ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" вересня 2016 р.Справа № 916/1892/16

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Зайцев Ю.О.

при секретарі судового засідання Себовій О.О.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 на підставі довіреності №18 від 20.01.2016р.;

Від відповідача: ОСОБА_2 на підставі довіреності №2/10-16 від 02.09.2016р.;

розглянувши справу за позовом Державного підприємства Адміністрація морських портів України, в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України до відповідача Державного підприємства Ренійський морський торговельний порт про розірвання договору, -

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 13.07.2016р. року до господарського суду Одеської області звернулось Державного підприємства Адміністрація морських портів України, в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України з позовною заявою до відповідача Державного підприємства Ренійський морський торговельний порт про розірвання договору.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.07.2016р. було порушено провадження по справі №916/1892/16 та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні 27.07.2016р. представником позивача було надано суду клопотання про залучення додаткових доказів по справі.

В судовому засіданні 27.07.2016р. представником відповідача було надано суду відзив на позовну заяву з підтверджуючими документами.

В судовому засіданні 29.08.2016р. представником позивача було надано суду додаткові пояснення до позовної заяви.

29.08.2016р. до канцелярії господарського суду Одеської області від відповідача надійшло заперечення на позовну заяву з підтверджуючими документами.

12.09.2016р. у судовому засіданні після повернення з нарадчої кімнати було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

16.06.2013р. між Ренійською філією Державного підприємства Адміністрація морських портів України та ОСОБА_3 підприємством Ренійський морський торговельний порт було укладено Договір за №30-В-РЕФ-13 про відшкодування витрат на сплату земельного податку.

На підставі Розпорядження КМУ від 04.03.2013р. « 133-р «Про погодження пропозиції пзсло реорганізації державних підприємств морського транспорту, наказом Міністерства інфраструктури України від 19.03.2013р. №163 «Про заходи піодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення державного підприємства «Адміністрація морських портів України» створено державне підприємство «Адміністрація морських портів України».

Для розміщення обєктів порту Державному підприємству Ренійський морський торговельний порт було надано землю у кількості 94,36гектарів у постійне користування, що підтверджується ОСОБА_3 на право постійного користування землею на підставі Рішення виконкому Ренійської міської ради народних депутатів №252 від 17 жовтня 1996р.

Як постійний землекористувач платником податку на землю є саме ОСОБА_3 підприємство Ренійський морський торговельний порт.

Згідно акту приймання-передачі майна, майнових прав та зобовязань від 13 червня 2013р. було проведено розподіл майна від ДП «Ренійський морський торговельний порт» до ДП «Адміністрація морських портів України».

Розпорядженням Голови ДП «АМПУ» №73 від 21.10.2013р. філії було зобов'язано провести інвентаризацію земельних ділянок, які забезпечують діяльність ДП «АМПУ», та скласти узгоджений акт.

28.10.2013р. між Ренійською філією Державного підприємства Адміністрація морських портів України та ОСОБА_3 підприємством Ренійський морський торговельний порт було підписано та узгоджено акт обстеження земельної ділянки на загальну площу, яка перейшла від ДП «РМТП- відповідача до ДП «АМПУ» у розмірі 704 478,00 метрів квадратних.

На підставі вищенаведеного, керівництвом ДП «АМПУ» прийняте рішення щодо припинення зобов'язань за договором відшкодування земельного податку, у звязку із чим 29 лютого 2016 року ДП «АМПУ» звернулися до відповідача з проектом Додаткової угоди про розірвання договору.

Відповідач у встановлений законом 20-денний строк Додаткову угоду не повернув, та письмової відмови філії не надав.

З наведених підстав ОСОБА_3 підприємство Адміністрація морських портів України, в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України звернулось до господарського суду одеської області з позовом до відповідача Державного підприємства Ренійський морський торговельний порт про розірвання договору про відшкодування витрат на сплату земельного податку №30-В-РЕФ-13 від 16.06.2013р.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав:

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Частини 1, 4 ст.202 ЦК України визначають, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

За приписами ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Судом встановлено, що 16.06.2013р. між Ренійською філією Державного підприємства Адміністрація морських портів України та ОСОБА_3 підприємством Ренійський морський торговельний порт було укладено Договір за №30-В-РЕФ-13 про відшкодування витрат на сплату земельного податку.

Відповідно до п. 7.1. Договору, дія цього договору поширюється у відповідності до ч.3, ст. 631 ЦК України на правовідносини сторін, що виникли з 13.06.2013р. і діє протягом строку, під час якого сторона 2 є платником за земельні ділянки.

Згідно п.7.2. Договору, у разі відсутності письмового повідомлення будь-якої із сторін про відмову від продовження строку дії договору за 30 календарних днів до спливу строку дії цього договору, цей договір вважається продовженим на такий самий строк та на тих самих умовах.

Отже, сторони Договору обумовили можливість його розірвання в позасудовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи на виконання вимог п. 7.2. Договору, 29 лютого 2016 року ДП «АМПУ» звернулися до відповідача з проектом Додаткової угоди про розірвання договору.

Тобто, з вищезазначеного вбачається, що позивач заздалегідь попередив відповідача про намір розірвати договір, проте в порушення умов договору та вимог чинного законодавства відповідач будь-якої відповіді на вказане повідомлення не надав.

Згідно ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Державного підприємства Адміністрація морських портів України, в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України підлягають задоволенню, як обґрунтовані, законні та підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

Решту доводів і поданих сторонами доказів, відхилення яких не обґрунтовано вище, суд відхиляє як такі, що не мають значення для вирішення спору.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Рішення прийнято на підставі наданих сторонами доказів, оскільки згідно із ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

При цьому суд приймає до уваги строк розгляду справи, достатність часу у будь-якої із сторін для надання доказів на підтвердження власних доводів, для спростування обставин чи доводів протилежної сторони та для подання суду клопотання про витребування таких доказів у інших осіб.

Керуючись ст.ст. 32,33,44,49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства Адміністрація морських портів України, в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України до відповідача Державного підприємства Ренійський морський торговельний порт про розірвання договору задовольнити.

2. Розірвати Договір про відшкодування витрат на сплату земельного податку №30-В-РЕФ-13 від 16.06.2013 року, укладений, між Ренійською філією Державного підприємства Адміністрація морських портів України (68802, Одеська обл., м. Рені, вул.Дунайська, буд. 188; ) та ОСОБА_3 підприємством Ренійський морський торговельний порт (68800, Одеська обл., м. Рені, вул. 28 Червня, буд. 259; ).

3. Стягнути з Державного підприємства Ренійський морський торговельний порт (68800, Одеська обл., м. Рені, вул. 28 Червня, буд. 259; ) на користь Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (68802, Одеська обл., м. Рені, вул.Дунайська, буд. 188; ) 1 378 /одна тисяча триста сімдесят вісім/ грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено та підписано 19 вересня 2016 р.

Суддя Ю.О. Зайцев