ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.09.2016 р. Справа№ 914/2307/16

Суддя Галамай О.З., розглянувши матеріали

за позовом: Громадської організації "Рада школи № 62», м.Львів,

до відповідача-1: Львівської міської ради, м.Львів,

до відповідача-2: Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, м.Львів,

до відповідача-3: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Львів,

про: визнання недійсною та скасування ухвали Львівської міської ради та визнання недійсним договору оренди приміщення

При підготовці до розгляду позовної заяви Громадської організації "Рада школи № 62» до відповідача-1: Львівської міської ради, до відповідача-2: Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, до відповідача-3: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання недійсною та скасування ухвали Львівської міської ради та визнання недійсним договору оренди приміщення, суд встановив, що вона не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає вимогам ст. ст. 54, 57 ГПК України.

Згідно п.3 ч.1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" мінімальна заробітна плата встановлена в наступних розмірах: з 1 січня 2016 р. - 1 378,00 грн.

Ставки судового збору встановлені ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір"(із змінами і доповненнями), зокрема, за подання позовної заяви майнового характеру - 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та 1 розмір мінімальної заробітної плати за подання заяви немайнового характеру.

Згідно ч.1 ст. 9 Закону України "Про судовий збір" (із змінами і доповненнями) судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до п. 2.11 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог (абзац другий частини третьої статті 6 Закону).

Однак, в порушення наведених норм законодавства, позивачем до позовних матеріалів додано платіжне доручення №235 від 06.09.2016 р. про сплату судового збору в розмірі 1378,00 грн., тобто позивачем сплачено судовий збір лише за одну немайнову вимогу.

Відповідно до п.4 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви.

Положеннями ч.3 ст. 57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Як вбачається з тексту позовної заяви, така позовна заява мала бути підписана Головою Громадської організації «Рада школи № 62», однак підписана невідомою особою, оскільки не зазначено прізвища, ім'я та по-батькові особи, яка її підписала. Крім того, в позовних матеріалах відсутні докази, які підтверджують хто саме є Головою Громадської організації «Рада школи № 62».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.2 ч. 2 ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити: найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків за його наявності. Проте, як вбачається з позовної заяви, позивачем не вказано ідентифікаційних кодів позивача та відповідачів.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що ст. 36 ГПК України встановлено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Копії документів мають бути засвідчені згідно п. 5.27 Національного стандарту України "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів: "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, засвідчуватись повинна кожна сторінка документа з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи. (Див. Постанову Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції").

До позовних матеріалів заявником додано ксерокопії документів, які не засвідчені належним чином, зокрема: не вказано назви посади, особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії. Тому додані до позовної заяви ксерокопії документів не можуть бути належними та допустимими доказами при розгляді даного спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога та/чи доказів що підтверджують викладені в заяві обставини.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 54, 57, п.1, п. 3, п.4 ч. 1 ст. 63, ст. 86, ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Громадської організації "Рада школи № 62»до відповідача-1: Львівської міської ради, до відповідача-2: Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради,до відповідача-3: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, про визнання недійсною та скасування ухвали Львівської міської ради та визнання недійсним договору оренди приміщення і додані до неї документи повернути позивачу без розгляду.

2. Повернення заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Додаток: - позовна заява з додатками та поштовий конверт, всього - на 35-ти аркушах.

Суддя Галамай О. З.