ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.09.2016 Справа № 920/766/16

За позовом Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської

ради, м. Суми

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне

науково-виробниче об'єднання», м. Суми

про стягнення 5 418 грн. 46 коп.

Суддя Заєць С.В.

Представники сторін:

від позивача: Литвиненко Н.О. (довіреність № 22/15425 від 31.12.2015);

від відповідача: Сафронов М.А.(довіреність від 28.12.2015 № 18-49/1638);

За участю секретаря судового засідання - Данілової Т.А.

У судовому засіданні, розпочатому 29.08.2016, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України за згодою представників сторін оголошувалась перерва до 08.09.2016 до 11 год. 10 хв.

Суть спору: позивач у позовній заяві від 28.07.2016 № 22/8517 просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по пені у розмірі 5418 грн. 46 коп., відповідно до договору від 05.01.2016 № 3, а також судовий збір.

Представник позивача в судовому засіданні надав усні пояснення, в яких наполягав на задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідача надав усні пояснення, в яких не заперечував проти існування заборгованості та зазначив, що відповідач дійсно несвоєчасно розрахувався за отримані послуги в період з грудня 2015 року по березень 2016 року. Крім того, представник відповідача усно наголошував, що період нарахування пені за несвоєчасну оплату рахунку № 3 від 24.02.2016, позивачем визначений невірно, з порушенням умов п. 4.2 укладеного договору.

Позивачем були подані до суду письмові пояснення № 22/9787 від 05.09.2016 на підтвердження правомірності визначення періодів нарахування сум пені.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

05.01.2006 між КП «Міськводоканал» Сумської міської ради (виконавцем, позивачем у справі) та ВАТ «Сумське НВО ім. М.В.Фрунзе» (споживачем, правонаступником якого є відповідач у справі) був укладений договір № 3 на водопостачання та прийом стічних вод з підприємствами, установами, організаціями з урахуванням протоколу розбіжностей, відповідно до умов якого виконавець взяв на себе зобов'язання забезпечувати споживача питною водою та приймати стічні води згідно межі розподілу, а споживач, у свою чергу, зобов'язався своєчасно оплачувати надані йому послуги з водопостачання та водовідведення (пункт 1.1 договору).

Умовами договору встановлений обов'язок відповідача оплачувати послуги у встановлені договором строки (пункт 3.4.1 договору № 3).

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 договору № 3 від 05.01.2006 розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплату за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення споживач здійснює протягом десяти банківських днів з моменту отримання рахунку від виконавця за розрахунковий період. Оплата за спожиті послуги векселями або шляхом здійснення взаємозаліку допускається.

Відповідно до пунктів 4.6, 4.8 укладеного договору облік кількості використаної відповідачем води розраховується за показниками водолічильників. Кількість стічних вод, що надходять до каналізації, визначається за кількістю води, що надходить з комунального водопроводу або місцевих джерел, за винятком об'єктів, для кожного з яких встановлюється відповідний відсоток стічних вод від кількості спожитої у розрахунковий період води.

Судом встановлено, що за надані позивачем відповідачу комунальні послуги з централізованого водопостачання та приймання стічних вод відповідачу були виставлені для оплати відповідні рахунки. Так, позивачем за супровідним листом № 24/14156 від 25.12.2015 був направлений відповідачу рахунок № 3 від 23.12.2015 на суму 181071,00 грн.; за супровідним листом № 24/789 від 28.01.2016 - рахунок № 3 від 26.01.2016 на суму 239949,55 грн.; за супровідним листом № 24/1946 від 25.02.2016 - рахунок № 3 від 24.02.2016 на суму 299241,16 грн.; за супровідним листом № 24/3924 від 28.03.2016 - рахунок № 3 від 24.03.2016 на суму 284436,83 грн.; за супровідним листом № 24/5115 від 25.04.2016 - рахунок № 3 від 25.04.2016 на суму 252662,92 грн.; за супровідним листом № 24/6175 від 26.05.2016 - рахунок № 3 від 25.05.2016 на суму 193452,68 грн. Зазначені рахунки були отримані відповідачем, про що свідчать відповідні відмітки на вказаних супровідних листах.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 627 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 вищевказаного Кодексу наголошує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору, а згідно вимог статті 610 цього ж Кодексу, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Однак, як вбачається з матеріалів справи і підтверджено поясненнями представника позивача у судовому засіданні та не заперечувалось представником відповідача, відповідач, у порушення взятих на себе договірних зобов'язань, оплату на надані позивачем послуги вчасно не здійснив, чим порушив права останнього. Так, судом встановлено, що відповідач з порушенням установлених договором строків проводив оплату отриманих рахунків, у зв'язку з чим позивач нараховував йому пеню на суми прострочених грошових зобов'язань.

Відповідно до пункту 5.3 договору № 3 від 05.01.2006 у разі несвоєчасного перерахування коштів споживачем за послуги водопостачання та водовідведення стягується пеня у розмірі 2% від суми заборгованості за кожний прострочений день, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня.

Представник відповідача протягом судового розгляду даної справи усно заперечував проти визначення позивачем періоду нарахування суми пені за несвоєчасну оплату рахунку № 3 від 24.02.2016 та зазначав, що у відповідності до положень пункту 4.2 договору № 3 від 05.01.2006 строк нарахування пені мав би розпочатись не з 12.03.2016 (оскільки він є вихідним днем), а з 15.03.2016.

Однак суд не погоджується із такою позицією відповідача з огляду на наступне.

Строки оплати відповідачем виставлених позивачем рахунків сторонами обумовлені у пункті 4.2. договору № 3 в редакції протоколу розбіжностей. Тому строк, протягом якого мав бути оплачений рахунок № 3 від 24.02.2016 (отриманий відповідачем 25.02.2016), сплив 12.03.2016, оскільки згідно розпорядження КМУ № 1155-р від 11.11.2015 «Про перенесення робочих днів у 2016 році» робочий день з понеділка 7 березня був перенесений на суботу - 12 березня 2016 року, а також перенесено на відповідну дату робочий день банківської системи (лист НБУ від 25.02.2016).

Таким чином, суд зазначає, що позивачем вірно визначений період нарахування пені за неоплату відповідачем рахунку № 3 від 24.02.2016 з урахуванням приписів статті 253 ЦК України, за якою перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але згідно із статтею 3 зазначеного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Оскільки право позивача щодо стягнення з відповідача пені передбачене діючим законодавством України та умовами договору, пеня нарахована відповідно до положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», судом здійснений перерахунок нарахованих сум за пені допомогою програми ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.4.1 ТОВ «Інформаційно-аналітичний центр «ЛІГА», ТОВ «ЛІГА: ЗАКОН», 2016, на підставі якого суд робить висновок про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача 5418 грн. 46 коп. пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

Згідно ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» (40004, м. Суми, вул. Горького, 58; ) на користь Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради (40009, м. Суми, Білопільський шлях, 9; ) 5418 грн. 46 коп. пені, 1378 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09.09.2016.

Суддя С.В.Заєць