ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2016 р. Справа № 911/2230/16

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ветфактор Лтд»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маруна Нью»

про стягнення 87 537,61 грн

За участю представників:

від позивача не зявились;

від відповідача не зявились.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ветфактор Лтд» (далі позивач) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маруна Нью» (далі відповідач) про стягнення 87 537,61 грн заборгованості, з яких: 78 752,03 грн основного боргу, 6 126,44 грн пені, 2 167,14 грн інфляційних втрат та 492,00 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань з оплати отриманого згідно договору поставки №282/15 від 08.04.2015 товару.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.07.2016 порушено провадження у справі № 911/2230/16, розгляд справи призначено на 08.09.2016.

08.09.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача надійшли клопотання про відкладення розгляду справи (вх. №18334/16), клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (вх. №18335/16) та клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (вх. №18336/16).

08.09.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача надійшло клопотання №081 від 08.09.2016 (вх. №18409/16), згідно якого позивач на підставі ст. 22 ГПК України зменшив позовні вимоги на 15 000,00 грн, враховуючи оплату здійснену відповідачем 18.07.2016 та просив стягнути з відповідача 63 752,03 грн основного боргу, 6 126,44 грн пені, 2 167,14 грн інфляційних втрат та 492,00 грн 3 % річних.

Зазначена заява позивача прийнята судом до розгляду.

У судовому засіданні 08.09.2016 оголошено перерву до 15.09.2016.

14.09.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. №18856/16). В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач зазначає, що представник ТОВ «Маруна Нью» ОСОБА_1 захворіла та не може бути присутня в судовому засіданні 15.09.2016 та не може повідомити керівництву ТОВ «Маруна Нью» інформацію про дату, час та місце судового засідання.

Представник позивача та представник відповідача у судове засідання 15.09.2016 не зявились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 8 ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України у випадку неявки у судове засідання всіх учасників судового процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки представники сторін в судове засідання 15.09.2016 не зявились, суд не здійснював фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши у судовому засіданні 15.09.2016 клопотання відповідача про відкладення розгляду справи від 14.09.2016 (вх. №18856/16 від 14.09.2016), суд дійшов висновку про його відхилення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є: 1) нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; 1-1) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про таку участь, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 2) неподання витребуваних доказів;

3) необхідність витребування нових доказів; 4) залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; 5) необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011р. передбачено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Судом враховано, що відповідач вдруге звертається до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, та вдруге не скористалася своїм правом надати пояснення по суті справи.

Крім того, судом враховано, що строк розгляду спору, встановлений ст. 69 ГПК закінчується 18.09.2016, а клопотання про продовження строку розгляду спору від сторін не надходило.

З огляду на те, що нез'явлення в судове засіданні 15.09.2016 належним чином повідомлених представників сторін не перешкоджає вирішенню спору; наявність всіх матеріалів у справі, необхідних для вирішення спору по суті та закінчення встановлено ст. 69 Господарського процесуального кодексу двохмісячного строку розгляду спору, суд дійшов висновку, що клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи є безпідставними та такими, що не підлягає задоволенню.

Відповідач не скористався своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

Враховуючи, що неявка сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

08.04.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ветфактор ЛТД» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Маруна Нью» (покупець) укладено договір поставки №282/15, згідно якого продавець зобовязався поставити і передати у власність покупцю товар, а покупець зобовязався його прийняти та своєчасно здійснити його оплату на умовах договору.

Відповідно до п. 1.3 договору в видаткових накладних може не зазначатись як підстава відпуску товару даний договір, але якщо поставка товару відбулась в період його дії до неї застосовуються умови цього договору. При отриманні товару відповідні видаткові накладні підлягають підписанню представником покупця, печатка не є обовязковим реквізитом видаткової накладної, а тому може бути відсутня.

Згідно п. 2.3 договору приймання за кількістю та якістю проводиться покупцем в момент передачі товару в пункті поставки згідно п. 3.4 договору. Покупець перевіряє відповідність товару по асортименту і кількості, що вказані у видатковій накладній, а також відсутність ознак пошкодження або псування товару.

Пунктом 4.1 договору сторони погодили, що покупець оплачує поставлений продавцем товар за цінами, які вказуються в рахунках та видаткових накладних на кожну окрему поставку. Продавець до моменту поставки товару покупцю має право змінити ціни. Якщо покупець прийняв товар (підписав видаткову накладну) вважається, що ціни на товар, вказані у відповідних рахунках та видаткових накладних, погоджені сторонами.

Відповідно до п. 4.3 договору загальна сума кожної поставки зазначається у відповідній видатковій накладній. Суму договору складає сума вартості всього товару, що постачається продавцем покупцю на умовах договору на протязі терміну його дії. Загальна сума договору не обмежується.

Згідно п. 5.2, 5.3 договору порядок оплати: 100% суми кожної поставки сплачується по факту поставки, в термін 7 календарних днів після переходу права власності на товар. Датою переходу права власності на товар вважається дата виписки відповідної накладної.

У разі наявності заборгованості покупця, грошові кошти, що надходять від покупця як оплата за отриманий по договору товар, зараховується продавцем в рахунок погашення заборгованості покупця послідовно, починаючи з першої за датою видачі неоплаченої видаткової накладної, незалежно від вказаного в платіжному дорученні призначенні платежу.

Відповідно до п. 6.1 договору договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2016. Закінчення строку дії договору не тягне за собою припинення зобовязань по оплаті поставленого товару.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивач поставив відповідачу, а відповідач прийняв товар на суму 543 654,36 грн, що підтверджується видатковими накладними №244 від 09.04.2015, №570 від 27.04.2015, №947 від 21.05.2015, №1431 від 09.06.2015, №2071 від 10.07.2015, № 2121 від 14.07.2015, №2568, №2569 від 06.08.2015, №2589 від 07.08.2015, №2837 від 19.08.2015, №3060 від 02.08.2015, №3751 від 07.10.2015, №4459 від 11.11.2015, №4980 від 03.12.2015, №5326 від 28.12.2015, №127 від 15.01.2016, №526 від 09.02.2016, №588 від 12.02.2016, №589 від 12.02.2016, №957 від 09.03.2016, №1495 від 07.04.2016 та №1927 від 29.04.2016, підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору.

Відповідач, всупереч вимогам договору, лише частково розрахувався за поставлений товар, сплативши при цьому 479 902,33 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи випискою по рахунку позивача та актом звірки взаєморозрахунків, підписаного та скріпленого печатками обох сторін договору, в зв'язку з чим у відповідача, станом на дату розгляду справи, виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 63 752,03 грн.

Предметом позову, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, є вимоги позивача про стягнення 63 752,03 грн основного боргу, 6 126,44 грн пені, 2 167,14 грн інфляційних втрат та 492,00 грн 3 % річних.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини поставки.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене та те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення не погашено, розмір встановленого боргу відповідає фактичним обставинам справи та не спростовано відповідачем, вимога позивача, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, про стягнення 63 752,03 грн основного боргу за поставлений згідно договору поставки №282/15 від 08.04.2015, товар є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобовязання згідно договору поставки №282/15 від 08.04.2015, позивач просить суд за період з 15.04.2016 по 06.07.2016 стягнути з відповідача 6 126,44 грн пені.

Відповідно до п. 7.2 договору у разі порушення терміну розрахунків покупець за вимогою продавця зобовязаний сплатити останньому пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період такого прострочення, за кожний день затримки від суми заборгованості.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи вищевикладене, а також періоди нарахування пені, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку пені, арифметично вірний розмір пені, нарахованої за період з 15.04.2016 по 06.07.2016 становить загалом 6 103,31 грн. Отже, вимога позивача про стягнення 6 126,44 грн пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 6 103,31 грн.

Крім того, у звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязання з оплати товару згідно договору поставки №282/15 від 08.04.2015, позивачем за період з 15.04.2016 по 06.07.2016 нараховано 2 167,14 грн інфляційних втрат та 492,00 грн 3 % річних.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи положення вищезазначених норм, а також періоди нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних, арифметично вірний розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних за період з 15.04.2016 по 06.07.2016 складає 1 926,74 грн інфляційних втрат та 492,00 грн 3 % річних. Відтак, вимоги позивача про стягнення 2 167,14 грн інфляційних втрат та 492,00 грн 3% річних підлягають частковому задоволенню у розмірі 1 926,74 грн інфляційних втрат та 492,00 грн 3% річних.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, про стягнення 63 752,03 грн основного боргу, 6 126,44 грн пені, 2 167,14 грн інфляційних втрат та 492,00 грн 3 % річних підлягають частковому задоволенню у розмірі 63 752,03 грн основного боргу, 6 103,31 грн пені, 1 926,74 грн інфляційних втрат та 492,00 грн 3 % річних.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судовий збір, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Маруна Нью» (08666, Київська обл., Васильківський район, с. Соколівка, вул. Леніна, буд. 1; ідентифікаційний код 33059464) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ветфактор ЛТД» (08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Володимирська, буд. 57А; ідентифікаційний код 39531433) 63 752 (шістдесят три тисячі сімсот пятдесят дві гривні) 03 коп. основного боргу, 6 103 (шість тисяч сто три гривні) 31 коп. пені, 1 926 (одну тисячу девятсот двадцять шість гривень) 74 коп. інфляційних втрат, 492 (чотириста девяносто дві гривні) 00 коп. 3 % річних та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень) 00 коп. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено: 19.09.2016

Суддя В.М. Антонова