РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2016Справа №910/14932/16

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»
доМоторного (транспортного) страхового бюро України
простягнення 1476,60 грн.

СуддяСташків Р.Б.

Представники:
від позивача - Погоржевська М.О. (представник за довіреністю);
від відповідача - Патрик Г.Г. (представник за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ:

У серпні 2016 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - позивач або СК «Українська страхова група») звернулося до господарського суду з указаним позовом про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - відповідач або МТСБУ) 1476,60 грн. страхового відшкодування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов'язаний відшкодувати позивачу шкоду, завдану внаслідок ДТП, особою, яка не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідач позов не визнав. Свої заперечення проти позову мотивував тим, що вказаний Закон не передбачає для спірного випадку підстав для виплати на користь позивача, як страховика потерпілої особи, заявленої до стягнення з МТСБУ суми страхового відшкодування (регламентної виплати).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази та оцінивши їх у сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

26.04.2014 приблизно о 10 год. 00 хв. по Житомирському шосе, 15 км. у м. Києві з вини ОСОБА_4 - водія автомобіля «Міцубісі», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, сталася ДТП, а саме відбулося зіткнення зазначеного автомобіля із автомобілем «Рено», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що призвело до механічних пошкоджень цих автомобілів.

Вину ОСОБА_4 у порушенні ним пункту 13.1 Правил дорожнього руху було встановлено у судовому порядку при розгляді адміністративної справи №759/7880/14-п, та відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 27.06.2014 у цій справі його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Вказаний вище автомобіль «Рено», який належить ОСОБА_5, був застрахований у позивача на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-2801-13-00243 від 06.06.2013, укладеного між ОСОБА_5 (страхувальник та одночасно вигодонабувач) та СК «Українська страхова група» (далі - Договір добровільного страхування).

На підставі вищевказаного Договору добровільного страхування, враховуючи виставлений СТО рахунок № АМСС051855 від 05.05.2014, позивачем було складено страховий акт № ДККА-36482 від 19.05.2014 про виплату на користь потерпілої особи - ОСОБА_5 страхового відшкодування у сумі 1476,60 грн.

Зазначена сума коштів на підставі Договору добровільного страхування та страхового акта була перерахована СК «Українська страхова група» на користь ремонтного СТО, що підтверджується платіжним дорученням № 12322 від 21.05.2014.

Дані обставини підтверджуються довідкою ВДАІ № 9379825 про дорожньо-транспортну пригоду, постановою Святошинського районного суду м. Києва від 27.06.2014 (справа №759/7880/14-п) та вищевказаними документами, копії яких містяться у матеріалах справи.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, СК «Українська страхова група», здійснивши виплату страхового відшкодування, набула права потерпілої особи в межах здійсненої виплати, тобто в сумі 1476,60 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно ОСОБА_4 внаслідок експлуатації автомобіля «Міцубісі».

З пояснень позивача слідує, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Міцубісі» на момент спірної ДТП не була застрахована у жодній страховій організації відповідно до чинного законодавства України. Зворотного матеріали справи не містять.

Заявляючи позовні вимоги до МТСБУ позивач, посилаючись на положення статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вважає, що саме МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих повинно відшкодувати позивачу шкоду заподіяну транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Підстави та порядок здійснення регламентної виплати з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ передбачені та врегульовані Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

При цьому, відповідно до пункту 41.3 статті 41 цього Закону МТСБУ не відшкодовує шкоду потерпілим, якщо вони можуть задовольнити вимоги на підставі договорів інших видів страхування. В таких випадках МТСБУ відшкодовується частина шкоди, яка не компенсована за договорами інших видів страхування.

Відтак, виходячи зі змісту наведеної норми, потерпілому, який може задовольнити вимоги на підставі договорів інших видів страхування, шкода МТСБУ не відшкодовується в частині, що може бути задоволена за рахунок страхового відшкодування на підставі договорів інших видів страхування.

Отже, ОСОБА_5, як потерпіла внаслідок спірного страхового випадку особа, не мав права вимагати від МТСБУ відшкодування шкоди (здійснення регламентної виплати) у розмірі, який підлягав йому до виплаті СК «Українська страхова група» на підставі Договору добровільного страхування. Тому, і до позивача на підставі статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України не могли перейти ті права, яких не мав сам потерпілий до МТСБУ.

Зазначений висновок також кореспондується з іншими положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, відповідно до пункту 36.4 статті 36 цього Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у т.ч. погодженим з потерпілим особам, які сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону).

Таким чином, на підставі Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у МТСБУ не виникає обов'язку здійснити на користь позивача регламентну виплату в сумі страхового відшкодування шкоди, здійсненого позивачем потерпілій особі.

Позивачем, у супереч вимогам статей 33, 34 ГПК України, належними і допустимими доказами не доказано суду своїх прав, а також не спростовано обставин на які посилається відповідач в обґрунтування своїх заперечень на позов, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Судовий збір відповідно до положень статті 49 ГПК України покладається на позивача та йому не відшкодовується.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08.09.2016

СуддяСташків Р.Б.