РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2016Справа № 910/9814/16

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Шкоденко Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Волиньобленерго" в особі Ковельської філії

до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Волинської філії

про стягнення 58 555,11 грн.

за участю представників:

від позивача:Сорока А.П.- представник за довіреністю № 13/18-193 від 02.07.2016 р.
від відповідача:не з'явився
ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Публічне акціонерне товариство "Волиньобленерго" в особі Ковельської філії (далі - ПАТ "Волиньобленерго") з позовом до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Волинської філії (далі - Концерн) про стягнення заборгованості в сумі 48 897,18 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору № 526-0175000 від 25.11.2013 р. в частині своєчасної оплати вартості поставленої електричної енергії, внаслідок чого відповідачу були нараховані пеня та інфляційна складова боргу.

У позові ПАТ "Волиньобленерго" просило суд стягнути з відповідача пеню в сумі 4 027,16 грн. та інфляційні нарахування у сумі 44 870,02 грн., а всього - 48 897,18 грн.

Під час розгляду справи по суті позивач змінював (збільшував, зменшував) позовні вимоги, остаточно просив (заява про зменшення розміру позовних вимог від 08.08.2016 р.) стягнути пеню в сумі 4 027,16 грн. та інфляційні нарахування у сумі 54 527,95 грн., що разом складає 58 555,11 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував остаточні позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, у якому судом було відмовлено. У минулому судовому засіданні позов визнав частково, не заперечуючи суми пені, зазначив, що розрахунок інфляційної складової боргу позивачем виконаний невірно, а тому у цій частині позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.11.2013 р. між Ковельською філією Публічного акціонерного товариства "Волиньобленерго" (постачальник електричної енергії) та Концерном радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (споживач) був укладений договір про постачання електричної енергії № 526-0175000 (далі - договір), відповідно до якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику електроенергії вартість використаної купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі за умовами цього договору та додаткам до нього, що є його невід'ємними частинами.

Згідно з п. 2.1.2 договору постачальник електричної енергії зобов'язується постачати споживачу електричну енергію, як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору (додаток № 1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу) із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами.

За умовами п. 2.2.3 договору споживач зобов'язується оплачувати постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 2 "Порядок розрахунків" та № 3 "Порядок зняття показів засобів обліку електричної енергії".

Додатком № 2 до договору визначено порядок розрахунків за електроенергію, у відповідності з яким Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення протягом розрахункового періоду повинен здійснювати 3 планових платежі на поточний рахунок із спеціальним режимом використання у таких співвідношеннях:

- 1-й платіж, щомісячно до 1-го числа споживач оплачує 30 % вартості очікуваного обсягу постачання електричної енергії, яка передбачена додатком № 1 до договору на поточний розрахунковий період;

- 2-й платіж до 10-го числа оплата в розмірі 40 % до договору на поточний розрахунковий період;

- 3-й платіж до 20-го числа оплата в розмірі 30 % до договору на поточний розрахунковий період.

Споживач самостійно розраховує суму планового платежу шляхом множення чинного у поточному періоді рівня тарифу на обсяг електричної енергії, заявленої на наступний розрахунковий період із врахуванням відсотка планового платежу.

Таким чином, до початку розрахункового періоду, який, згідно з доповненням до додатку № 3 "Про порядок зняття показів засобів обліку електричної енергії" до договору, починається з 21-го числа (при 31 календарному дні в місяці), 20 числа (при 30 календарному дні в місяці) 18 числа (при 28 календарних дні в місяці) кожного місяця, відповідач повинен оплатити до початку розрахункового періоду 100 % вартості очікуваного обсягу постачання електричної енергії.

У судовому засіданні встановлено, що позивач умови договору виконав у повному обсязі, у за період з жовтня 2013 р. по травень 2016 р. поставив відповідачу електричну енергію на загальну суму 3 879 241,02 грн., що підтверджується рахунками за активну електричну енергію за вказаний період та поясненнями представників сторін.

Разом з тим, відповідач свої зобов'язання за договором виконав неналежним чином, оплатив поставлену електричну енергію з порушенням строку, про що свідчать банківськи виписки з рахунку позивача, при цьому вказану обставину відповідач не заперечував.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Як встановлено судом, унаслідок прострочення Концерном зобов'язання з оплати наданих послуг, позивачем була нарахована пеня у сумі 4 027,16 грн. за період з 26.05.2015 р. по 30.09.2015 р., яку відповідач не заперечував.

Так, у силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність з а несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Як вбачається з договору, пунктом 4.2.1 договору за внесення платежів, передбачених п. п. 2.2.3 - 2.2.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком № 2, споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Ураховуючи зазначені приписи закону, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення пені заявлені правомірно.

Перерахувавши заявлену позивачем суму відповідно до подвійної облікової ставки Національного банку України та вимог ч. 6 ст. 232 ГК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача пеню в сумі 4 027,16 грн., тобто у сумі, про яку просить позивач.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків від інфляції на суму 54 527,95 грн., суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до Листа Верховного Суду України „Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 року № 62-97р, а також п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України „Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" від 17.07.2012 року № 01-06/928/2012 судам при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Провівши перерахунок заявленої до стягнення суми інфляційної складової боргу у відповідності до вимог діючого законодавства, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню збитки від інфляції у сумі 54 426,60 грн., тобто у меншій сумі, ніж просить позивач, оскільки ним не враховано дефляцію у жовтні 2015 р. та лютому 2016 р.

За таких обставин позовні вимоги ПАТ "Волиньобленерго" підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі статтею 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.cт. 32 - 34, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства "Волиньобленерго" в особі Ковельської філії до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Волинської філії про стягнення 58 555,11 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Волинської філії (04112, м. Київ, вул. Дорогожицька, буд. 10, ідентифікаційний код 01190043) на користь Публічного акціонерного товариства "Волиньобленерго" в особі Ковельської філії (43023, м. Луцьк, вул. Єршова, буд. 4, ідентифікаційний код 00131512) пеню у сумі 4 027 (чотири тисячі двадцять сім) грн. 16 коп., збитки від інфляції у сумі 54 426 (п'ятдесят чотири тисячі чотириста двадцять шість) грн. 60 коп., судовий збір у сумі 1 375 (одна тисяча триста сімдесят п'ять) грн. 61 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 8 вересня 2016 року.

Повний текст рішення підписаний 13 вересня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.