ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2016 р. Справа № 920/119/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В. І. , суддя Ільїн О.В.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

ТОВ «ЛеСтар» - ОСОБА_1, за довіреністю від 19.12.2014р. б/н;

ТОВ «Велетень» - ОСОБА_2, за довіреністю від 27.04.2016р. №62, посвідчення адвоката від 18.05.2016р. №000446;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю ЛеСтар, м. Суми (вх. №1956С/1-18)

на рішення господарського суду Сумської області від 20.04.2016р.

у справі №920/119/16

за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю ЛеСтар, м. Суми

до відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Велетень, м. Глухів, Сумська область

про стягнення 432 000грн. 00 коп.

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Велетень, м. Глухів, Сумська область

до відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю ЛеСтар, м. Суми

про стягнення 116572 грн. 68 коп.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Сумської області від 20.04.2016р. (суддя Коваленко О.В.) у справі №920/119/16 в задоволенні позову ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю ЛеСтар, м. Суми до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Велетень, м. Глухів, Сумська область про стягнення 432 000 грн. 00 коп. відмовлено; зустрічний позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю ЛеСтар на користь ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Велетень 93 936 грн. 89 коп. інфляційних збитків, 14 909 грн. 38 коп. 3% річних, 1 632 грн. 66 коп. судового збору.

ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю ЛеСтар, м. Суми з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 20.04.2016р. у справі №920/119/16 та прийняти нове рішення про задоволення первісного позову ТОВ ЛеСтар, в частині зустрічного позову в задоволенні позову відмовити повністю.

Апелянт, в обґрунтування своєї правової позиції зазначає про те, що місцевий господарський суд здійснив порушення процесуальних норм в частині обєднання в одному провадженні первісного позову та зустрічного позову, оскільки вказані позови не повязані між собою підставами виникнення.

На думку апелянта, господарський суд першої інстанції припустився порушень норм матеріального та процесуального права, не надавши належну правову оцінку обставинам справи та правовому обґрунтуванню, що зазначались апелянтом, а також вирішив спір між сторонами на підставі норм матеріального права, що не регулюють спірні правовідносини.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2016р. суддею доповідачем по справі №920/119/16 визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Гетьман Р.А.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 20.07.2016р. (колегія суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Гетьман Р.А.) апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 09.08.2016р.

ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю ЛеСтар, м. Суми звернулось до суду апеляційної інстанції з клопотанням про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, в якому просив справу №920/119/16 призначити до розгляду у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якої доручити господарському суду міста Києва або Київському апеляційному господарському суду (вх.№7480)

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 28.07.2016р. у справі №920/119/16, у звязку з відпусткою судді Гетьмана Р.А., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Ільїн О.В.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 28.07.2016р. у справі №920/119/16, з урахуванням ухвали від 28.07.2016р., задоволено клопотання ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю ЛеСтар, м. Суми про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, доручено господарському суду міста Києва забезпечити проведення відеоконференції у справі №920/119/16 в призначений для розгляду день.

Також, 08.08.2016р. на адресу суду факсограмою від ТОВ Велетень надійшло клопотання про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, в якому він просить справу призначити до розгляду у судовому засіданні в режимі відеоконференції, доручити проведення якої господарському суду Сумської області та відкласти розгляд апеляційної скарги, у зв'язку з зайнятістю представника в іншому судовому процесі (вх.№7827)

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 08.08.2016р. у справі №920/119/16 задоволено клопотання ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Велетень про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; доручено господарському суду Сумської забезпечити проведення відеоконференції у справі №920/119/16 в призначений для розгляду день.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 09.08.2016р. розгляд справи відкладено на 13.09.2016р., у звязку задоволенням клопотання про відкладення розгляду справи ТОВ «Велетень» та неявкою в судове засідання представника відповідача за первісним позовом позивача за зустрічним позовом.

19.08.2016р. на адресу суду від ТОВ «Велетень» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити бз змін (вх.№8216).

12.09.2016р. на адресу суду від апелянта надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких останній просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 20.04.2016р. у справі №920/119/16 та прийняти нове рішення про задоволення первісного позову ТОВ ЛеСтар , зустрічний позов залишити без задоволення, стягнути з ТОВ «Велетень» на користь ТОВ «ЛеСтар» 432 000,00 грн. вартості непереданого товару (вх.№8970)

У судовому засіданні 13.09.2016р. представник ТОВ «ЛеСтар» підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Представник ТОВ «Велетень» заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду даної справи судом апеляційної інстанції, у відповідності до ч.3 ст.4-3 ГПК України, було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 22 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів встановила наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 07 листопада 2007р. між ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю ЮВС і ТОВ Велетень укладений договір № ДКЦ 398 купівлі-продажу цукру, відповідно до умов якого ТОВ ЮВС продав, а ТОВ Велетень купив 30,0 т цукру загальною вартістю 103 200 грн. 00 коп.

Надалі, 04 листопада 2008 року між ТОВ ЮВС і ТОВ ЛеСтар було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ ЮВС передало, а ТОВ ЛеСтар прийняло на себе право вимоги що виникло чи може виникнути у ТОВ ЮВС з правовідносин по договору купівлі-продажу цукру №ДКЦ 398 від 07.11.2007 року та по видатковій накладній №ЮВ-0002760 від 07.11.2007 р. щодо поставки цукру ТОВ Велетень на підставі наступних документів: видаткової накладної №ЮВ-0002760 від 07.11.2007 р., довіреності серії ЯНФ №267480 від 07.11.2007 р. на суму 103 200 грн. 00 коп.

Місцевим господарським судом встановлено, що за наслідками двох укладених договорів боржником у зобовязанні з поставки купівлі-продажу 30,0 т цукру є ТОВ Велетень, а новим кредитором ТОВ ЛеСтар.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.05.2011 р. № 13/178-10 рішення господарського суду Сумської області від 17.02.2011 року скасоване та прийнято нове, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу цукру № ДКЦ 398 від 07 листопада 2007 року, укладений між ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю ЮВС та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Велетень.

Рішенням господарського суду Сумської області від 09.09.2014р. у справі №920/2159/13, залишеним без змін постановами Харківського апеляційного господарського суду від 11.11.2014 р. та Вищого господарського суду України від 27.01.2015 р. позов ТОВ ЛеСтар було задоволено та ТОВ Велетень було зобовязано повернути позивачу відповідно до вимог ст. 216 ЦК України 30 тон цукру.

Частиною 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивач за первісним позовом зазначає, що відповідач не виконав свого зобовязання щодо передачі йому 30 тон цукру, йому заподіяно матеріальні збитки у вигляді ринкової вартості непоставлених 30 тон цукру на загальну суму 432 000 грн. 00 коп. та просив стягнути з відповідача на свою користь 432 000 грн. 00 коп. вартість 30 тон цукру, отриманих відповідачем на виконання договору купівлі-продажу цукру № ДКЦ 398 від 07.11.2007 р., визнаного в подальшому недійсним постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.05.2011р. у справі №13/178-10.

Позивач за зустрічним позовом просив стягнути з відповідача 116 572 грн. 68 коп., з яких: 101 663 грн. 30 коп. інфляційних збитків, 14 909 грн. 38 коп. 3% річних, нарахованих у звязку з невиконанням судових рішень по грошових зобовязаннях на загальну суму 116 341 грн. 00 коп., відповідно до судових наказів №№13/148-10 від 24.11.2011р., 13/178-10 від 28.09.2011р., 5021/2122/2011 від 27.12.2011р., 5021/1624/2011 від 01.12.2011р., 5021/1624/2011 від 01.04.2013р.

20.04.2016р. господарським судом Сумської області прийнято оскаржуване рішення, з підстав наведених вище.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Згідно ч.1 ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Так, постановою в.о. начальника відділу ДВС Глухівського міськрайонного управління юстиції від 02.02.2015 р. було відкрите виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Сумської області у справі №920/2159/13 від 09.12.2014 р. щодо зобовязання ТОВ Велетень повернути ТОВ ЛеСтар 30 тон цукру, якою відповідачу також було надано строк для добровільного виконання зобовязання до 09.02.2015 р.

Листом від 09.02.2015 р. №39 ТОВ Велетень повідомив ВДВС Глухівського міськрайонного управління юстиції Сумської області про те, що він не має можливості виконати рішення суду щодо передачі 30 тон цукру ТОВ ЛеСтар.

Постановами від 09.02.2015 р. державного виконавця ВДВС Глухівського міського управління юстиції Сумської області з відповідача було стягнуто виконавчий збір та накладено штраф у звязку з невиконанням рішення суду у встановлений строк.

Господарським судом Сумської області встановлено, що вказані постанови державного виконавця від 09.02.2016р. в подальшому були визнані протиправними та скасовані постановою Сумського окружного адміністративного суду від 22.06.2015 р. у справі №818/651/15.

Згідно постанови ВДВС Глухівського МРУЮ від 18.03.2015 р. виконавче провадження №46287974 було закінчене.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України Про виконавче провадження, сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

Боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб (ч.6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною 7 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Місцевим господарським судом встановлено, що заявлені позивачем вимоги за своєю правовою природою є вимогами про стягнення матеріальних збитків у вигляді ринкової вартості непоставлених 30 тон цукру на загальну суму 432 000 грн. 00 коп.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом статті 1166 Цивільного кодексу України, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного звязку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22.01.2013 р. у справі №3-72гс12.

ТОВ Велетень виконало свій обовязок щодо повідомлення органу державної виконавчої служби про наявні обставини, що ускладнюють виконання рішення суду, а також звернулось в господарський суд з заявою про зміну способу виконання рішення суду, що свідчить про вжиття заходів щодо виконання рішення господарського суду.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відсутність усіх елементів складу цивільного правопорушення у діях відповідача, що унеможливлює застосування ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України до вимог позивача.

Крім того, місцевим господарським судом встановлено, що постанова в.о. начальника відділу ДВС Глухівського міськрайонного управління юстиції від 18.03.2015 р. про закінчення виконавчого провадження не оскаржувалась.

Отже, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ТОВ Велетень на користь ТОВ «ЛеСтар» 432 000 грн. 00 коп. матеріальної шкоди.

Також, як вже зазначалось, ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Велетень до господарського суду Сумської області було подано зустрічну позовну заяву, в якій останній просив стягнути з відповідача за зустрічним позовом 116 572 грн. 68 коп., з яких: 101 663 грн. 30 коп. інфляційних збитків, 14 909 грн. 38 коп. 3% річних, нарахованих у звязку з тим, що ним не виконані судові рішення по грошових зобовязаннях на загальну суму 116 341 грн. 00 коп., відповідно до судових наказів №№13/148-10 від 24.11.2011р., 13/178-10 від 28.09.2011р., 5021/2122/2011 від 27.12.2011р., 5021/1624/2011 від 01.12.2011р., 5021/1624/2011 від 01.04.2013р.

Так, 06.02.2015 р. старшим державним виконавцем ВДВС Сумського МУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню наказу господарського суду Сумської області від 24.11.2011 р. у справі №13/148-10 про стягнення з ТОВ ЛеСтар на користь ТОВ Велетень 104 468 грн. 00 коп.

12.12.2014 р. старшим державним виконавцем ВДВС Сумського МУЮ було винесено постанову про повернення зазначеного виконавчого документа стягувачу (п.2 ч.1. ст. 47 Закону України Про виконавче провадження).

06.02.2015 р. старшим державним виконавцем ВДВС Сумського МУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню наказу господарського суду Сумської області від 24.11.2011 р. у справі №5021/2122/2011 про стягнення з ТОВ ЛеСтар на користь ТОВ Велетень 321 грн. 00 коп.

12.12.2014 р. старшим державним виконавцем ВДВС Сумського МУЮ було винесено постанову про повернення зазначеного виконавчого документа стягувачу (п.2 ч.1. ст. 47 Закону України Про виконавче провадження).

06.02.2015 р. старшим державним виконавцем ВДВС Сумського МУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню наказів господарського суду Сумської області від 01.04.2013 р. у справі №5021/1624/2011 про стягнення з ТОВ ЛеСтар на користь ТОВ Велетень 1 032 грн. 00 коп. та 520 грн. 00 коп.

17.07.2013 р. старшим державним виконавцем ВДВС Сумського МУЮ було винесено постанову про повернення виконавчого документа про стягнення 1032 00 коп. стягувачу (п.2 ч.1. ст. 47 Закону України Про виконавче провадження)

06.02.2015 р. старшим державним виконавцем ВДВС Сумського МУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню наказу господарського суду Сумської області від 28.09.2011 р. у справі №13/178-10 про стягнення з ТОВ ЛеСтар на користь ТОВ Велетень 10 000 грн. 00 коп.

12.12.2014 р. старшим державним виконавцем ВДВС Сумського МУЮ було винесено постанову про повернення зазначеного виконавчого документа стягувачу (п.2 ч.1. ст. 47 Закону України Про виконавче провадження).

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Відповідно до п. 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Господарським судом першої інстанції вірно встановлено, що витягами з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (а.с. 66-76), підтверджується факт повернення виконавчих документів (наказів) №№13/148-10 від 24.11.2011, 13/178-10 від 28.09.2011, 5021/2122/2011 від 27.12.2011, 5021/1624/2011 від 01.12.2011, 5021/1624/2011 від 01.04.2013 на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження без виконання.

В обґрунтування вимог за зустрічним позовом позивач надав господарському суду першої інстанції докази звернення з претензією на адресу відповідача за зустрічним позовом - ТОВ ЛеСтар 20.11.2015 р. №246 з вимогою про сплату заборгованості та штрафних санкцій відповідно ч.2 ст. 625 ЦК України, проте зазначена претензія залишена відповідачем без відповіді.

Так, ТОВ Велетень просить суд стягнути з відповідача на свою користь 101 663 грн. 30 коп. інфляційних збитків, нарахованих за період з 01.10.2011 р. по 29.02.2016р.

Враховуючи те, що нарахуванню підлягають інфляційній збитки за кожен період прострочення, починаючи з моменту набрання відповідним виконавчим документом чинності до 29.02.2016 р. включно, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача 93 936 грн. 89 коп. інфляційних збитків.

Окрім того, позивач за зустрічним позовом просив стягнути з відповідача на свою користь 14 909 грн. 38 коп. - 3% річних.

Місцевим господарським судом встановлено факт невірного нарахування 3% річних за окремі періоди: з 28.09.2011 р. по 29.02.2016 р. та з 01.04.2013 р. по 29.02.2016 р., а їх розмір повинен складати відповідно 1328 грн. 22 коп. та 90 грн. 34 коп., проте із врахуванням вимог п.2 ч.1 ст. 83 ГПК України та відсутності відповідного клопотання позивача господарський суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 14 909 грн. 38 коп. 3% річних, заявлених в зустрічній позовній заяві.

Отже, висновок місцевого господарського суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010р.)

Апелянту була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.

Питання справедливості розгляду не обовязково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008р.)

Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді рішення, у звязку з чим апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю ЛеСтар, м. Суми слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Сумської області - без змін.

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 99, 101, ч.1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю ЛеСтар, м. Суми залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 20.04.2016р. у справі №920/119/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 16.09.2016 року.

Головуючий суддя Терещенко О.І.

Суддя Сіверін В. І.

Суддя Ільїн О.В.