ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 р. Справа № 917/1223/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", вул. Ковпака, 29, м. Київ, 03150

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альміра", вул. Будька, б. 47, м. Гадяч, 37300

Третя особа товариство з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод", вул. Будька, 45А, м. Гадяч, 47300

про стягнення заборгованості за кредитом та процентами

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 02-36/3195 вд 18.12.2015

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність б/н від 20.06.2012

від третьої особи: ОСОБА_3, довіреність б/н від 15.06.2015

В судовому засіданні 13.09.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено про дату складання повного рішення у відповідності до ст. 85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позов про стягнення з відповідача заборгованості за Генеральним договором №805/6/18/8-048 про здійснення кредитування від 18.04.2009 року в розмірі 9 998 137,70 доларів США 70 центів та 63 230 120,90 грн, у т.ч. 9 429 999,84 доларів США та 55 936 470,00 грн заборгованість з повернення кредиту та 568 137,86 доларів США та 7 293 650,90 грн заборгованість зі сплати процентів.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач проти позову заперечив, з підстав, викладених у відзиві на позов за вих. №24 від 07.09.2016. Зокрема, відповідач посилається на те, що станом на дату порушення провадження у справі, відповідач не має перед позивачем зобов'язань.

Ухвалою суду від 03.08.2016 до участі у справі залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод"

Третя особа пояснень по суті спору не надала. Разом з тим, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Альміра" проти позову заперечив у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріли справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

18.04.2008 року Акціонерний комерційний банк соціального розвитку Укрсоцбанк (Кредитор) та Закрите акціонерне товариство "Лозівський молочний завод" (Позичальник) уклали генеральний договір № 805/6/18/8-048 про здійснення кредитування (надалі - Генеральний договір).

Згідно з пунктом 1 Генерального договору Кредитор (АКБ соціального розвитку Укрсоцбанк) зобов'язується надавати Позичальнику (ЗАТ "Лозівський молочний завод" ) грошові кошти в гривнях, доларах США та Євро на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, визначених цим Договором та додатковими договорами до нього, в межах загального ліміту в сумі 33 890 000,00 гривень, а Позичальник зобов'язується повертати кредит у строки/терміни та в порядку, визначені цим Договором та додатковими договорами до нього, оплачувати проценти у розмірі, що визначатиметься у додаткових договорах, але, не більше: 14,75% процентів річних у гривнях; Libor дванадцятимісячний (встановлений на 27.02.2008) плюс 8,75% процентів річних у доларах США; Euribor дванадцятимісячний (встановлений на 27.02.2008) плюс 8,5% процентів річних у ЄВРО, а також сплачувати комісії у розмірі та у порядку, визначених Тарифами на послуги по наданню кредитів, що містяться у Додатку № 1 до цього Договору, який є його невід'ємною частиною.

В подальшому, в період з 18.04.2008 року по 07.12.2012 року укладені додаткові договори № 1 - 63, якими були внесені зміни до Генерального договору.

04.10.2011 згідно з Додатковим договором №57 було змінено склад позичальників та змінені умови кредитування за Генеральним договором, зокрема, ще одним позичальником стало Товариство з обмеженою відповідальністю Лозівський молочний завод (Позичальник). В подальшому Перший Позичальник (ЗАТ Лозівський молочний завод) вибув зі складу позичальників за Генеральним договором, згідно Додаткового договору №62 від 20.04.2012.

04.10.2011 року між Банком та Позичальником було укладено Додатковий договір №58, згідно з яким Банк зобов'язався надати Позичальнику грошові кошти на рефінансування витрат на придбання необоротних активів в сумі, що не перевищує максимальний ліміт в розмірі 1 740 000,00 доларів США. В цей же день між Банком та Позичальником було укладено Додатковий договір №59, згідно з яким Банк зобов'язався надати Позичальнику грошові кошти на поповнення оборотних коштів в межах максимального ліміту в розмірі 3 774 640,00 доларів США та 75 936 470,00 грн.

На виконання умов Генерального договору, Банк надав Позичальнику грошові кошти в сумі 10 029 999,84 долара США та 75 936 470,00 грн.

02.08.2013 року у між Банком і Позичальником укладено договір про внесення змін №64, згідно з яким викладено в новій редакції Генеральний договір та всі додаткові угоди до нього. Згідно з новою редакцією Генерального договору Загальна сума кредиту складає 18 650 000 доларів США, терміном до 31.12.2013 року.

В подальшому сторонами вносилися зміни до Генерального договору. З урахуванням всіх змін, внесених до Генерального договору умови надання кредиту є наступними:

- загальна сума кредиту - 18 650 000,00 доларів США (в редакції договору про внесення змін №68 від 02.08.2013);

- кінцева дата повернення кредиту - 29 січня 2016 року (в редакції додаткової угоди №79 від 29.12.2015);

- процентна ставка за користування кредитними коштами - для кредиту, наданого у доларах США ставка є змінюваною і складається з маржі 7,5 % річних та ставки LIBOR для шести місяців; для кредиту, наданого у гривні - 19,5 % річних (в редакції додаткової угоди №71 від 21.11.2014);

- позичальник оплачує проценти за користування кредитними коштами за кожен процентний період протягом строку сплати процентів, що складає шість календарних днів з моменту закінчення процентного періоду, тобто з останнього календарного дня попереднього місяця (в редакції договору про внесення змін №68 від 02.08.2013). В подальшому сторони змінювали строки сплати процентів за деякі процентні періоди. Згідно з останньою додатковою угодою №79 від 29.12.2015 строк сплати процентів за період з 31.10.2015 по 29.11.2015 складав 19 днів, а за період з 30.11.2015 до 30.12.2015 - 28 днів.

04.10.2011 Банк (Кредитор), закрите акціонерне товариство ЛМЗ (Позичальник-1), товариство з обмеженою відповідальністю ЛМЗ (Позичальник-2) та Відповідач (Поручитель) уклали Договір поруки № 805/15/08.1/11-148 (надалі - Договір поруки), згідно із положеннями якого (пункт 1.1.) Поручитель зобов'язується перед Кредитором солідарно відповідати за виконання Позичальником-1 та Позичальником-2 зобов'язань за Генеральним договором та Додатковими договорами, що укладені та будуть укладені між Кредитором, Позичальником-2 та Позичальником-1, або між Кредитором та Позичальником-1 та Позичальником-2 окремо, що є невід'ємними частинами Генерального договору, яким обумовлене основне зобов'язання, а саме: повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливі неустойки (пені, штрафу) у розмірі та у випадках, передбачених Генеральним договором та додатковими договорами до нього.

Відповідно до статті 2 Договору поруки зміст забезпеченого порукою зобов'язання становить: підпункт 2.1.1. Повернення Кредитору кредиту в межах загального ліміту заборгованості в сумі 6 644 660,00 доларів США та 95 936 470,00 гривень, з порядком погашення та в строки, що встановлені Генеральними договором та додатковими договорами до нього, але в будь-якому випадку не пізніше ніж до 31 грудня 2013 року (включно), а також дострокового погашення у випадках, передбачених Генеральним договором.

Підпункт 2.1.2. Сплата процентів за користування кредитом в розмірі, визначеному Генеральним договором та додатковими договорами до нього, а також додатковими угодами про внесення змін (доповнень) до Генерального договору та додаткових договорів до нього згідно з якими буде змінюватись розмір процентних ставок, але не більше:

- 18 процентів річних у гривнях;

- Libor6M + 12 процентів річних в доларах США,

а також сплата комісій у розмірі, строки та порядку, що визначені Генеральним договором та додатковими договорами до нього.

Підпункт 2.1.3. Сплата можливої неустойки (пені, штрафу), визначеної Генеральним договором та додатковими договорами до нього.

Підпункт 2.1.4. Інші витрати щодо задоволення вимог Кредитора за Генеральним договором та додатковими договорами до нього.

Згідно із пунктом 6.1. Договору поруки цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до виконання у повному обсязі зобов'язань за Договором кредиту (Генеральним договором) і цим Договором.

07.12.2012 Банк, товариство з обмеженою відповідальністю ЛМЗ та Відповідач уклали Договір № 1 про внесення змін до Договору поруки, яким сторони, у зв'язку з укладенням Додаткового договору № 63 від 07.12.2012 до Генерального договору, вирішили внести зміни до Договору поруки та викласти підпункти 2.1.1. та 2.1.2 пункту 2.1 зазначеного договору в новій редакції, а саме:

підпункт 2.1 Повернення Кредитору кредиту в межах максимального ліміту заборгованості в сумі еквівалентній 18 650 000,00 доларам США не пізніше 31.12.2013 (включно).

Підпункт 2.1.2. Сплата процентів за користування кредитом в розмірі, визначеному Генеральним договором та додатковими договорами до нього, а також додатковими угодами про внесення змін (доповнень) до Генерального договору та додаткових договорів до нього, згідно з якими буде змінюватись розмір процентних ставок, але не більше:

- 24 процентів річних у гривнях;

- Libor6M +12 процентів річних в доларах США, а також сплата комісій у розмірі, строки та порядку, що визначені Генеральним договором та додатковими договорами до нього.

12.11.2012 Банк, товариство з обмеженою відповідальністю ЛМЗ та Відповідач уклали Договір про внесення змін № 2 до Договору поруки, яким сторони, у зв'язку з укладенням Додаткового договору № 66 від 12.11.2013 року до Генерального договору, вирішили внести зміни до Договору поруки та викласти підпункти 2.1.1. та 2.1.2 пункту 2.1 зазначеного договору в новій редакції, а саме:

підпункт 2.1.1. Повернення Кредитору кредиту в межах максимального ліміту заборгованості в сумі еквівалентній 17 029 000,00 доларам США не пізніше 31.12.2014 (включно).

Підпункт 2.1.2. Сплата процентів за користування кредитом в розмірі, визначеному Генеральним договором та додатковими договорами до нього, а також додатковими угодами про внесення змін (доповнень) до Генерального договору та додаткових договорів до нього згідно з якими буде змінюватись розмір процентних ставок, але не більше:

- 30 процентів річних у гривнях;

- Libor6M+ 7,5 процентів річних в доларах США, але не більше 20 процентів річних,

а також сплата комісій у розмірі, строки та порядку, що визначені Генеральним договором та додатковими договорами до нього.

10.12.2014 року Банк, товариство з обмеженою відповідальністю ЛМЗ та Відповідач уклали Договір про внесення змін № 3 до Договору поруки, яким сторони, у зв'язку з укладенням Додаткового договору № 71 від 21.11.2014 року до Генерального договору, вирішили внести зміни до Договору поруки та викласти підпункт 2.1.1пункту 2.1 зазначеного договору в новій редакції, а саме: повернення кредиту в межах максимального ліміту заборгованості в сумі еквівалентній 15 030 000,00 доларів США, з можливістю отримати у гривневому еквіваленті, що діє до 29.04.2015, а починаючи з 29.04.2015 року 10 030 000,00 доларів США з можливістю отримання у гривневому еквіваленті та 55 936 470,00 гривень не пізніше 31.12.2015 року (включно).

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що позичальник припинив виконувати свої зобов'язання за Генеральним договором щодо повернення кредиту та сплати процентів і як зазначає позивач у позові, станом на 27.07.2016 у нього утворилася заборгованість в загальному розмірі 9 998 137,70 (дев'ять мільйонів дев'ятсот дев'яносто вісім тисяч сто тридцять сім) доларів США 70 центів та 63 230 120,90 (шістдесят три мільйони двісті тридцять тисяч сто двадцять) гривень 90 коп., в тому числі: заборгованість з повернення кредиту - 9 429 999,84 долари США та 55 936 470,00 гривень; заборгованість зі сплати процентів - 568 137,86 доларів США та 7 293 650,90 гривень.

Вищевикладене і стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з поручителя товариство з обмеженою відповідальністю Альміра даної заборгованості.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Договір поруки є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно зі ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 553 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Виходячи з викладеного, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Згідно з пунктом 6.1. Договору поруки цей Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до виконання у повному обсязі зобов'язань за Договором кредиту і цим Договором.

Відповідно до частини 1 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місязцями, тижнями, днями або годинами (частина 1 статті 252 ЦК України).

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя (Постанова ВСУ №6-2662цс15 від 20.04.2016).

Отже, Договір поруки (пункт 6.1.) не містить положень, які б встановлювали строк дії договору.

Згідно з частиною 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено вище, за укладеним Договором поруки (із змінами та доповненнями) Відповідач солідарно поручився за повернення товариством з обмеженою відповідальністю ЛМЗ кредиту не пізніше 31.12.2015 (включно).

Відтак строк зобов'язання (кінцевий термін оплати кредиту), за повернення якого поручився Відповідач, сплив 31.12.2015.

Отже, право позивача на звернення до поручителя з вимогою почало існувало з 01.01.2016 по 30.06.2016, тобто протягом шести місяців ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Матеріали справи свідчать, що вимогу про сплату заборгованості за Генеральним договором позивач направив відповідачу 27.07.2016, а позовну заяву 28.07.2016.

Таким чином, у зв'язку з тим, що позивач не звернувся до поручителя в термін до 30.06.2016, порука припинилась, а позивач втратив право вимагати від відповідача будь-якого виконання зобовязання за Договором поруки.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у 4.1.7. Постанови від 24.11.2014 №1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" частиною четвертою статті 559 ЦК України передбачено, зокрема, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Якщо основним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то строк пред'явлення кредитором вимоги до поручителя має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі. Термін має визначатися календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (наприклад, після закінчення певного строку, починаючи від дати виконання зобов'язання за кредитним договором).

В той же час, відповідно до частини 1 статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, Банком (Позивачем) та Позичальником (товариство з обмеженою відповідальністю ЛМЗ) було внесено до Генерального договору ряд змін, якими змінювалось основне зобов'язання зокрема: сторони Генерального договору допустили зміну (збільшення) розміру процентів, які сплачуються за користування кредитом, а отже і допустили збільшення обсягу відповідальності Поручителя (Відповідача), збільшили термін повернення кредиту на три місяці, у порівнянні з терміном повернення кредиту, за який поручився Відповідач, та, відповідно, збільшили період за який нараховуються проценти за користування кредитом.

Позивачем не надано до суду доказів щодо укладення з відповідачем (Поручителем) змін до договору поруки або інших правочинів.

Таким чином, вносячи всі вищевказані зміни до генерального договору № 805/6/18/8-048 про здійснення кредитування без погодження з Поручителем, Банк та Позичальник збільшили обсяг відповідальності Поручителя (відповідача), внаслідок чого порука щодо послідуючих змін до Договору кредитування припинила свою дію 31.06.2016 на підставі частини 1 статті 559 ЦК України.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, з огляду на все вищенаведене у сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, з покладенням судових витрат в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України на позивача.

Керуючись ст. ст. 32 - 33, 43 - 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 16.09.2016.

Суддя Д.М.Сірош