

З умов укладеного між сторонами спору Договору вбачається, що сторонами не передбачена відповідальність у вигляді пені в разі порушення умов Договору в частині прострочення сплати грошових коштів за надані послуги.

Враховуючи викладене позовна вимога про стягнення з відповідача господарської санкції у вигляді пені в сумі 106.939,77 грн. є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується і відповідача, який повинен був довести належними засобами доказування факт відсутності порушення зобов'язання.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, то у відповідності до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГЕТИЧНА ГРУПА" (03115, м. Київ, вул. Львівська, буд. 18, корп. Б; ідентифікаційний код: 30782182, в особі філії "СОСНІВСЬКИЙ ГРАНІТНИЙ КАР'ЄР", з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОДОРТРАНС" (04212, м. Київ, вул. Тимошенка, 9; ідентифікаційний код: 33300720, на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконавчого провадження) основну заборгованість в сумі 132.612 (сто тридцять дві тисячі шістсот дванадцять) грн. 53 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1.989 (одна тисяча дев'ятсот вісімдесят дев'ять) грн. 19 коп.

3. В іншій частині позову відмовити повністю.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12 вересня 2016 року

Суддя С.В. Балац