ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2016 р.Справа № 922/2492/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Денисюк Т.С.

при секретарі судового засідання Кудревичу М.О.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків
до 1. Акціонерної компанії "Харківобленерго" м. Харків , 2. Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, смт. Близнюки
про розірвання договору та зобов'язання укласти договір
за участю :

Позивач - ОСОБА_1 паспорт (НОМЕР_3);

Представник 1-го відповідача - Оганян Л.А. довіреність №01-16юр/7803 від 15.09.2015 року;

Представник 2-го відповідача - не з"явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просить розірвати Договір про постачання електричної енергії № 72153 від 16.04.2004 року, укладений між Акціонерною компанією "Харківобленерго" (1-й відповідач) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (2-й відповідач) та зобов'язати Акціонерну компанію "Харківобленерго" укласти з Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 Договір на постачання електричної енергії на об'єкт нерухомості магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3.

Також позивач просить суд покласти на 2-го відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2756,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.07.2016 року за позовною заявою було порушено провадження по справі №922/2492/16 та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 30 серпня 2016 року.

Ухвалою суду від 30.08.2016 року розгляд справи було відкладено на 07 вересня 2016 року.

07 вересня 2016 року позивач надав до суду клопотання (вх. №29337), в якому просив суд в прохальній частині позовної заяви змінити п. 4 та викласти його у наступній редакції: стягнути з відповідача 2 на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 витрати понесені на сплату судового збору у розмірі 2756,00 грн. за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру.

Розглянувши надане позивачем клопотання, суд зазначає, що воно не може розглядатися як збільшення або зменшення розміру позовних вимог чи зміна предмета або підстав позову, а стосується лише судових витрат, а відтак, подальший розгляд справи ведеться з його урахуванням.

Представник позивача, який брав участь в судовому засіданні 07.09.2016 року, підтримував позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник 1-го відповідача в судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву, наданому до суду29.08.2016 року (вх.№28156), проти позову заперечував та просив в його задоволенні відмовити.

Представник 2-го відповідача в судові засідання не з'являвся, документів, витребуваних судом та відзиву на позовну заяву, не надав, про причини неявки суд не повідомляв. Про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення відповідних поштових відправлень.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, було створено належні умови для доведення сторонами своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи, витребувано в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього докази.

В судовому засіданні представники сторін не виявили наміру подавати додаткові клопотання, докази чи пояснення по справі в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень, а матеріали справи свідчать про достатність наявних в ній доказів для встановлення в повному обсязі фактичних обставин справи.

Дослідивши надані учасниками судового процесу документи, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

16 жовтня 2015 року Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 за Договором купівлі-продажу №2-638 від 16.10.2015 року, який був посвідчений та зареєстрований у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області Мірошниченко Оленою Миколаївною (рішення про державну реєстрацію №25340300 від 16.10.2015 року), було придбане нерухоме майно, а саме: нежитлова будівля, магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1", загальною площею 43,4 (сорок три цілих чотири десятих) кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3.

Разом з тим, як зазначається позивачем, з моменту отримання права власності на вказане нерухоме майно, він неодноразово звертався до Акціонерної Компанії "Харківобленерго", а саме до структурного підрозділу Близнюківського районного відділення "Харківенергозбут" з метою укласти договір про постачання електричної енергії (надалі - Договір) до придбаної 16.10.2015 року нежитлової будівлі. Однак, Акціонерна компанія "Харківобленерго" безпідставно ухиляється від укладання Договору з позивачем, чим перешкоджає здійснювати останньому підприємницьку діяльність.

Так Близнюківське РВЕ АК "Харківобленерго" листом №46Е/18-441 від 05.07.2016 року на заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 вих. №04/07 від 04.07.2016 року, щодо укладення Договору, відмовило в укладанні Договору з посиланням на те, що об'єкт нерухомості Магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1" приєднаний до електричних мереж АК "Харківобленерго" та являється точкою обліку діючого Договору про користування електричною енергією за №72153 від 16.04.2004 року укладеного з Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, а заміна власника зазначеного об'єкта нерухомості не являється підставою для розірвання вищезазначеного Договору. Крім того, відповідно до розділу 6 п. 6.18. ПКЕЕ "З новим споживачем укладаються договори відповідно до вимог законодавства України, зокрема цих Правил та нормативно - технічної документів після розірвання договору із споживачем, який звільняє приміщення".

З огляду на викладене, позивач вважає, що що відмови відповідача 1 щодо укладання Договору є незаконними, необгрунтованими та безпідставними, крім того існування Договору №72153 від 16.04.2004 року укладеного між відповідачем 1 та відповідачем 2 є таким, що порушують його права.

Розглянувши позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 в частині розірвання Договору № 72153 від 16.04.2004 року, суд зазначає наступне.

Між Акціонерною компанією "Харківобленерго" (1-й відповідач / Постачальник) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (2-й відповідач / Споживач) 16.04.2004 року було укладено Договір про постачання електричної енергії № 72153 (зі змінами внесеними Додатковою угодою від 05.05.2011 року), за умовами якого Постачальник зобов'язався продати електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок, а споживач - оплачувати постачальнику вартість використаної ним електричної енергії та здійснювати інші платежі за умовами договору.

Згідно п.п. 2.1., 2.2., 2.З. Договору сторони під час виконання умов Договору, а також вирішення всіх питань, що не обмовлені Договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією.

Пунктом 2.5. Договору у разі звільнення Споживачем займаного приміщення, реорганізації, ліквідації (у тому шляху шляхом банкрутства), відчуження в будь-який спосіб займаного приміщення Споживач зобов'язаний письмово повідомити Постачальника за 20 діб до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією і в цей термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених цим Договором, до дня зміни власника приміщення включно та/або остаточного припинення користування електричною енергією.

Договір (зі змінами внесеними Додатковою угодою від 05.05.2011 року) набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.11.2011 року.

Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якою із сторін, у порядку визначеному законодавством України (п. 9.4. Додаткової угоди від 05.05.2011 року).

Разом з тим, як вбачаєтьс яз матеріалів спарви, право власності на Магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1" перейшло до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу №2-638 від 16,10.2015 року та зареєстровано Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №25340300 від 16.10.2015 року, що підтверджується витягом з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі- енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Статтею 652 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не вишиває із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягни згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення, договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане:

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Згідно з п. 1.2 Правил користування електричної енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 року (надалі - ПКЕЕ), "....споживач електричної енергії - юридична або фізична особа, що використовує електричну енергію для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору".

Споживачі енергії - суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю (ст. 1 Закону України "Про електроенергетику").

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання, належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання, зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п. 6.18. ПКЕЕ у разі звільнення займаного приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов'язаний повідомити постачальника електричної енергії та (у разі наявності відповідного договору) електропередавальну організацію або основного споживача не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договору, і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно.

З огляду на вищевикладене, станом на момент звернення позивача до суду із даним позовом власником, та користувачем Магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", до якого, відповідно до Договору 72153 від 16.04.2004 року здійснюється енергопостачання є Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, разом з тим, Фізична особа - підприємець ОСОБА_2, всупереч п. 6.18 ПКЕЕ та п. 2.5. Договору №72153 від 16.04.2004 року не повідомила відповідача 1 - Акціонерну компанію "Харківобленерго" про звільнення та відчуження займаного нею приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3.

Суд погоджується з висновками позивача та зазначає, що своїми діями (бездіяльністю) Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 унеможливлює виконання відповідачем 1 свого обов'язку, передбаченого статтею 24 Закону України "Про електроенергетику", якою передбачено, зокрема, що енергопостачальник, що здійснює постачання електричної енергії на закріпленій території, не має права відмовити замовнику (споживачу), електроустановки якого розташовані на такій території, в укладенні договору про постачання електричної енергії (договору про користування електричною енергією).

Враховуючи вказану істотну зміну обставин, якими сторони керувалися при укладенні Договору та порушення діючого законодавства України, а також умов Договору, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про розірвання Договору про постачання електричної енергії № 72153 від 16.04.2004 року, укладеного між Акціонерною компанією "Харківобленерго" та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 є законними і обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Крім того, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 зазначає, що відповідач 1 неправомірно ухиляється від укладення відповідного Договору, що є порушенням приписів статей 24, 25, 26 Закону України "Про електроенергетику", а також пунктів 1.3., 1.5., 1.8., 6.1. ПКЕЕ та діючого законодавства, чим порушує права позивача щодо забезпечення належного функціонування належного останньому нежитлового приміщення, на договірних засадах із єдиним у даному територіальному регіоні постачальником електричної енергії як балансоутримувача та управителя, що в свою чергу перешкоджає здійснювати позивачу підприємницьку діяльність у Магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Згідно із ст. 187 Господарського кодексу України, спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Статтею 179 Господарського Кодексу України встановлено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами- юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями. Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб'єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірці договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

Укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Суб'єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв'язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб'єкти зобов'язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов'язкові умови таких договорів.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 181 Господарського кодексу України визначений загальний порядок укладення господарських договорів. Особливості укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів передбачені статтею 184 Господарського кодексу України.

Так, відповідно до частини 3 вказаної статті укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Згідно ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" та п. 1.3 ПКЕЕ, споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Згідно статті 25 Закону України "Про електроенергетику" споживачі електричної енергії мають право на підключення до електричної мережі у разі виконання ПКЕЕ, а також на отримання електричної енергії, якісні характеристики якої визначені державними стандартами.

Як вже зазначалось раніше статтею 24 Закону України "Про електроенергетику" визначено, що енергопостачальник, що здійснює постачання електричної енергії на закріпленій території, не має права відмовити замовнику (споживачу), електроустановки якого розташовані на такій території, в укладенні договору про постачання електричної енергії (договору про користування електричною енергією).

Аналогічне правило передбачено і ПКЕЕ затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України 31.07.1996 року № 28.

Так, пунктом 1.3. ПКЕЕ встановлено, що постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за. регульованим тарифом.

За пунктом 1.6. ПКЕЕ договір про постачання електричної енергії на основі типового договору (додаток 3) укладається постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, з усіма споживачами та субспоживачами (крім населення), об'єкти яких розташовані на, території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом.

Відповідно до пункту 1.9. ПКЕЕ постачальники електричної енергії за регульованим тарифом на закріпленій території не мають права відмовити споживачу або субспоживачу, електроустановки якого розташовані на цій території, в укладенні договору, за умови дотримання вимог законодавства України, зокрема цих Правил та інших нормативно-технічних документів.

Водночас, відповідно до пункту 5.1. ПКЕЕ договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Згідно п. 5.2 ПКЕЕ при укладенні договору про постачання електричної енергії сторони визначають його зміст на основі типового договору (додаток 3).

Пункт 5.3 ПКЕЕ визначає, що постачальник електричної енергії за регульованим, тарифом зобов'язаний надати на розгляд проект договору про постачання електричної енергії протягом 7 робочих днів для споживачів із приєднаною потужністю до 150 кВт та протягом 14 робочих днів для споживачів із приєднаною потужністю 150 кВт та більше від дати прийняття від споживача бокументів. зазначених у пункті 5.4 цих Правил.

Таким чином, укладення договору про постачання електроенергії є обов'язковим для постачальника електроенергії, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом зобов'язання 1-го відповідача укласти відповідний договір на постачання електроенергії з позивачем.

При цьому, заперечення Акціонерної компанії "Харківобленерго" відносно існування договору на постачання електроенергії з попереднім власником майна є безпідставними та відхиляються судом, виходячи з того що, відсутність ініціативи відносно своєчасного розірвання існуючого договору з попереднім власником приміщення з боку відповідача не повинна впливати на укладення нового договору з новим власником майна.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне покласти на 2-го відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2756,00 грн., оскільки з його вини спір було доведено до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 32, 33, 43, 44-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати Договір про постачання електричної енергії № 72153 від 16.04.2004 року, укладений між Акціонерною компанією "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 149, ) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, код ЄДР НОМЕР_1).

Зобов'язати Акціонерну компанію "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 149, ) укласти з Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, Код ЄДР: НОМЕР_2) договір про постачання електричної енергії на об'єкт нерухомості - нежитлову будівлю, магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, код ЄДР НОМЕР_1) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, Код ЄДР: НОМЕР_2) витрати зі сплати судового збору в розмірі 2756,00 гривень.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09.09.2016 р.

Суддя Т.С. Денисюк

Справа №922/2492/16.