ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.09.16р. Справа № 904/6202/16

За позовом Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби, м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "АКСІОМА", м. Дніпропетровськ

про зобов`язання визнати кредиторські вимоги у загальному розмірі 28 690 759,00 грн. та включити до реєстру вимог кредиторів у сьому чергу задоволення

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 представник - дов. № 16922/9/28-01-10-12 від 09.09.2016р.

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби звернулася до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "АКСІОМА", в якому просить зобовязати ПАТ «КБ АКСІОМА» визнати кредиторські вимоги СПДІ у м. Дніпропетровську МГУ ДФС, які нараховані та несплачені банківською установою ПАТ «КБ АКСІОМА» з податку на додану вартість, з податку на прибуток банківських організацій та за штрафними санкціями за несвоєчасне подання податкових декларацій у загальній сумі 28 690 759,00 грн. та включити до реєстру вимог кредиторів у сьому чергу задоволення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у звязку зі збільшенням податкового боргу позивач неодноразово звертався до відповідача з заявами про додаткові кредиторські вимоги, в задоволенні та включенні яких до реєстру кредиторів відповідачем було відмовлено.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

У судові засідання представник відповідача не з'явився, причин нез'явлення суду не повідомив, відзиву на позов та інші витребувані судом документи не надав, з приводу чого суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини 1 статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 2 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, про місцезнаходження останньої.

Від відповідача конверт з ухвалою повернувся на адресу господарського суду з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

При цьому, судом здійснені всі можливі заходи щодо належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Крім того, суд наголошує на тому, що ухвали суду були надіслані відповідачу завчасно з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

Слід зазначити, що в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду (пункт 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011).

Так, господарський суд прийшов до висновку, що незнаходження відповідача за його адресою реєстрації, що має наслідком неотримання кореспонденції суду про повідомлення щодо часу та місця розгляду даної справи, не може прийматися до уваги судом, оскільки свідчить, що неотримання ухвал суду відповідачем відбулося саме з його вини. Відповідач, у разі незнаходження за його адресою реєстрації, повинен був докласти зусиль про отримання поштових відправлень за цією адресою. Крім того, неотримання ухвал суду відповідачем у вказаному випадку не може бути причиною для порушення законного права позивача на розумний строк розгляду його справи.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, оскільки ухвали суду були надіслані на адресу відповідача та неотримані відповідачем внаслідок його недобросовісної поведінки, що полягає у незабезпеченні вчасного отримання поштової кореспонденції за своєю адресою реєстрації.

При цьому, стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Крім цього, відповідно до абзацу 1 пункту 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Крім того, представник позивача наполягав на тому, що причини для відкладення розгляду справи відсутні, оскільки матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні та вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки останній повідомлений про час та місце судового засідання належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Враховуючи те, що норми статті 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

У пункті 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 роз'яснено: якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина 1 статті 38 Господарського процесуального кодексу України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Так, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 05.09.2016р. розгляд справи відкладався до 19.09.2016р.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не подавалось.

У судовому засіданні 19.09.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 30.01.2015р. №68 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ АКСІОМА" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) прийнято рішення від 30.01.2015р. №21 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ АКСІОМА" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ АКСІОМА" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» строком на 1 рік з 30.01.2015р. по 29.01.2016р. включно. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду від 28.12.2015р. за № 242 процедуру ліквідації продовжено до 29.01.2017р.

За даними Позивача, за ПАТ "КБ АКСІОМА" обліковується: податок на додану вартість (14010100) 8 690,00 грн. Вказаний податковий борг складається з наступних сум:

- донараховано за податковим повідомленням рішенням № НОМЕР_1 від 11.09.2015р., яке винесено за несвоєчасне подання податкових декларацій, на підставі акту комерційної перевірки від 31.08.2015р. № 50/28-01-43-33972230 в сумі 5 100,00 грн.;

- самостійно задекларований банківською установою Податкова декларація з податку на додану вартість № НОМЕР_2 від 19.01.2016р., термін сплати 30.041.2016року, в сумі 1 253,00 грн.;

- самостійно задекларований банківською установою Податкова декларація з податку на додану вартість № НОМЕР_3 від 20.04.2016р., термін сплати 30.04.2016р., в сумі 2 329,00 грн.;

- самостійно задекларований банківською установою Податкова декларація з податку на додану вартість № НОМЕР_4 від 20.05.2016р., термін сплати 30.05.2016р., в сумі 8,00 грн.

Податок на прибуток банківських організацій (11020600) 28 682 069,00 грн. Вказаний податковий борг складається з наступних сум:

- самостійно задекларований банківською установою Податкова декларація з податку на прибуток № НОМЕР_5 від 26.02.2016р., термін сплати 10.03.2016р. в сумі 26 929 539,00 грн.;

- самостійно задекларований банківською установою _ Податкова декларація з податку на прибуток № НОМЕР_6 від 06.05.2016р., термін сплати 20.05.2016р. в сумі 1 752 530,00 грн.

Позивач неодноразово звернувся до ліквідатора ПАТ "КБ АКСІОМА" із заявами (а.с. 14, 16, 17) про визнання кредиторських вимог Позивача та включення їх до реєстру вимог кредиторів.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ АКСІОМА" ОСОБА_2В повідомлено про те, що відповідно до п. 4.31 глави 4 розділу 5 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку від 05.07.2012р. № 2, відповідно якого «уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить зміни до реєстру акцептованих вимог на підставі рішення суду про внесення до реєстру кредиторів, яке набрало законної сили».

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом до суду та є предметом спору у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін суд дійшов висновку про часткове задоволення позову на підставі наступного.

Наслідки запровадження тимчасової адміністрації та ліквідації банків регулюються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012р. №4452-VІ (далі-Закон України №4452).

Статтею 1 Закону України №4452 встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України № 4452 з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває усі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Відповідно до п. 1 ч. 5 під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Відповідно до ч.3 ст. 46 Закону України № 4452 під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов'язаннями банку із сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону України.

Згідно з ч. 4 ст. 49 Закону України № 4452 будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про зобовязання ПАТ «КБ АКСІОМА» включити до реєстру вимог кредиторів у сьому чергу кредиторські вимоги СПДІ у м. Дніпропетровську МГУ ДФС, які нараховані та несплачені банківською установою ПАТ «КБ АКСІОМА» з податку на додану вартість, з податку на прибуток банківських організацій та за штрафними санкціями за несвоєчасне подання податкових декларацій у загальній сумі 28 690 759,00 грн.

В решті позовних вимог суд вважає необхідним відмовити, оскільки суд може захистити права та законні інтереси способами, що встановлені договором або передбачені законом, та норми діючого законодавства не передбачають, що порушене право чи законний інтерес можуть бути захищені шляхом визнання господарським судом кредиторських вимог позивача до відповідача, тому в частині визнання ПАТ «КБ «АКСІОМА» кредиторських вимог позивача які нараховані та несплачені банківською установою ПАТ «КБ АКСІОМА» з податку на додану вартість, з податку на прибуток банківських організацій та за штрафними санкціями за несвоєчасне подання податкових декларацій у загальній сумі 28 690 759,00 грн.

Згідно ст. 49 ГПК України при задоволенні позову судовий збір покладається на відповідача у справі.

Керуючись статтями 4, 32 - 34, 36, 43 - 44, 49, 82 - 85, 115 - 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати Публічне акціонерне товариство «КБ АКСІОМА» (49005, м. Дніпропетровськ, вул. Сімферопольська, буд. 11, прим. 25, ) включити до реєстру вимог кредиторів у сьому чергу кредиторські вимоги Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального торгового управління Державної Фінансової служби (49600, м. Дніпропетровськ, проспект О. Поля, 57, ), які нараховані та несплачені банківською установою ПАТ «КБ АКСІОМА» з податку на додану вартість, з податку на прибуток банківських організацій та за штрафними санкціями за несвоєчасне подання податкових декларацій у загальній сумі 28 690 759,00 грн., про що видати наказ.

Стягнути з Публічне акціонерне товариство «КБ АКСІОМА» (49005, м. Дніпропетровськ, вул. Сімферопольська, буд. 11, прим. 25, ) на користь Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального торгового управління Державної Фінансової служби (49600, м. Дніпропетровськ, проспект О. Поля, 57, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378,00 грн., про що видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

У решті позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 22.09.2016р.

Суддя ОСОБА_3