КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2016 р. Справа№ 910/3958/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Рудченка С.Г.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Степанці О.В.

від позивача - не з'явилися,

від відповідача - Іванкіна Ю.Б., довіреність №14-91 від 18.04.2014 року.

розглянувши апеляційну скаргу

приватного підприємства "Херсонтеплогенрація"

на рішення господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року

у справі №910/3958/16 (суддя Цюкало Ю.В.)

за позовом приватного підприємства "Херсонтеплогенерація", м. Херсон,

до "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ,

про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року приватне підприємство "Херсонтеплогенерація" подала до господарського суду міста Києва позов до "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про визнання недійсним Договору №13/3159-БО-33 від 28.12.2012 року купівлі-продажу природного газу.

Рішенням господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року у справі №910/3958/16 в задоволені позовних вимог відмовлено повністю.

Суд першої інстанції в своєму рішенні вказав, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, які в силу вимог ст. 233 Цивільного кодексу України, є підставами для визнання недійсним спірного договору, а саме не надано суду належних та допустимих доказів, що даний договір був укладений проти волі позивача та здійснювався під тиском тяжких обставин, які змусили позивача вчинити правочин, а саме підписати договір на вкрай невигідних умовах.

Не погодившись з прийнятим рішенням, приватне підприємство "Херсонтеплогенрація" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року у справі №910/3958/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що п.9.3 договору був навмисно оформлений таким чином, з метою подальшого нарахування та стягнення пені у судовому порядку за період тривалістю п'ять років. Стягнення в судовому порядку боргу за поставлений газ та штрафних санкцій за період тривалість п'ять років призведе до зриву опалювального сезону.

Також до апеляційної скарги приватне підприємство "Херсонтеплогенрація" додано клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року у справі №910/3958/16.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та подане клопотання, дійшла висновку про те, що клопотання скаржника про відновлення пропущеного процесуального строку для подання апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року у справі №910/3958/16 не приймається до розгляду, оскільки скаржником не пропущено процесуальний строку для подання апеляційної скарги, а матеріали апеляційної скарги є достатніми для прийняття її до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.08.2016 року апеляційну скаргу приватного підприємства "Херсонтеплогенрація" на рішення господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року у справі №910/3958/16 прийнято до провадження у складі: Агрикової О.В. (головуючий), Чорногуз М.Г., Рудченко С.Г. та призначено її розгляд на 07.09.2016 року.

02.09.2016 року через загальний відділ канцелярії Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням представника позивача у відпустці.

Представник позивача в судове засідання 07.09.2016 року не з'явився, був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання.

Колегія суддів заслухала думку представника відповідача щодо можливості розгляду справи за відсутності представника позивача, представник відповідача не заперечував щодо розгляду справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні 07.09.2016 року надав суду пояснення, в яких заперечував проти апеляційної скарги та просив суд залишити рішення господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року у справі № 910/3958/16 без змін.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 року).

Враховуючи те, що позивач був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, докази чого наявні в матеріалах страви, а також зважаючи на те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника позивача.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

28.12.2012 року між приватним підприємством "Херсонтеплогенерація", як покупцем, та публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", як продавцем, укладено договір №13/3159-БО-33 купівлі-продажу природного газу. (том 1, а.с. 20-22).

Відповідно до п.1.1 вказаного договору продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД , та/або природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію ст. 10 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природній газ на умовах договору а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору.

Згідно з п. 5.2 договору (з урахуванням змін і доповнень внесених додатковою угодою №1 від 28.12.2012 року, том 1, а.с. 23) ціна за 1000 куб. м газу становить 3 459, 00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природній газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%; податок на додану вартість за ставкою - 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами всього з ПДВ - 295, 60 грн.

До сплати за 1000 куб. м природного газу - 3 823, 78 грн., крім того ПДВ - 20% - 764, 76 грн., всього з ПДВ - 4 588, 54 грн.

Відповідно до п. 6.1. договору оплата за природний газ проводиться покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з п. 7.3 договору, у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору, продавець має право в односторонньому порядку розірвати цей договір.

Пунктом 9.3. договору сторони погодили, що строк у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав, за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафу, відсотків річних, інфляційних нарахувань встановлюється тривалістю у п'ять років.

Договір відповідно до п. 11.1. набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків - до повного їх здійснення.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що умови спірного п. 9.3. договору щодо строку позовної давності тривалістю у п'ять років є вкрай невигідними для нього, як покупця, та спірний пункт був навмисно внесений в договір відповідачем з метою подальшого нарахування та стягнення пені у судовому порядку за період тривалістю 5 років, стягнення штрафних санкцій за період тривалістю п'ять років призведе до зриву опалювального сезону не можуть бути покладені в основу рішення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно зі ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як на тяжкі обставин, які змусили позивача підписати договір на вкрай невигідних умовах, позивач посилається на неможливість відмовитися від укладення спірного договору у зв'язку із прийнятою 06.01.2008 року Кабінетом Міністрів України постановою №41 в якій зазначено, що НАК "Нафтогаз України" є єдиним імпортером природного газу (далі постанова №41).

Згідно зі статтею 233 Цивільного кодексу України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 Цивільного кодексу України. Сторона, яка скористалася тяжкою обставиною, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки і моральну шкоду, що завдані їй у зв'язку з вчиненням цього правочину.

При цьому, відповідно до п.3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" ознаками правочину, що підпадає під дію статті 233 Цивільного кодексу України, є вчинення особою правочину на вкрай невигідних для себе умовах, під впливом тяжкої для неї обставини і добровільно, тобто за відсутності насильства, обману чи помилки, можливо, навіть з ініціативи самого позивача. Доведення того, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено або було б вчинено на інших умовах, покладається на позивача.

Доводи позивача про те, що причиною укладення спірного договору, в редакції постанови КМУ №41 від 06.01.2008 року, було забезпечення виробітку теплової енергії з метою забезпечення опалювального сезону і своєчасного та безперебійного надання послуги всім категоріям міста Херсон, отже, на думку позивача такий правочин має ваду волі, не можуть бути покладені в основу рішення, оскільки позивач не довів, що за інших обставин (відсутності постанови №41) договір не було б укладено або було б укладено на інших умовах.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, які в силу вимог ст. 233 Цивільного кодексу України, є підставами для визнання недійсним спірного договору, а саме не надано належних та допустимих доказів, що даний договір був укладений проти волі позивача та здійснювався під тиском тяжких обставин, які змусили позивача вчинити правочин, а саме підписати договір на вкрай невигідних умовах

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів зазначає, що апелянт не надав суду достатніх в розумінні статті 33, 34 Господарського процесуального кодексу України доказів, які б могли бути підставою для задоволення апеляційної скарги.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні господарського суду міста Києва повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Рішення господарського суду міста Києва 30.05.2016 року у справі №910/3958/16 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 на рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2016 року у справі №910/3958/16 задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 49 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного підприємства "Херсонтеплогенрація" на рішення господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року у справі №910/3958/16 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року у справі №910/3958/16 залишити без змін.

3. Справу №910/3958/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді С.Г. Рудченко

М.Г. Чорногуз