донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

14.09.2016 справа № 908/1248/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за довіреністю № 02/06-16 від 02.06.2016,
від відповідача:не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуПриватного акціонерного товариства "Запорізький електровозоремонтний завод", м. Запоріжжя,

на рішення господарського суду Запорізької області

від06.07.2016 (повний текст складено 22.07.2016)
по справі№ 908/1248/16

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ВО "Укрспецкомплект", м. Харків,
доПриватного акціонерного товариства "Запорізький електровозоремонтний завод", м. Запоріжжя,
про стягнення 970 047, 24 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Запорізької області (суддя Кутіщева-Арнет Н. С) від 06.07.2016 по справі № 908/1248/16 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВО «Укрспецкомплект», м. Харків (далі ТОВ «ВО «Укрспецкомплект») до Приватного акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод», м. Запоріжжя (далі ПрАТ «ЗЕРЗ») задоволено, стягнуто з останнього 939 509, 64 грн. основного боргу, 22 176, 90 грн. пені, 8 360, 70 грн. інфляційних втрат, 14 550, 71 грн. судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ПрАТ «ЗЕРЗ» звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій рішення господарського суду Запорізької області від 06.07.2016 по справі № 908/1248/16 просить скасувати, посилаючись на неповне зясування господарським судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, порушення та неправильне застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що строк виконання ним грошового зобовязання за договором щодо оплати товару не настав у звязку з не направленням йому позивачем оригіналу рахунку на оплату товару.

Крім того, заявник посилається на помилковість вказаних позивачем в розрахунках дат поставки товару, оскільки вони, на його думку, не збігаються з датами реальної поставки товару, що зазначені в документах на перевезення товару (експрес-накладних).

В судове засідання 14.09.2016 зявився представник позивача, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив оскаржуване рішення господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач свого представника в зазначене судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 7 т. 2).

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 07.12.2015 між ПрАТ «ЗЕРЗ» (Замовник) та ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (Постачальник) було укладено договір поставки № 150356 (далі Договір), відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобовязується у 2015 році поставити (передати у власність) Замовникові товари, зазначені в Специфікації (ях) додатку (ах) до цього Договору, а Замовник прийняти і оплатити такі товари на умовах цього Договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору найменування, номенклатура, асортимент, марка, кількість товарів визначаються відповідно до Спеціфікації (ій) додатку (ів) до цього Договору.

Ціна (сума, загальна вартість) цього Договору становить 946 800, 00 грн., у тому числі ПДВ 20 % 157 800, 00 грн. Ціна за одиницю товару зазначається у Специфікації (ях) додатку (ах) до цього Договору (п. 3.1. Договору).

Відповідно до п. 4.2 Договору Замовник здійснює оплату поставленого товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня постачання товару, який визначається датою видаткової накладної та отримання Замовником оригіналу рахунку на оплату товарів.

До рахунку на оплату товарів додаються: видаткова накладна, товарно-транспортна накладна (інші документи щодо транспортування товару) згідно з п. 4.3. Договору.

Місце та умови поставки товарів: товар постачається за рахунок та транспортом Постачальника на склад Замовника на умовах DDP (згідно з Інкотермс 2000): Україна, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, 2 (п. 5.2. Договору).

Відповідно до п. 5.5 Договору право власності на товар, зазначений у Специфікації (ях) додатку (ах) до цього Договору, переходить до Замовника з моменту підписання Сторонами/представниками ОСОБА_5 видаткової накладної та відсутності у Замовника зауважень щодо якості, комплектності та асортименту товару. У разі наявності у Замовника зауважень щодо якості, комплектності та асортименту товару, право власності на товар, зазначений у Специфікації (ях) додатку (ах) до цього Договору, переходить до Замовника з моменту підписання Сторонами/представниками ОСОБА_5 приймання-передачі товару.

У п. 5.8 Договору сторони узгодили, що прийом товару здійснюється Замовником відповідно до умов цього Договору, а також відповідно до умов Інструкції № П-6 від 15.06.1965 № «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю» та Інструкції № П-7 від 25.04.1966 «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю», якщо умови зазначених інструкцій не суперечать умовам цього Договору та/або чинному законодавству (вказані інструкції застосовуються в частині, що не суперечить умовам цього Договору та/або чинному законодавству).

Прийом товару здійснюється Замовником за наявності товаросупровідних документів: товарно-транспортної накладної (інших документів щодо транспортування товару), пакувальних аркушів, рахунку на оплату товару, документів, що підтверджують якість товару.

Підтвердженням одержання товару Замовником є видаткова накладна, підписана уповноваженими представниками ОСОБА_5 (п. 5.12. Договору).

Відповідно до п. 6.1.1. Договору Замовник зобовязаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати поставлені товари.

Згідно з п. 7.2.1. Договору у разі порушення строків оплати отриманого товару Замовник сплачує Постачальнику пеню в розмірі половини облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Цей Договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами і діє до 31.12.2015, але у будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобовязань за Договором (пункт 10.1. Договору).

У Специфікації № 1, яка є невідємною частиною Договору, сторони узгодили найменування, асортимент, кількість та загальну вартість товару 946 800, 00 грн. з урахуванням ПДВ (а. с. 15).

На виконання умов Договору ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» поставило відповідачу товар на загальну суму 939 509, 64 грн., що підтверджується видатковими накладними: № РН-000583 від 08.12.2015 на суму 244 274, 40 грн., № РН-0000022 від 13.01.2016 на суму 451 118, 64 грн., № РН 0000067 від 28.01.2016 на суму 244 116, 60 грн. (а. с. 16, 25, 29 т. 1).

У звязку з тим, що відповідач не розрахувався за поставлений товар, ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з ПрАТ «ЗЕРЗ» заборгованості в розмірі 939 509, 64 грн. та нарахованих на неї інфляційних втрат і пені.

Колегія суддів апеляційного суду, оцінивши зміст спірного договору, дійшла висновку, що останній за своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм глави 54 Цивільного кодексу України та ст. 264-271 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

У ст. 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема, у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обовязок продавця доставити товар. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Як вбачається з матеріалів справи, товар за спірним Договором був прийнятий відповідачем без зауважень щодо його якості, комплектності та асортименту, у звязку з чим на підставі п. 5.5. Договору право власності на товар перейшло до відповідача в момент підписання видаткових накладних, тобто 08.12.2015, 13.01.2016, 28.01.2016 відповідно.

Посилання відповідача на те, що позивачем в розрахунках вказано дати поставок, які не відповідають, на його думку, датам реальної поставки, оскільки експрес-налкдані містять інші дати, не приймаються до уваги апеляційним судом, оскільки зі змісту п. 4.2. Договору вбачається, що днем постачання товару визначається дата видаткової накладної, відтак днями поставки за Договором за спірний період є 08.12.2015, 13.01.2016 та 28.01.2016 відповідно.

Оскільки в п. 4.2 Договору сторони визначили, що Замовник здійснює оплату поставленого товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня постачання товару, відповідач мав здійснити оплату до 08.01.2016, 13.02.2016 та 28.02.2016 відповідно.

Доказів такої оплати в передбачений п. 4.2 Договору строк матеріали справи не містять, іншого відповідачем не доведено.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що строк оплати товару за спірним Договором не настав, оскільки Постачальник не надав оригіналу рахунку, як передбачено пунктами 4.2., 4.3. Договору.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що в експрес-накладних № 0 від 29.01.2016, № 6 від 14.01.2016 та № 8747 від 09.12.2015, відповідно до яких поставлявся товар, не було зазначено про наявність документів, що супроводжують такий товар.

Колегія суддів вважає, що таке твердження відповідача є безпідставним і не спростовує висновків суду першої інстанції, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав суду першої інстанції оригінали рахунків-фактури № 8414/134/1 від 08.12.2015, № 8414/134/2 від 13.01.2016 та № 8414/134/3 від 28.01.2016, виставлені за спірним Договором (а. с. 134-136 т. 1)

Колегія суддів зазначає, що рахунок (рахунок-фактура) є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, і не є первинним бухгалтерським документом відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Договір, укладений між Сторонами, містить умови щодо строку та порядку оплати, а також необхідні реквізити ОСОБА_5, що свідчить про можливість виконання відповідачем зобовязання з оплати товару.

Ненадання рахунку (рахунку-фактури) не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, а тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обовязку з оплати поставленого товару.

Наявні в матеріалах справи видаткові накладні № РН-000583 від 08.12.2015, № РН-0000022 від 13.01.2016 та № РН-0000067 від 28.01.2016 є первинними документами, оскільки відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому є належним підтвердженням здійснення господарських операцій.

З огляду на те, що уповноважений представник відповідача прийняв товар за вказаними видатковим накладними без зауважень і претензій, доказів складання акту щодо невідповідності комплектності, якості та асортименту товару, що поставляється, відповідно до п. 5.5. Договору та в передбаченому Інструкціями П-6 від 15.06.1965 та № П-7 від 25.04.1966 порядку не надано, а також не надано доказів відповідної оплати, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення з ПрАТ «ЗЕРЗ» основного боргу в сумі 939 509, 64 грн. грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивачем на підставі пункту 7.2.1 Договору нараховано пеню в розмірі половини облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення в сумі 22 176, 90 грн.

У ст. 216 Господарського кодексу України передбачено відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Колегія суддів, перевіривши здійснений позивачем розрахунок штрафних санкцій, зазначає, що позивач не врахував зміну облікової ставки НБУ з 22.04.2016 (19 %, а не 22 %, як зазначено у позовній заяві).

Крім того, позивачем неправильно визначено періоди нарахування штрафних санкцій, зокрема допущено помилки в кількості днів прострочення (за видатковою накладною № РН-000583 від 08.12.2015 позивачем визначено 109 днів прострочення замість 110, за видатковою накладною № РН-0000067 від 28.01.2016 57 днів замість 59), неправильно розраховано початок перебігу строку нарахування штрафних санкцій (зокрема, за видатковою накладною № РН-0000022 від 13.01.2016 нарахування починається з 13.02.2016, а не з 12.02.2016).

З огляду на допущені помилки, позивачем заявлено до стягнення суму пені меншу, ніж визначено апеляційним судом, однак оскільки суд розглядає спір у межах заявлених позовних вимог, господарським судом правомірно стягнуто з ПрАТ «ЗЕРЗ» 22 176, 90 грн. пені.

Позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України також заявлено до стягнення інфляційні втрати за спірний період в розмірі 8 360, 70 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів, враховуючи лист Верховного Суду України № 62-97 від 03.04.1997 та п. 3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» від 17.12.2013 № 14, перевіривши розрахунок, здійснений позивачем, вважає, що він є арифметично вірним, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 8 360, 70 грн.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, не спростовують, а тому рішення господарського суду Запорізької області від 06.07.2016 по справі № 908/1248/16 підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга ПрАТ "ЗЕРЗ" залишенню без задоволення.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Запорізький електровозоремонтний завод", м. Запоріжжя, на рішення господарського суду Запорізької області від 06.07.2016 по справі № 908/1248/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 06.07.2016 по справі № 908/1248/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Т.М. Колядко

Судді: О.А. Скакун

ОСОБА_3