ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року Справа № 915/807/16

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.,

представника позивача: Косогова О.М. - голова правління, виписка з ЄДР серія ААА №419038,

представник відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Відкритого акціонерного товариства "Вознесенський спецагропромтранс" (56500, Миколаївська обл., м. Вознесенськ, вул. Київська (вул. Жовтневої революції), 254),

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (56534, АДРЕСА_1),

про: стягнення 115079,95 грн. - збитків від інфляції та 11703,05 грн. - 3% річних, -

в с т а н о в и в:

Відкрите акціонерне товариство "Вознесенський спецагропромтранс" звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 115079,95 грн. збитків від інфляції та 11703,05 грн. - 3% річних,

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що в порушення вимог чинного законодавства та умов договорів оперативної оренди №4/01/10 від 04.01.2010, №31/12/10 від 31.12.2010, по наданню платних послуг №2/01-07 від 02.01.2007, №10/01 від 10.01.2008, №23/01 від 23.01.2009, №1/07 від 01.07.2009 відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав. У зв'язку з цим, рішенням господарського суду Миколаївської області від 16.01.2015 по справі № 5016/4285/2011(12/244) з відповідача було стягнуто на користь позивача 130033,84 грн. основного боргу та 2600,68 грн. витрат по сплаті судового збору. В задоволенні решти позовних вимог в позові відмовлено. Проте, відповідачем зазначене рішення виконане не було, позивачем коштів не отримано.

06.09.2016 від позивача до суду надійшла заява № 25 від 31.08.2016, якою він зменшив позовні вимоги і просив стягнути з відповідача з 100558,95 грн. інфляційного збільшення заборгованості та 3% річних за договорами про надання платних послуг та оперативної оренди.

Враховуючи, що відповідно до ст. 22 ГПК України, позивач скористався своїм правом до прийняття рішення, заява про зменшення позовних вимог своєчасно надіслана відповідачу, що підтверджується описом вкладення та квитанцією від 01.09.2016, справа розглядається за заявою № 25 від 31.08.2016.

Під час розгляду справи, представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач про час судового засідання повідомлений належним чином відповідно до ст. 64 ГПК України, що підтверджується поштовими поверненнями (а.с.18-20), але вимог ухвал суду від 25.07.2016, 15.08.2016 не виконав, відзив та витребувані документи не надав, представник в судове засідання не з'явився.

Враховуючи належне повідомлення відповідача про судовий розгляд справи, суд, на підставі ст. 75 ГПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 06.09.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

Між Відкритим акціонерним товариством "Вознесенський спецагропромтранс" та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 було укладено Договори оперативної оренди №4/01/10 від 04.01.2010 та №31/12/10 від 31.12.2010, предметом яких є надання в оперативну оренду виробничих потужностей (контрольно-технічний пункт, асфальтовану площадку для зупинки автомобільного транспорту в позаробочий час, медпункт, автореммайстерні), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.31-34).

Крім того, між сторонами були укладені Договори по наданню платних послуг №2/01-07 від 02.01.2007, №10/01 від 10.01.2008, №23/01 від 23.01.2009, №1/07 від 01.07.2009 (а.с.35-40).

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов вищезазначених договорів, ВАТ "Вознесенський спецагропромтранс" звернулось до суду з позовом про стягнення з ФОП ОСОБА_3 про стягнення 162283, 84 грн., в тому числі: 130033, 84 грн. основного боргу та 32250, 00 грн. пені.

29.02.2012 Господарським судом Миколаївської області по справі № 5016/4285/2011(12/244) прийнято рішення, яким позов задоволено частково, стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства "Вознесенський спецагропромтранс" 130 033, 84 грн. основного боргу та 2600, 68 грн. судового збору.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.12.2013 вищезазначене рішення господарського суду від 29.02.2012 скасовано, в позові Відкритого акціонерного товариства "Вознесенський спецагропромтранс" відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.10.2014 постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.12.2013 та рішення господарського суду Миколаївської області від 29.02.2012 скасовано і справу направлено на новий розгляд до господарського суду Миколаївської області.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 16.01.2015 по справі № 5016/4285/2011(12/244) з відповідача було стягнуто на користь позивача 130033,84 грн. основного боргу та 2600,68 грн. витрат по сплаті судового збору. В задоволенні решти позовних вимог в позові відмовлено.

Даним рішенням від 16.01.2015 було встановлено вину відповідача щодо неналежного виконання грошових зобов'язань по спірним договірним відносинам, які виникла на підставі договорів, а саме:

- договору оперативної оренди №4/01/10 від 04.01.2010, який діяв з 31.12.2010 до 31.12.2010;

- договору оперативної оренди №31/12/10 від 31.12.2010, який діяв з 31.12.2010 до 31.12.2011;

- договору по наданню платних послуг №2/01-07 від 02.01.2007 з урахуванням додаткової угоди від 27.03.2007, який діяв 31.12.2007;

- договору по наданню платних послуг №10/01 від 10.01.2008, який діяв 31.12.2008;

- договору по наданню платних послуг №23/01 від 23.01.2009, який діяв з 01.01.2009 по 01.07.2009;

- договору по наданню платних послуг №1/07 від 01.07.2009 з урахуванням додаткової угоди від 01.07.2009, який діяв 31.12.2009.

Відповідно до ст. 525, 526, 629 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно рішення суду від 16.01.2015 по справі № 5016/4285/2011(12/244) у відповідача, у зв'язку з неналежним виконанням свої обов'язків за вищезазначеними договорами, перед позивачем утворилася заборгованість на загальну суму 130033,84 грн., з яких: 25215,00 грн. - за договором №4/01/10 від 04.01.2010, 39754,84 грн. - за договором №31/12/10 від 31.12.2010, 17440,00 грн. - за договором послуг №2/01-07 від 02.01.2007, 21901,00 грн. - за договором №10/01 від 10.01.2008, 25723,00 грн. - за договорами №23/01 від 23.01.2009, №1/07 від 01.07.2009.

На підставі рішення господарського суду Миколаївської області 16.01.2015 видано судовий наказ від 04.02.2015, який підлягав обов'язковому виконанню (а.с.25).

22.07.2016 ТОВ "Вознесенський спецагропромтранс" звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою про стягнення з ФОП ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 100558,95 грн., з яких: 32740,20 грн. збитків від інфляції за період з січня 2015 року по червень 2016 року та 3213,54 грн. - 3% річних за період з 14.01.2015 по 06.09.2016 за договорами про надання послуг; 57498,31 грн. збитків від інфляції за період з серпня 2013 року по червень 2016 року та 7107,08 грн. - 3% річних за період з 21.07.2013 по 06.09.2016 за договорами оперативної оренди (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначає, що прострочення виконання відповідачем грошових зобов'язань у сумі 65064,00 грн. - за договорами про надання послуг та 64969,84 грн. - за договорами оперативної оренди встановлено господарським судом по справі № 5016/4285/2011(12/244).

Позивач також вважає, що внаслідок ухвалення судового рішення та набрання ним з 03.02.2015 законної сили, сума у розмірі 130033,84 грн. була трансформована у грошове зобов'язання, невиконання якого допускає можливість застосування до відповідача вимог частини 2 статті 625 ЦК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з рішення господарського суду Миколаївської області від 16.01.2016 по справі № 5016/4285/2011(12/244) строк виконання зобов'язання в частині оплати послуг за договорами про надання послуг на суму 65064,00 грн. є простроченим з 12.01.2015 - 14.01.2015, оскільки проведення оплати за надані послуги, відповідно до п.п.2.3, 2.4 Договорів, мало бути здійнено протягом 3-х банківських днів з дати отримання рахунків, які направлені відповідачу листами №56 від 05.12.2014 та №57 від 05.12.2014.

Докази направлення вказаних рахунків надані суду позивачем.

Згідно ч.3 ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо нарахованої позивачем інфляції за договорами на надання платних послуг в сумі 32740,20 грн. за період з січня 2015 року по червень 2016 року слід зазначити наступне.

Як зазначено вище, обов'язок з оплати за зазначеними договорами виник у відповідача з 12.01.2015 по 14.01.2015. Оскільки у вказаний термін оплата не була здійснена, то з 14.01.2015 зобов'язання відповідача з оплати 65064,00 грн. слід вважати простроченим.

При перевірці розрахунку збитків від інфляції судом встановлено, що позивачем нарахування збитків від інфляції здійснюється починаючи з січня 2015 року, без урахування того, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки.

Оскільки, фактично зобов'язання відповідача виникло у січні 2015 року, то нарахування інфляційних втрат слід здійснювати з лютого 2015 року.

Таким чином, судом за допомогою програми «Законодавство» було здійснено перерахунок інфляційних втрат на суму 65064,00 грн. за період з лютого 2015 по червень 2016, відповідно до якого індекс інфляції за зазначений період становить 145,88% , а інфляційні втрати 29853,11 грн.

Враховуючи викладене, позов в частині стягнення інфляційних втрат за договорами про надання платних послуг підлягає задоволенню частково у сумі 29853,11 грн. за період з лютого 2015 року по червень 2016 року.

Щодо нарахованої позивачем інфляції за договорами оперативної оренди в сумі 57498,31 грн. за період серпня 2013 року по червень 2016 року, то вона підлягає задоволенню повністю, з огляду на наступне.

Рішенням суду від 16.01.2015 було встановлено, що за договорами оперативної оренди від 04.01.2010 та 31.12.2010 оплата повинна була проводитись не пізніше 10 числа кожного місяця (п.п.3.2-3.4 договорів). Відповідно до розрахунків заборгованості за вказаними договорами, ФОП ОСОБА_3 періодично здійснювались платежі за оренду (останній платіж було проведено у листопаді 2011 року). Крім того, 10.01.2011 та 05.10.2011 між сторонами були підписані акти звіряння розрахунків, а 28.11.2012 відповідач направив позивачу заяву, в якій зобов'язався повернути існуючу заборгованість до 30.01.2013.

Позивач, на підставі ст. 257 ЦК України, відповідно до якої загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, нарахував відповідачу інфляційні втрати за трьохрічний період до моменту звернення до суду з позовом про їх стягнення та моменту винесення рішення судом, тобто за період з 21.07.2013 по 06.09.2016 на суму боргу 64969,84 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок збитків від інфляції на суму 57498,31 грн. за період з серпня 2013 року по червень 2016 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, розрахунок відповідачем не заперечений, а тому зазначена інфляція підлягає задоволенню в повному обсязі.

Позовні вимоги в частині стягнення 3% річних за договорами про надання платних послуг та оперативної оренди підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступних міркувань.

Згідно ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, позивач просить стягнути з відповідача 3213,54 грн. - 3% річних за період з 14.01.2015 по 06.09.2016 за договорами про надання послуг та 7107,08 грн. - 3% річних за період з 21.07.2013 по 06.09.2016 договорами оперативної оренди.

Відповідачем розрахунки не заперечені.

Судом розрахунок річних перевірений, та встановлена їх правомірність.

За вказаних обставин, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню частково.

У відповідності до ст.49 ГПК України, судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

06.09.2016 від позивача до суду надійшла заява про стягнення з відповідача додаткових витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, у розмірі 1388,92 грн.

У даному клопотанні слід відмовити, оскільки позивачем не доведено необхідність їх понесення (зокрема, оренда автомобіля). Крім того, явка у судове засідання представників судом не була визнана обов'язковою.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 821, 84, 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, 56534, АДРЕСА_2 (відомості про банківські реквізити відсутні, код НОМЕР_1) на користь Відкритого акціонерного товариства "Вознесенський спецагропромтранс", 56500, Миколаївська область, АДРЕСА_3 (відомості про банківські реквізити відсутні, код 02126403) заборгованість в сумі 97672,04 грн., з яких: 29853,11 грн. інфляційних втрат та 3213,54 грн. - 3% річних за договорами по наданню платних послуг №2/01-07 від 02.01.2007, №10/01 від 10.01.2008, №23/01 від 23.01.2009, №1/07 від 01.07.2009; 57498,31 грн. інфляційних втрат та 7107,08 грн. - 3% річних за договорами оперативної оренди №4/01/10 від 04.01.2010, №31/12/10 від 31.12.2010 та 1855,89 грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення оформлено у відповідності до ст.85 ГПК України

та підписана суддею 09 вересня 2016 року.

Суддя М.В. Мавродієва