КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2016 р. Справа№ 911/1166/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Коршун Н.М.

при секретарі Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача Дорогань О.М. - дов. б/н від 16.05.2016 року

Романенко В.І. - голова правління

від відповідача не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Комунального підприємства Богуславської районної ради

«Богуславтепловодопостачання»

на рішеннягосподарського суду Київської області

від 16.05.2016 року (суддя Щоткін О.В.)

у справі № 911/1166/16

за позовом Приватного акціонерного товариства «Миронівка

«Райагрохім» (далі - ПрАТ «Миронівка «Райагрохім»)

до Комунального підприємства Богуславської районної ради

«Богуславтепловодопостачання»

(далі - КП «Богуславтепловодопотсачання»)

про стягнення 1 200 123, 48 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 16.05.2016 року у справі № 911/1166/16 позовні вимоги задоволено частково. Припинено провадження в частині стягнення 197 562,36 грн. основного боргу. Стягнуто з КП «Богуславтепловодопостачання» на користь ПрАТ «Миронівка «Райагрохім» - 650 000 грн. 00 коп. основного боргу, 191 279 грн.71 коп. пені, 14 097 грн. 25 коп. 3% річних, 147 184 грн.16 коп. інфляційних втрат та 18 001 грн. 85 коп. судового збору.

Не погодившись із згаданим рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що оскаржене рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню. На думку апелянта, місцевим судом проігноровано всі перераховані відповідачем грошові кошти позивачу в розрахунок утвореної заборгованості та не враховано строк давності при призначенні санкцій у вигляді пені, 3 % річних та інфляційних втрат тощо.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями, справу № 911/1166/16 за апеляційною скаргою КП «Богуславтепловодопостачання» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2016 року апеляційну скаргу КП «Богуславтепловодопостачання» на рішення господарського суду Київської області від 16.05.2016 року у справі № 911/1166/16 прийнято до провадження у визначеному складі суду та призначено до розгляду на 12.07.2016 року.

08.07.2016 року через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 12.07.2016 року по справі було оголошено перерву на 06.09.2016 року, зобов'язано учасників судового процесу зробити звіряння взаєморозрахунків по сумі заборгованості.

В судове засідання з'явились представники позивача, представник відповідача не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи є відповідна розписка. 05.09.2016 року представник відповідача надіслав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку із зайнятістю в іншій кримінальній справі.

Присутні в судовому засіданні представники позивача проти розгляду справи за відсутності представника відповідача не заперечував.

Оскільки неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню апеляційної скарги по суті та враховуючи, що даним представником вже були надані пояснення в судовому засіданні 12.07.2016 року, апеляційний господарський суд вважав за необхідне скаргу розглянути за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Представники позивача в судовому засіданні доводи скарги заперечили, просили не брати їх до уваги, а відтак рішення місцевого суду як законне та обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, ПрАТ «Миронівка «Райагрохім» звернулось до господарського суду Київської області з позовом до КП «Богуславтепловодопостачання» про стягнення 1 200 123,48 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що відповідач в порушення умов Договору постачання товару №БЛС-010115/1 від 01.01.2015 року, не розрахувався за отриманий товар, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в сумі 847 562,36 грн. за прострочення оплати якої позивачем нараховано 191 279,71 грн. пені, 14 097,25 грн. 3% річних та 147 184,16 грн. інфляційних втрат тощо.

Суд першої інстанції, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, що мають значення для вирішення спору по суті, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат, відтак задовольнив позов частково; в частині стягнення 197 562, 36 грн. основного боргу провадження припинив.

Так, задовольняючи позов в частині стягнення основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат, місцевий суд вважав доведеним факт наявного боргу відповідача перед позивачем на момент звернення позивача з позовом до суду в сумі 847 562, 36 грн. Після порушення провадження у справі відповідач сплатив 197 562, 36 грн., тому суд першої інстанції припинив провадження в цій частині на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України. Відтак, суд першої інстанції вважав доведеним факт наявного основного боргу відповідача перед позивачем в сумі 650 000, 00 грн., а також документально підтвердженим та відповідачем жодним чином не спростованим розрахунок позивача 3% річних, інфляційних втрат та пені тощо.

Апеляційний господарський суд погоджується з такими висновками місцевого суду.

Як встановлено матеріалами справи, між ПрАТ «Миронівка «Райагрохім» (постачальником) та КП «Богуславтепловодопостачання» (покупцем) 01.01.2015 року укладено договір про постачання товару №БЛС-010115/1 (далі - Договір), за умовами п. 1.1. якого, в порядку та на умовах визначених Договором, постачальник зобов'язався поставити у власність покупця біопаливо лушпиння соняшника (надалі Товар), а покупець зобов'язався прийняти Товар та своєчасно здійснити його оплату.

Згідно п.п. 1.2., 2.5 Договору одиниця виміру, загальна кількість Товару, що підлягає поставці за Договором, ціна за одиницю Товару, визначаються специфікаціями, які є невід'ємними частинами Договору. Остаточна кількість Товару, яка була поставлена постачальником покупцю визначається у видаткових накладних.

Відповідно до п. 8.1. Договору (у редакції Додаткової угоди № 1 від 31.12.2015) договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2016 року, а в частині розрахунків - до повного їх виконання.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач свої зобов'язання за Договором виконав, здійснивши поставку Товару відповідачу на загальну суму 2 554 434, 49 грн.

В свою чергу відповідач зобов'язання з оплати виконав неналежним чином, здійснив лише часткову оплату отриманого Товару на загальну суму 1 706 872,13 грн.

Таким чином, на момент звернення позивача з позовом до суду у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в сумі 847 562, 36 грн.

Після порушення провадження у справі відповідачем сплачено 197 562,36 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку.

Відповідно до п. 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплати суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Аналогічна позиція визначена й п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

З огляду на наведене, апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції правомірно припинено провадження у справі в частині стягнення з відповідача 197 562,36 грн. на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Зобов'язанням згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобов'язання на підставі ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням визначених змістом зобов'язання умов (неналежне виконання).

До договору поставки ( ч.2 ст. 712 ЦК України ) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Крім цього, п. 5.1 Договору сторони погодили, що обов'язок покупця по оплаті Товару вважається виконаним з моменту зарахування коштів на банківський рахунок постачальника в сумі, що зазначена в рахунку на оплату Товару, протягом 30 банківських днів з дати підписання Договору (Специфікації).

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивачем поставлено відповідачу Товар на загальну суму 2 554 434, 49 грн., відповідачем оплату поставленого позивачем товару здійснено не в повному обсязі та факту наявної заборгованості не спростовано.

Апеляційний господарський суд вважає, що Договір, за умовами якого здійснено поставку товару, на підставі ст. 692 ЦК України є оплатним, відтак в силу приписів чинного законодавства оплатити прийнятий товар є прямим обов'язком відповідача як замовника за Договором, а положеннями п. 5.1. Договору сторонами узгоджено не умови виникнення у відповідача цього обов'язку, а порядок і строки здійснення розрахунків, тобто строки виконання зобов'язання.

Оскільки факт наявного боргу відповідача перед позивачем належним чином доведено, документально підтверджено й відповідачем не спростовано, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу в розмірі 650 000, 00 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений договором або законом строк.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

За умовами п. 5.2. Договору, у випадку несвоєчасної оплати товару постачальник має право вимагати, а покупець зобов'язаний при першій вимозі постачальника сплатити постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачуться пені, від суми заборгованості за кожен день прострочення та за весь період затримки оплати починаючи з дня, наступного за днем належного платежу згідно Договору та закінчується днем фактичного погашення суми боргу в повному обсязі.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).

Здійснивши перерахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, місцевий суд встановив, що їх розрахунок здійснено позивачем правильно, отже з відповідача підлягає стягненню 191 279,71 грн. пені, 14 097,25 грн. 3% річних та 147 184,16 грн. інфляційних втрат. В зв»язку з цим апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення місцевого суду про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат є правомірним.

За таких обставин, апеляційний господарський суд вважає, що висновки місцевого суду є законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Богуславської районної ради «Богуславтепловодопостачання» залишити без задоволення, рішення господарського суду Київської області від 16.05.2016 року у справі № 911/1166/16 - без змін.

Матеріали справи № 911/1166/16 повернути до господарського суду Київської області.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді С.О. Алданова

Н.М. Коршун