РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2016Справа №910/13599/16

За позовом Антимонопольного комітету України

до Приватного акціонерного товариства "УКРГАЗ-ЕНЕРГО"

про стягнення штрафу у розмірі 81 600, 00 грн. та пені у сумі 81 600, 00 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Прохоров Є.І.;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Антимонопольний комітет України (далі-позивач/АМК) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "УКРГАЗ-ЕНЕРГО" (далі-відповідач/ ПрАТ "УКРГАЗ-ЕНЕРГО") про стягнення штрафу у розмірі 81 600, 00 грн. та пені у сумі 81 600, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не здійснив у добровільному порядку та у встановлені законом строки оплату штрафу, накладеного рішенням Антимонопольного комітету України № 489-р від 29.09.2015 у справі № 24-26.13/266-14.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2016 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 15.08.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

15.08.2016 через відділ автоматизованого документообігу суду представником ПрАТ "УКРГАЗ-ЕНЕРГО" подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із неможливістю явки повноважного представника.

Розгляд справи відкладався згідно п.п. 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання вдруге не з'явився, причин неявки суду не повідомив, однак про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення ухвал суду.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 19.09.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Антимонопольний комітет України, розглянувши справу № 24-26.13/266-14 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», 29.09.2015 прийняв рішення № 489-р, яким визнано, що Приватне акціонерне товариство "УКРГАЗ-ЕНЕРГО" вчинило порушення, передбачене пунктом 14 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України на вимогу державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 15.07.2014 № 24-25/09-6457 у встановлений ним строк.

Крім того, відповідно до п. 3 рішення, Приватне акціонерне товариство "УКРГАЗ-ЕНЕРГО" визнано таким, що вчинило порушення, передбачене пунктом 14 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України на вимогу державного уповноваженого Антимонопольному комітету України від 26.08.2014 № 24-25/09-7738 у встановленим ним строк.

У зв'язку із вказаними вище порушеннями, рішенням Антимонопольного комітету України № 489-р від 29.09.2015 накладено штраф на Приватне акціонерне товариство "УКРГАЗ-ЕНЕРГО" сукупно у розмірі 81 600, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема внаслідок: - відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); - відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб'єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, - рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур'єр", "Офіційний вісник України", друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Рішення АМК було надіслано відповідачеві супровідним листом від 07.10.2015 № 24-26/08-10233 та отримано останнім 09.10.2015, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згодом, рішення Антимонопольного комітету України від 29.09.2015 № 489-р було оскаржено відповідачем до Господарського суду міста Києва, проте, за результатами розгляду справи № 910/27130/15 судовим актом від 21.12.2015 у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "УКРГАЗ-ЕНЕРГО" відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2016 рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2015 у справі № 910/27130/15 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.03.2016 постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2016 та рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2015 у справі № 910/27130/15 залишено без змін.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем штраф не сплачено, у зв'язку із чим позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з вимогою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "УКРГАЗ-ЕНЕРГО" суми штрафу.

Крім суми штрафу, позивач нарахував пеню за кожен день прострочення сплати штрафу у розмірі півтора відсотки від суми штрафу за періоди з 22.12.2015 по 17.01.2016, з 04.02.2016 по 08.03.2016 та з 31.03.2016 по 25.05.2016 включно, що відповідно до розрахунку позивача складає 81 600, 00 грн.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника АМК, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 238 ГК України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Статтею 239 ГК України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції: вилучення прибутку (доходу); адміністративно-господарський штраф; стягнення зборів (обов'язкових платежів); застосування антидемпінгових заходів; припинення експортно-імпортних операцій; застосування індивідуального режиму ліцензування; зупинення дії ліцензії (патенту) на здійснення суб'єктом господарювання певних видів господарської діяльності; анулювання ліцензії (патенту) на здійснення суб'єктом господарювання окремих видів господарської діяльності; обмеження або зупинення діяльності суб'єкта господарювання; скасування державної реєстрації та ліквідація суб'єкта господарювання; інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Згідно ч. 3 ст. 56 зазначеного Закону особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Отже, кінцевим терміном сплати відповідачем штрафу є саме 09.12.2015.

Згідно п. 8 ст. 56 цього ж Закону, протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Частина 1 ст. 33 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Станом на день розгляду спору штраф відповідачем не сплачено, доказів зворотного суду не надано.

Таким чином відповідач, всупереч вимогам ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", ухилився від сплати, накладеного на нього позивачем штрафу у встановлений Законом термін.

Враховуюче викладене вище, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 81 600, 00 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 81 600,00 грн. за періоди з 22.12.2015 по 17.01.2016, з 04.02.2016 по 08.03.2016 та з 31.03.2016 по 25.05.2016 включно.

Так, господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання у ГК України визнаються штрафними санкціями (частина 1 статті 230 ГК України).

Відповідно до п. 1 ст. 231 ГК України, законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Згідно частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Пунктом 20.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 N 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» роз'яснено, що абзацами третім - п'ятим частини п'ятої ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.

Суд перевірив розрахунок суми пені та встановив, що останній також відповідає вимогам чинного законодавства.

Отже, відповідно до частини 7 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені, органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню у судовому порядку.

Згідно ч. 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене вище, вимоги позивача про стягнення пені у сумі 81 600, 00 грн. є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Антимонопольного комітету України задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "УКРГАЗ-ЕНЕРГО" (01004, м. Київ, вул. Червоноармійська/Басейна, буд. 1-3/2, літера «А», секція «С-1», «С-2», ідентифікаційний код - 34003224) в дохід загального фонду Державного бюджету України на рахунок УК у Солом'янському районі міста Києва, , банк одержувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, рахунок 0010, код класифікації доходів - 21081100 (символ звітності 106), штраф у розмірі 81 600 (вісімдесят одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. та пеню у сумі 81 600 (вісімдесят одну тисячу шістсот) грн. 00 коп.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "УКРГАЗ-ЕНЕРГО" (01004, м. Київ, вул. Червоноармійська/Басейна, буд. 1-3/2, літера «А», секція «С-1», «С-2», ідентифікаційний код - 34003224) на користь Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45 ідентифікаційний код - 00032767) судовий збір у сумі 2 448 (дві тисячі чотириста сорок вісім) грн. 00 коп.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 21.09.2016.

Суддя Бондарчук В.В.