ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

13.09.2016р. Справа №905/2201/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтарське районне сільське комунальне підприємство», с.Садове

про стягнення 427196,84 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 гол. спец.

від відповідача: не зявився

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтарське районне сільське комунальне підприємство», с.Садове про стягнення заборгованості за поставлений природний газ в сумі 243536,54 грн, пені 62557,61 грн, 3% річних 6549,44 грн, інфляційних втрат 114553,25 грн.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши представлені позивачем в обґрунтування своїх вимог документи, господарський суд зазначає про наступне:

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно із ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

За змістом п.2.3 постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, може тягнути за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 Господарського процесуального кодексу України.

У п.4.9 вказаної постанови викладено правову позицію про те, що при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливо лише за наявності таких умов: додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, в протоколі такого засідання; витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті; позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду або в порядку статті 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин. Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за обєктивних, тобто, незалежних від позивача обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обовязків, покладених на нього судом. Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами статті 43 Господарського процесуального кодексу України. У разі неповідомлення позивачем таких причин суд вправі, в залежності від конкретних обставин справи, в тому числі, залишити позов без розгляду.

Ухвалами від 22.07.2016р. та 09.08.2016р. суд зобов'язав позивача, в тому числі: направити позовну заяву з додатками, акт звірки розрахунків на електронну пошту відповідача: , докази направлення представити суду; надати завірені належним чином копії банківських виписок з відміткою банку по фактам часткових оплат.

Крім того, у відповідності до вказаних судових рішень присутність, зокрема, представника позивача у судових засіданнях 09.08.2016р., 13.09.2016р. була визначена обовязковою.

Надсилання процесуальних документів по справі здійснювалось на адресу позивача (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, буд.6), що зазначена у позовній заяві та повністю відповідає адресі, яка міститься у наявних в матеріалах справи документах.

Ухвала від 22.07.2016р. була отримана позивачем 29.07.2016р., про що свідчить наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №875. При цьому, представник Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у судове засідання 09.08.2016р. не зявився, витребуваних судом документів не представив, поважності причин таких дій не повідомив.

Ухвалою від 09.08.2016р., крім іншого, позивача було попереджено, що у випадку невиконання без поважних причин вимог суду, позовна заява може бути залишена без розгляду на підставі п.5 ст.81 Господарського процесуального кодексу України.

Вказаний процесуальний документ отриманий Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 15.08.2016р., про що свідчить наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №102.

У судове засідання 13.09.2016р. представник позивача зявився та надав клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення копії позовної заяви з додатками на електронну адресу відповідача.

Разом з цим, представлений документ не містить будь-яких реквізитів, які свідчать про те, що фактичне направлення позовної заяви з додатками відбулось, а також роздрукування цього документу саме зі сторінки електронної пошти позивача або уповноваженої ним особи. Відтак, підстави вважати наданий позивачем аркуш паперу належним доказом виконання вимог суду відсутні.

Крім того, відповідно до наявної на цьому документі відмітки, направлення позовної заяви з додатками на електронну адресу відповідача було здійснено 09.09.2016р., тоді як Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» було обізнано про обовязок вчинити такі дії з 29.07.2016р.

На переконання суду, з урахуванням того, що в силу норм ст.69 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду справи дорівнює двом місяцям, такі зволікання зі сторони позивача нівелюють процесуальні права відповідача, а також позбавляють суд можливості завчасно вивчити правові позиції сторін та надані на їх обґрунтування документи.

Тобто, станом на 13.09.2016р. позивач вимоги суду не виконав, поважних причин невиконання вимог суду в частині надання витребуваних судом документів не зазначив, відомостей відносно виникнення труднощів в наданні певного доказу не представив, клопотання про витребування доказів в порядку норм ст.38 Господарського процесуального кодексу України не заявив.

Відтак, судом не встановлено поважних причин невиконання вимог суду, викладених в ухвалах від 22.07.2016р. та 09.08.2016р.

За висновками суду, подальший розгляд справи неможливий, внаслідок того, що невиконання позивачем вимог суду, перелічених у відповідних процесуальних документах, перешкоджає всебічному та повному розгляду справи та унеможливлює вирішення спору по суті з огляду на наступне.

Ненадання позивачем суду доказів направлення позовної заяви з додатками та акту звірки розрахунків на електронну пошту відповідача: , порушує принцип змагальності сторін та зумовлює неможливість для відповідача виконати дії щодо захисту своїх прав та законних інтересів, передбачених ст.22 Господарського процесуального кодексу України. Хоча направлення позовної заяви з додатками на електрону адресу відповідача і не вимагається діючим господарським процесуальним законодавством, проте, з прийняттям ухвали від 22.07.2016р. (а в подальшому ухвали від 09.08.2016р.) визначені вище дії стали обовязковими для Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в силу норм ст.115 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з цим, суд зазначає, що в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов договору №687/14-БО-6 від 10.12.2013р. купівлі-продажу природного газу в частині проведення оплати товару, який був поставлений у січні-березні, жовтні-грудні 2014 року, що стало підставою для нарахування пені, 3% річних та інфляційних збитків.

За правилами п.2.1 укладеного сторонами правочину продавець передає покупцеві в період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. газ обсягом до 216 тис. куб. м.

Згідно з п.3.3 договору №687/14-БО-6 від 10.12.2013р. приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до п.3.4 договору №687/14-БО-6 від 10.12.2013р. не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

На підтвердження наявності у відповідача заборгованості за поставлений природний газ позивач надав акти приймання-передачі природного газу б/н від 31.01.2014р. на суму 131879,52 грн, б/н від 28.02.2014р. на суму 117260,40 грн, б/н від 31.03.2014р. на суму 90728,15 грн.

Крім того, за змістом позовної заяви відповідач, прийнявши природний газ, не мав змоги оформити акти приймання-передачі природного газу за жовтень-грудень 2014 року, оскільки селище Садове Шахтарського району включене до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція.

Відтак, з посиланням на витяг з реєстрів споживачів, реєстри обсягів реалізації природного газу через газорозподільні мережі ПАТ «Донецькоблгаз», податкові накладні за відповідними поставками, позивач вказував на те, що у жовтні 2014 року покупець спожив газ на суму 37967,27 грн, у листопаді 2014 року 87894,14 грн, у грудні 2014 року 117675,13 грн.

При цьому, зазначені у витягу з реєстрів споживачів, реєстрі обсягів реалізації природного газу через газорозподільні мережі ПАТ «Донецькоблгаз» обсяги газу є загальними обсягами, що були поставлені відповідачу у жовтні-грудні 2014 року.

Наразі, спір у справі виник внаслідок невиконання відповідачем договору №687/14-БО-6 від 10.12.2013р. відносно оплати газу, який використовується для виробництва теплової енергії, що споживається бюджетними установами та організаціями, іншими споживачами.

Невиконання позивачем вимог суду щодо направлення позовної заяви з додатками на адресу відповідача зумовило неможливість для суду дізнатись правову позицію відповідача у справі. Водночас, суд наголошує, що надані позивачем документи в обґрунтування власних вимог не є беззаперечними. Фактично, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» просить стягнути заборгованість, яка не підтверджена тими доказами, які у даному випадку вимагаються укладеним сторонами правочином.

Разом з цим, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву не свідчить про відсутність такого наміру, виходячи з того, що таким діям відповідача має передувати отримання ним позову з додатками.

Стосовно ненадання позивачем завірених належним чином копій банківських виписок з відміткою банку по фактам часткових оплат, слід зазначити наступне:

Як свідчать матеріали справи, позивач просить стягнути з відповідача, крім іншого, пеню, 3% річних, інфляційні втрати, у звязку з порушенням Товариством з обмеженою відповідальністю «Шахтарське районне сільське комунальне підприємство» строків оплати газу, який був поставлений у січні-березні, жовтні-грудні 2014 року. При цьому, на підтвердження часткового здійснення відповідачем оплат у певні дати позивач надав довідку «Операції по підприємству «Шахтарське районне сільське КП ТОВ», з 01.01.2014р. по 30.09.2015р.».

Вказана довідка складена за даними позивача, не є первинним документом, може містити неточності, помилки та зумовити штучне збільшення позивачем заявлених до стягнення сум пені, 3% річних та інфляційних втрат. При цьому, виходячи з того, що позивач просить стягнути певні суми неустойки та коштів, нарахованих на підставі ст.625 Цивільного кодексу України, в силу норм ст.43 Господарського процесуального кодексу України саме на Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» покладається обовязок довести суду правомірність здійснення нарахувань у конкретні періоди.

Крім того, судом враховано, що матеріали справи не містять доказів неможливості виконання позивачем вимог суду. Наразі, як вбачається, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» взагалі не вчиняло дій спрямованих на виконання вимог суду у цій частині.

Таким чином, у зв`язку з невиконанням позивачем без поважних причин вимог суду щодо надання витребуваних судом матеріалів, позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» підлягає залишенню без розгляду на підставі п.5 ст.81 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Приймаючи до уваги підстави залишення позову без розгляду судовий збір в сумі 6407,95 грн, сплачений на підставі платіжного доручення №4005183 від 05.07.2016р., поверненню не підлягає.

За таких обставин, керуючись ст.ст.4-3, 43, 49, п.5 ст.81 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтарське районне сільське комунальне підприємство», с.Садове про стягнення заборгованості за поставлений природний газ в сумі 243536,54 грн, пені 62557,61 грн, 3% річних 6549,44 грн, інфляційних втрат 114553,25 грн.

Суддя Ю.О.Паляниця