ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2016 р. Справа № 914/1247/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу Турківського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП "Галсільліс" від 23.06.2016 р.

на рішення Господарського суду Львівської області від 13.06.2016 р.

у справі № 914/1247/16

за позовом першого заступника керівника Самбірської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Бітлянської сільської ради Турківського району, с. Бітля, Турківський район, Львівська область

до відповідача ОСОБА_2 дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП "Галсільліс", м. Турка, Львівська область

про стягнення 675136,98 грн.,

представники сторін:

- прокурор Рогожнікова Н.Б.;

- від позивача ОСОБА_3 голова сільської ради;

- від відповідача не зявився.

Права та обовязки сторін, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України прокурору та позивачу розяснено. Заяв про відвід складу суду не поступало.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 13.06.2016 р. у справі №907/147/16 (суддя Манюк П.Т.) задоволено позов першого заступника керівника Самбірської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Бітлянської сільської ради Турківського району, стягнуто з Турківського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП Галсільліс на користь Державного бюджету України, обласного бюджету Львівської області, до спеціального фонду місцевого бюджету Бітлянської сільської ради 675136,98 грн. шкоди, завданої державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства, зарахувавши кошти на аналітичний рахунок, відкритий в Головному управлінні Державного казначейства України у Львівській області за балансовим рахунком 3311 Кошти які підлягають розподілу між Державним і місцевими бюджетами зарахувавши 50% стягнутої суми в розмірі 337568,47 грн. до спеціального фонду місцевого бюджету Бітлянської сільської ради, 20% стягнутої суми в розмірі 135027,39 грн. до спеціального фонду обласного бюджету Львівської області, 30 % стягнутої суми в розмірі 202541,09 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України.

Оскаржуваним рішенням встановлено, що відповідачем як лісокористувачем не забезпечено охорону і збереження закріплених за ним лісів та допущено їх незаконну рубку в кількості 325 дерев породи «ялиця» та «смерека», в обсязі 158,62 м. куб.; не надано жодних доказів вчинення дій щодо збереження та охорони лісів та недопущення самовільної рубки лісу, а відтак позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Турківське дочірнє лісогосподарське підприємство ЛГП "Галсільліс" оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі скаржник зазначив, зокрема, про невстановленість судом усіх елементів складу цивільного правопорушення та про недопустимість використання при визначенні розміру шкоди положень постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008р. №665. Так, на думку скаржника, висновок місцевого господарського суду про неправомірність дій чи бездіяльності відповідача є необґрунтований та не підтверджений жодними доказами, зокрема, відповідними постановами про адміністративні правопорушення, за якими б посадові особи відповідача притягались до адміністративної відповідальності. Крім того, відповідач не наділений повноваженнями правоохоронних органів щодо припинення правопорушень, які вчиняються сторонніми особами, в той же час, після виявлення незаконної вирубки він вчинив залежні від нього дії та повідомив правоохоронні органи про цей факт.

Виконуючий обовязки керівника Самбірської місцевої прокуратури подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Прокурор звернув, зокрема, увагу на те, що незаконна рубка була здійснена у кварталах №1-5 Бітлянського лісництва Турківського ДЛГП «Галсільліс». Відповідач, як постійний лісокористувач, був зобовязаний здійснювати охорону лісів, в тому числі, і від незаконних рубок, а невиконання цього обовязку слід вважати порушенням лісового законодавства, яке тягне відповідні правові наслідки.

Скаржник не забезпечив в судове засідання явку повноважного представника, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, та подав клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із відрядженням свого представника.

Розглянувши подане клопотання, колегія суддів вирішила відмовити в його задоволенні, оскільки на підставі аналогічного клопотання скаржника розгляд скарги вже відкладався 25.08.2016р., за період між відкладенням і поточним судовим засіданням скаржником не подавалось додаткових доводів чи документів в підтвердження своїх вимог, можливість представництва скаржником своїх інтересів в суді не обмежена залученням єдиного представника, в матеріалах справи міститься достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, а також у звязку із завершенням встановленого строку на розгляд апеляційної скарги.

З матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається наступне:

На території Бітлянського лісництва Турківського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП Галсільліс в кварталах № 1-5 обходу №1 було виявлено самовільну рубку лісу, вчинену невстановленими особами, у звязку з чим на підставі наказу директора Турківського ДЛГП Галсільліс від 01.04.2013р. №61 працівниками Турківського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП Галсільліс проведено ревізію.

Як зазначає прокурор і позивач та не заперечує у своїх письмових поясненнях відповідач, Турківське дочірнє лісогосподарське підприємство ЛГП Галсільліс є комунальним спеціалізованим лісогосподарським підприємством, яке створене обласним комунальним спеціалізованим лісогосподарським підприємством Галсільліс та є постійним лісокористувачем, зокрема території Бітлянського лісництва, що знаходиться на території Бітлянської сільської ради (а.с. 25).

Актом ревізії, проведеної в період з 12.04.2013р. по 17.04.2013р., складеним лісничим Бітялянського лісництва ОСОБА_4, майстром лісу ОСОБА_5 та лісником ОСОБА_6 встановлено факт самовільної рубки в кварталах № 1-5 обходу №1 вказаного лісництва 325 одиниць дерев породи ялиця та смерека в обсязі 158,62 м. куб., а також розмір заподіяної шкоди 675136,98 грн. (а.с. 21). Кількість та обєм деревини вирубаної деревини зафіксовані у відомості самовільно зрубаних дерев, яка складена за підписом цих же посадових осіб (а.с. 22-24).

23.05.2013р. Турківським дочірнім лісогосподарським підприємством ЛГП Галсільліс було подано повідомлення по факту самовільної рубки лісу в Турківський РВ УМВС України у Львівській області, яке внесено до ЄРДР та по якому до цього часу здійснюється досудове розслідування, що перебуває у провадженні Турківського відділення поліції Самбірського відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області (а.с. 19).

У звязку з відсутністю відшкодування заподіяної шкоди в добровільному порядку, перший заступник керівника Самбірської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Бітлянської сільської ради Турківського району звернувся з позовом про стягнення з Турківського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП "Галсільліс", як постійного лісокористувача, 675136,98 грн. шкоди в судовому порядку.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та, відповідно, скасування оскаржуваного рішення відсутні, з огляду на наступне:

Зі змісту статті 17 Лісового кодексу України вбачається, що основною метою надання лісів у постійне користування є ведення лісового господарства. Статтями 19 та 64 Лісового кодексу України передбачено обовязки постійних лісокористувачів та основні вимоги щодо ведення лісового господарства.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 цього Кодексу, постійні лісокористувачі зобов'язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; створювати сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.

Відповідно до п. 5 ст. 64 Лісового кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов'язані, зокрема, здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Згідно ст. 86 Лісового кодексу України організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Матеріалами справи підтверджується факт незаконної вирубки невстановленими особами 325 одиниць дерев породи ялиця та смерека в обсязі 158,62 м. куб. в кварталах № 1-5 обходу №1 Бітлянського лісництва. Як було зазначено вище, постійним лісокористувачем на вказаній ділянці є Турківське дочірнє лісогосподарське підприємство ЛГП Галсільліс.

Таким чином, попри закріплений за відповідачем у вищенаведених положеннях Лісового кодексу України обовязок здійснювати охорону лісів від незаконних рубок, ним не було його дотримано: відповідач допустив вчинення невстановленими особами незаконних рубок 325 одиниць дерев породи ялиця та смерека, які своєчасно не виявив та не зафіксував, хоча мав можливість і був зобов'язаний це зробити, чим порушив вимоги п. 1 ч. 2 ст. 19 Лісового кодексу України.

Відповідно до п. 6.1.2. роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 27.06.2001р. № 02-5/744 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища", у вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог лісового законодавства у випадках встановлення контролюючими органами при проведенні перевірок дотримання природоохоронного законодавства на підвідомчій лісовому господарству території факту правопорушення, вчиненого невстановленими особами, судам необхідно виходити з того, що обов'язки із: забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень; дотримання правил і норм використання лісових ресурсів; ведення лісового господарства на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснення використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення, відповідно до статті 19 Лісового кодексу України, покладено на постійних лісокористувачів.

В акті ревізії обходу №1 Бітлянського лісництва від 17.04.2013р. встановлено розмір заподіяної шкоди внаслідок вищезазначеної незаконної рубки, а саме 675136,98 грн.

Згідно статті 105 Лісового кодексу України, особи, винні у порушенні лісового законодавства, зокрема у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, порушенні порядку заготівлі та вивезення деревини, порушенні інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, несуть встановлену законом дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність. Відповідно до статті 107 цього Кодексу підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Стаття 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди. Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди містяться у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести протиправність поведінки особи, вину особи, яка заподіяла шкоду, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Обовязок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків. При цьому, відсутність своєї вини доводить особа, яка завдала шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України).

З огляду на викладене, судова колегія суддів зазначає, що: 1) законодавством на відповідача покладено обовязок охорони лісів від самовільних рубок; 2) актом ревізії обходу №1 Бітлянського лісництва від 17.04.2013р. підтверджено факт незабезпечення лісокористувачем (відповідачем) охорони і збереження закріплених лісів обходу №1 кварталів №1-5 Бітлянського лісництва, що знаходяться на території Бітлянської сільської ради, що призвело до незаконної порубки лісу; 3) з вказаного акту вбачається розмір заподіяної шкоди; 4) на виконання положень ст.ст. 33, 34 ГПК України та ч.2 ст.1166 ЦК України відповідачем не надано жодних доказів відсутності його вини та вчинення ним дій, спрямованих на збереження та охорону лісів та недопущення самовільної рубки лісу.

На підставі наведеного колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про підставність позовних вимог першого заступника керівника Самбірської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Бітлянської сільської ради Турківського району про стягнення з Турківського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП "Галсільліс" 675136,98 грн. шкоди, завданої навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної рубки дерев, оскільки даний факт підтверджується матеріалами справи, а відповідальність за таке правопорушення покладається на відповідача згідно вимог діючого законодавства.

Наведеним також спростовуються доводи відповідача про те, що він не завдавав шкоди лісовим ресурсам, про відсутність його вини, а також доводи про неможливість застосування до спірних правовідносин положень постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008р. №665.

Відповідно до ст. 47 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища, з врахуванням положень п.7 ч.3 ст.29 та п.7 ч.2 ст.69 Бюджетного кодексу України, суму заявлених збитків правомірно було стягнуто із врахуванням наступного розподілу: 50% до спеціального фонду місцевого бюджету Бітлянської сільської ради, на території якої вчинено правопорушення, 20% до до спеціального фонду обласного бюджету Львівської області, 30% до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до ст.ст. 33, 43 ГПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія, прийшла до висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення, як такого, що прийнято відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, слід покласти на скаржника.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Львівської області від 13.06.2016р. у справі №907/147/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Турківського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП "Галсільліс" без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя Орищин Г.В.

суддя Галушко Н.А.

суддя Данко Л.С.