КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"09" вересня 2016 р. Справа №910/14862/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

розглянувши апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Ауді Центр Віпос" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2015 року (головуючий суддя Нечай О.В., cудді - Бондарчук В.В., Марченко О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"

до Дочірнього підприємства "Ауді Центр Віпос",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватного акціонерного товариства "Автомобільна група "Віпос"

про стягнення 48563 861,54 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.02.2015 у справі № 910/14862/13 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач в серпні 2016 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що рішення суду постановлене з порушенням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а тому просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 25.02.2016 повністю та прийняти нове, яким в задоволені позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 19.08.2016 у клопотанні про відстроченням сплати судового збору за подання апеляційної скарги Дочірньому підприємству "Ауді Центр Віпос" було відмовлено, не прийнято до розгляду апеляційну скаргу та повернуто її заявникові.

Відповідач, 07.09.2016 повторно звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на рішення місцевого суду від 25.02.2015, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 25.02.2016 повністю та прийняти нове, яким в задоволені позову відмовити повністю.

Крім того, в апеляційній скарзі, апелянт заявив клопотання про відстрочення сплати судового збору за подачу апеляційної скарги, мотивуючи тим, що виконавчою службою накладено арешт на рахунки відповідача, що унеможливлює в свою чергу сплату ним судового збору.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку, що вона не може бути прийнята до розгляду Київським апеляційним господарським судом, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із п. 3 ст. 94 ГПК України до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Згідно із ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI, в редакції Закону № 484, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі; ставки судового збору встановлюються, зокрема, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати; за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати; за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду, ставка судового збору встановлюється у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно із п. 2.15 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» законом передбачено сплату судового збору з апеляційної та касаційної скарг на рішення суду, виходячи з розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви незалежно від того, чи оскаржується все рішення суду в цілому чи його частина.

Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 складає 1378 грн.

Київським апеляційним господарським судом встановлено, що предметом спору у даній справі є вимоги майнового характеру, а саме стягнення 48563861,54 грн., а отже з урахуванням вище зазначених норм права, при зверненні до суду із апеляційною скаргою, апелянт повинен був сплатити судовий збір в розмірі 110% від суми, що підлягала сплати позивачем при звернені із відповідним позовом до суду.

Проте, до апеляційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у визначеному законом розмірі, а подане клопотання про відстрочку сплати судового збору мотивоване тим, що виконавчою службою накладено арешт на рахунки відповідача, що унеможливлює в свою чергу сплату ним судового збору.

Проте колегія суддів не приймає такі доводи, як належні та достатні для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору, зважаючи на наступне.

Частина 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Необхідно зазначити, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін; клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом; особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановлених порядку і розмірі (п. 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Пунктом 12 Інформаційного листа Вищого Господарського Суду України N 01-06/1175/2011 в редакції від 04.03.2013 року визначено, що єдиною підставою для вчинення судом дій зазначених у ст. 8 Закону України «Про судовий збір» є врахування ним майнового стану сторони. Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

Відповідно частини 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підтвердження обставин, викладених у клопотанні, відповідачем надано постанову виконавчої служби про арешт коштів боржника від 31.03.2016.

Крім того, апелянт зазначає, що при прийнятті апеляційної скарги судом до провадження, він матиме змогу зняти арешт з рахунків, тобто до постановлення рішення за результатами розгляду апеляційної скарги зможе сплатити судовий збір у визначеному законом розмірі.

На вказане колегія суддів зазначає, що по-перше як вбачається з постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби про арешт коштів боржника від 31.03.2016, останнім арешт на кошти накладено на відкритих рахунках в банках боржника лише в межах суми 53497842,20 грн., а не на всі кошти, що є на таких рахунках, а отже зазначене не є доказом неможливості сплати апелянтом судового збору у визначеному законодавством обсязі за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Крім того, вказаний документ не є показником загального майнового стану підприємства відповідача та не може бути належним доказом того, що станом на дату звернення з апеляційною скаргою, дочірнє підприємство "Ауді Центр Віпос" не має коштів для сплати судового збору.

Також, апелянтом, не наведено доводів та не надано будь-яких доказів стосовно того, що на час ухвалення судового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги, його майновий стан покращиться та заявник матиме можливість сплатити судовий збір.

Твердження апелянта про те, що прийняття судом апеляційної скарги до провадження є підставою для зняття арешту з рахунків апелянта, що, в свою, чергу, надасть можливість сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги, не приймається до уваги колегією суддів з урахуванням того, що нормами ЗУ «Про виконавче провадження», а саме ст. 60, не передбачено такої підстави для зняття арешту з рахунків, який був накладений в процесі виконавчого провадження.

Крім того, посилання апелянта на ст. 48 вказаного закону України, як на підставу зняття арешту з рахунків, є хибним, оскільки вказана норма регулює питання повернення виконавчого документу до суду або органу, що його видав і не має жодного відношення до зняття арешту з рахунків та майна боржника.

Зважаючи на заявлене суд апеляційної інстанції відмовляє у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Крім цього, одночасно з апеляційною скаргою апелянтом заявлено клопотання про відновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги.

Оскільки, апеляційна скарга повертається скаржнику на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, то відповідно і вищезазначене клопотання судом не розглядається.

Таким чином, апеляційна скарга Дочірнього підприємства "Ауді Центр Віпос" Київським апеляційним господарським судом до апеляційного провадження не приймається і повертається з доданими до неї документами скаржнику без розгляду, оскільки не надано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги по справі № 910/14862/13.

При цьому, згідно ч. 4 ст. 97 ГПК України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2 і 3 частини першої цієї статті, апеляційна скарга може бути подана повторно.

Керуючись ст.ст. 86, п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У клопотанні про відстроченням сплати судового збору за подання апеляційної скарги Дочірньому підприємству "Ауді Центр Віпос" відмовити.

Не приймати до розгляду апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Ауді Центр Віпос" на рішення Господарського суду м. Києва від 25.02.2015 у справі № 910/14862/13 та повернути її заявникові.

Матеріали справи № 910/14862/13 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко