ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.09.2016 Справа № 908/2372/16

Суддя Топчій О.А., розглянувши матеріали

За позовом кредитора 2: Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк", м. Запоріжжя

кредитор 1: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, м. Запоріжжя

кредитор 3: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", м. Запоріжжя

кредитор 4: Запорізьке ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, м. Запоріжжя

кредитор 5: Відкрите акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго", м. Запоріжжя

до ОСОБА_2, Запорізька область, Запорізький район, смт. Кушугум,

про визнання договору дарування недійсним

ВСТАНОВИВ

08.09.2016р. до господарського суду Запорізької області звернулось Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк" до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування частки власності 63/100 в об'єкті нерухомого майна майстерня літ. Е (2), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, укладений 21.06.2010р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сенченко В.М., реєстровий номер 1453.

Розглянувши матеріали позовної заяви, господарським судом встановлено, що у прийнятті позовної заяви відповідно до п. 3 ст. 62 ГПК України. слід відмовити, з огляду на наступне.

Статтею 21 ГПК України визначено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені в ст.1 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Зазначені особи мають право бути позивачами і відповідачами в суді.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи, у спорах з майновими вимогами до боржника стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи про визнання недійсними будь-яких право чинів(договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Із змісту зазначених вище норм слідує, що місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер. Сторонами у процесі, який розглядається в порядку господарського судочинства, можуть бути підприємства, установи, організації, а також фізичні особи, які набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності. Фізичні особи можуть бути відповідачами лише у визначених законом випадках. Даний спір до таких категорій не відноситься.

Відповідно до ч. 7 ст. 59 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності.

Згідно з правовою позицією, викладеною у п. 4.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", громадянин, який мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає визначених законом підстав для його участі в такому процесі.

Відповідно до ст. 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" (у редакції чинній на момент внесення реєстраційного запису про припинення фізичної особи-підприємця) фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

З матеріалів справи вбачається, що постановою господарського суду від 14.02.2011р. у справі № 29/5009/290/11 ФОП ОСОБА_2 визнано банкрутом в порядку визначеному ст. ст. 47,48 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992р. №2343-XII, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено арбітражного керуючого тощо.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.10.2014р., провадження у справі про банкрутство №29/5009/290/11 припинено, підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 припинено.

Відповідно до відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 12.09.2016р. ОСОБА_2 не має статусу суб'єкта підприємницької діяльності, 27.10.2014р. проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги внесення до Єдиного державного реєстру запису про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, господарський суд відмовляє у прийнятті позовної заяви, на підставі п. 3 ст. 62 ГПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено діяльність суб'єкта господарювання, які звернулися із позовною заявою або до яких пред'явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Керуючись ст. 62 ч. 1 п. 3 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

В прийнятті позовної заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк", до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування частки власності 63/100 в об'єкті нерухомого майна майстерня літ. Е (2), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, укладений 21.06.2010р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сенченко В.М., реєстровий номер 1453 відмовити.

Додаток: позовна заява від 06.09.2016р. та додані до неї матеріали на 85 аркушах ( в тому числі оригінал платіжного доручення № 1502-1-1 від 07.09.2016р.)

Суддя О.А. Топчій