КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2016 р. Справа№ 910/24963/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Коршун Н.М.

при секретарі Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача Цибізова О.О. - дов. № 159 від 25.12.2015 року

від відповідача Гриценко В.В. - дов. б/н від 21.09.2015 року

від третьої особи Шумінська Ю.Ю. - дов. № 062/02/07-26 від 04.01.2016 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАТ-АРТ»

на рішення господарського суду міста Києва

від 31.05.2016 року (головуючий суддя: Турчин С.О.,

судді: Андреїшина І.О., Морозов С.М.)

у справі № 910/24963/15

за позовом Комунального підприємства «Київський метрополітен»

(далі - КП «Київський метрополітен»)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАТ-АРТ»

(далі - ТОВ «ТАТ-АРТ»)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департамент комунальної власності м. Києва

виконавчого органу Київської міської ради

(Київської міської державної адміністрації)

про виселення з орендованого майна

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 31.05.2016 року у справі № 910/24963/15 позов задоволено повністю. Виселено ТОВ «ТАТ-АРТ» з нерухомого майна (частини вестибюлю), визначену тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) ТОВ «ТАТ-АРТ» згідно з викопіюванням з Схем тимчасового розташування МАФ, за адресою: станція метро «Лукянівська», Б/Н, загальною площею 37,0 кв. м. Зобов'язано ТОВ «ТАТ-АРТ» у строк не пізніше 30 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили демонтувати тимчасові огороджуючи конструкції (кіоски), що належать ТОВ «ТАТ-APT та знаходяться в частині вестибюлю за адресою: станція метро «Лукянівська», Б/Н, загальною площею 37,0 кв. м. Стягнуто з ТОВ «ТАТ-АРТ» на користь КП «Київський метрополітен» витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 436,00 грн.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати повністю та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що рішення суду винесене з порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення. На думку відповідача, КП «Київський метрополітен» не є належною стороною, яка була вправі в даному випадку заявляти про укладення, продовження чи відмовляти в продовженні договору оренди, належною стороною щодо вчинення таких дії є лише Київська міська рада тощо.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями, справу № 910/24963/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від року апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження у визначеному складі суду, розгляд справи призначено на 12.07.2016 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.07.2016 року розгляд справи відкладено на 06.09.2016 року через нез'явлення в судове засідання представника відповідача.

06.09.2016 року через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду представником відповідача подане клопотання про залучення Київської міської ради до участі у справі № 910/24963/15 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, яке як безпідставне залишене апеляційним господарським судом без задоволення.

В судове засідання 06.09.2016 року з'явились представники сторін та третьої особи. Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, оскаржене рішення за наведених у скарзі підстав скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Представники позивача та третьої особи в судовому засіданні доводи скарги заперечили, просили не брати їх до уваги й скаргу залишити без задоволення, оскаржене рішення суду як законне та обґрунтоване - без змін.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

На підставі ст. 101 ГПК України в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що від нього не залежали. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, КП «Київський метрополітен» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «ТАТ-АРТ» про виселення з нерухомого майна (частини вестибюлю), визначену тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) згідно з викопіюванням з Схем тимчасового розташування МАФ за адресою: станція метро «Лукянівська», Б/Н, загальною площею 37, 0 кв.м.; демонтування тимчасових огороджуючих конструкції (кіосків), які належать ТОВ «ТАТ-АРТ» та знаходяться за адресою: станція метро «Лукянівська», Б/Н, загальною площею 37, 0 кв.м.

Позовні вимоги мотивовано тим, що строк дії Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 07.07.2012 року № 480, закінчився, проте орендоване майно відповідачем не звільнене та не передане по акту прийому - передачі тощо.

Заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників позивача та третьої особи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, відтак позов задовольнив повністю.

Так, задовольняючи позов, місцевий суд встановив, що укладений між позивачем та відповідачем Договір оренди припинив свою дію 05.07.2015 року, з моменту припинення Договору відповідач втратив статус орендаря, відтак вимогу позивача про виселення відповідача із займаного приміщення суд визнав такою, що підлягає задоволенню. Крім цього, оскільки умовами Договору прямо передбачено обов'язок відповідача звільнити орендовану частину приміщення від своїх тимчасових огороджувальних конструкцій, вимога позивача про зобов'язання відповідача демонтувати тимчасові огороджуючи конструкції (кіоски), які належать відповідачу та знаходяться за адресою: станція метро «Лукянівська», Б/Н, загальною площею 37, 0 кв.м. як обґрунтована також підлягає задоволенню тощо.

Апеляційний господарський суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, цивільні права та обов'язки на підставі ст. 11 ЦК України виникають із дій осіб, які передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобов'язанням на підставі ч. 1 ст. 509 ЦК України є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ) (ч. 2 ст. 283 ГК України).

За приписами ч. 3. ст. 283 ГК України, об'єктом оренди можуть бути, зокрема, державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання.

Як встановлено матеріалами справи, між 07.07.2012 року між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (в подальшому назву якого змінено на Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)) (далі - орендодавець) та ТОВ «ТАТ-АРТ» (далі - орендар), а також утримувачем коштів КП «Київський метрополітен» (далі - підприємство) укладено договір № 480 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (далі - Договір), за умовами п. 1.1. якого орендодавець на підставі протоколу постійної комісії Київради з питань власності від 12.06.2012 № 121 передав, а орендар прийняв в оренду нерухоме майно (частину вестибюлю), яка належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект» тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) за адресою: станція метро «Лукянівська», Б/Н, для торгівлі непродовольчими товарами.

За умовами п. 2.1 Договору, об'єктом оренди є частина вестибюлю, визначена відповідно до проектної документації, розробленої Державним підприємством «ПІ Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря загальною площею 37,0 кв.м та зазначена у викопіюванні зі Схем тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину Договору.

Об'єкт оренди згідно п. 2.4 Договору належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі КП «Київський метрополітен».

У відповідності до п. 4.1 Договору, орендодавець зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту його підписання з додатками передати, а орендар по акту приймання-передачі прийняти об'єкт оренди. Акт приймання-передачі об'єкта оренди підписується орендодавцем, орендарем та підприємством.

Сторони погодили (п. 9.1 Договору), що договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 07.07.2012 року до 05.07.2015 року.

Договір припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено ( п. 9.4).

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, Договір вважається пролонгованим на підставі п. 9.7 Договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені Договором. Згадані дії оформлюються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною Договору.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджено матеріалами справи та сторонами в судовому засіданні, 07.07.2012 року Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було передано, а ТОВ «ТАТ-АРТ» прийнято в орендне користування частину приміщення вестибюлю, яке перебуває на балансі КП «Київський метрополітен» загальною площею 37,0 кв.м, розташованого за адресою: м. Київ станція метро «Лук'янівська» (вестибюль №1), про що позивачем, відповідачем та третьою особою складено та підписано акт приймання-передачі б/н від 07.07.2012 року.

14.07.2015 року позивач надіслав відповідачу лист, про закінчення терміну дії Договору 05.07.2015 року та не продовження його на новий термін, одночасно повідомив про необхідність привести об'єкт оренди у первинний стан та передати орендодавцю за актом приймання-передачі.

18.05.2015 року та 17.07.2015 року Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звертався до відповідача з листами вих. № 062/07/18-5485 та № 062/07/14-8011 відповідно, у яких зазначав про необхідність повернення об'єкта оренди через закінчення строку дії Договору, а також про те, що термін дії Договору оренди продовжуватись не буде.

Проте відповідач, в порушення умов Договору, не повернув об'єкту оренди за актом приймання-передачі у встановлені Договором строки.

За приписами ч. 1 ст. 13 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», передача об'єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди. Термін договору оренди визначається за погодженням сторін (ч. 1 ст. 17 згаданого Закону).

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором (ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно ч. 2 ст. 291 ГК України та ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації (викупу) об'єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об'єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем.

Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором (ст. 764 ЦК України).

Крім цього, п. 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» визначено, що якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.02.2016 року у справі № 910/28940/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.04.2016 року, яке набрало законної сили встановлено, що договір оренди № 480 від 07 липня 2012 року припинив свою дію з 05.07.2015 року. Таким чином Договір не може вважатись поновленим (продовженим) на той самий строк і на тих самих умовах, які були ним передбачені, оскільки орендодавець не мав наміру продовжувати договірні стосунки, й у суду відсутні правові підстави зобов'язувати відповідача продовжити дію договору оренди всупереч його волі, адже законодавством не передбачено обов'язку орендодавця продовжувати дію договору оренди та права орендаря на таке продовження дії договору, за наявності бажання однієї із сторін припинити договір.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини.

Положеннями ст. 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

У разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини (ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Крім цього, умовами п. 4.15. Договору сторони погодили, що орендар після припинення дії договору оренди зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі підприємству.

Договором ( п.7.5 ) визначено, що у разі закінчення строку дії Договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди орендодавцю у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди. В акті приймання-передачі зазначається технічний стан об'єкта оренди на дату повернення.

Положеннями ст. 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушенням зобов'язання згідно ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За умовами п. 8.5.6. Договору у разі припинення дії Договору, орендар звільняє орендовану частину приміщення переходу станції метро «Лукянівська» в термін, визначений п. 4.15 Договору, від своїх огороджуючих конструкцій.

З огляду на наведене й ненадання суду доказів повернення відповідачем орендованого майна за актом приймання-передачі, отже невиконання відповідачем обов'язку зі звільнення орендованого майна, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду про те, що вимоги позивача про виселення відповідача із займаного приміщення підлягає задоволенню, як і вимога про зобов'язання відповідача демонтувати тимчасові огороджуючи конструкції (кіоски), які належать відповідачу та знаходяться за адресою: станція метро "Лукянівська", Б/Н, загальною площею 37, 0 кв.м.

Згідно Наказу Головного управління комунальної власності м. Києва КМДА від 23.04.2003 року № 98 за позивачем закріплено на праві повного господарського відання майно, що є об'єктом Договору оренди, отже орендодавцем комунального майна з 29.12.2012 року є Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а станом на дату укладення Договору оренди КП «Київський метрополітен» було уповноваженою особою виступати орендодавцем цього комунального майна, відтак КП «Київський метрополітен» є належним позивачем у справі.

Зазначене вище спростовує твердження відповідача про те, що КП «Київський метрополітен» не є належною стороною у справі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАТ-АРТ» залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 31.05.2016 року у справі № 910/24963/15 - без змін.

Матеріали справи № 910/24963/15 повернути за належністю до господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді С.О. Алданова

Н.М. Коршун