КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2016 р. Справа№ 910/4073/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Коршун Н.М.

Зубець Л.П.

при секретарі Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача не з'явились

від відповідача Софін О.В. - дов. № 65 від 01.07.2016 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ПВК Кремінь»

на рішення господарського суду міста Києва

від 13.04.2016 року (суддя Андреїшина І.О.)

у справі № 910/4073/16

за позовом Приватного акціонерного товариства «ПВК Кремінь»

(далі - ПрАТ «ПВК Кремінь»)

до Публічного акціонерного товариства «Златобанк»

в особі уповноваженої особи Фонду гарантування

вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової

адміністрації в ПАТ «Златобанк» Славінського В.І.

(далі - Банк)

про зміну умов кредитного договору № 197/30/13-KLMV

від 19.07.2013 року

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.04.2016 року у справі № 910/4073/16 припинено провадження у справі щодо вимоги ПрАТ «ПВК Кремінь» про зміну умов кредитного договору № 197/30/13-KLMV від 19.07.2013 року, зокрема: суму кредиту в розмірі 62 000,00 (шістдесят тисяч) доларів США, яку необхідно погасити за кредитним договором № 197/30/13-KLMV від 19.07.2013 року, змінити на суму кредиту в розмірі 495 380,00 (чотириста дев'яносто п'ять тисяч триста вісімдесят) гривень. У решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із згаданим рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що оскаржуване рішення прийняте за неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення, зокрема невірно застосовано п. 4 ст. 188 ГК України тощо.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями, справу № 910/4073/16 за апеляційною скаргою ПрАТ «ПВК Кремінь» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Коршун Н.М., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2016 року апеляційну скаргу ПрАТ «ПВК Кремінь» на рішення господарського суду міста Києва від 13.04.2016 року у справі № 910/4073/16 прийнято до провадження у визначеному складі суду та призначено до розгляду на 05.07.2016 року.

04.06.2016 року через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

05.07.2016 року від відповідача через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2016 року задоволено клопотання позивача про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 06.09.2016 року.

В судове засідання з'явився представник відповідача, представник позивача не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки апеляційний господарський суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача проти розгляду справи за відсутності представника позивача не заперечував.

Оскільки неявка представника позивача не перешкоджає вирішенню апеляційної скарги по суті, апеляційний господарський суд вважав за необхідне скаргу розглянути за відсутності представника позивача за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи скарги заперечив, просив не брати їх до уваги, а відтак рішення місцевого суду як законне та обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, ПрАТ «ПВК Кремінь» звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Банку про зміну умов кредитного договору № 197/30/13-KLMV від 19.07.2013 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він неодноразово звертався до відповідача з пропозицією змінити умови кредитного договору та із заявою про реструктуризацію, однак не досягнувши згоди, на підставі п. 4 ст. 188 ГК України ПрАТ «ПВК Кремінь» вирішив передати спір на вирішення суду.

Суд першої інстанції, розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, дійшов висновку про безпідставність й необґрунтованість позовних вимог, відтак відмовив в їх задоволенні.

Так, відмовляючи в позові, місцевий суд посилався на відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача про зміну умов кредитного договору № 197/30/13-KLMV від 19.07.2013 р.( далі Кредитний договір) в зв'язку з істотною зміною умов договору, що полягає у зростанні курсу долара США по відношенню до гривні України, зокрема: змінити передбачений п. 2.5. Кредитного договору строк щомісячного погашення процентів за користування кредитними коштами на наступний: проценти, які будуть нараховані за період з 01 лютого 2015 р. і до останнього дня повернення кредиту, нараховуються в строк в останній день повернення кредиту; не нараховувати ПрАТ «ПВК Кремінь» ніяких штрафних санкцій (штрафу, пені, неустойки), передбачених умовами Кредитного договору. Крім цього, вимога позивача про зміну умов Кредитного договору, зокрема: суму кредиту в розмірі 62 000,00 (шістдесят тисяч) доларів США, яку необхідно погасити за Кредитним договором, змінити на суму кредиту в розмірі 495 380,00 грн., була предметом розгляду у справі господарського суду м. Києва № 910/13099/15, тому місцевий суд припинив провадження щодо вимоги позивача в цій частині тощо.

Як встановлено матеріалами справи, 19.07.2013 року між ПАТ «Златобанк» та ПрАТ «ПВК Кремінь» було укладено Кредитний договір, за умовами п.1.1. якого, в порядку та на умовах, встановлених Кредитним договором та чинним законодавством України, кредитодавець зобов»язався надати позичальнику кредит, а позичальник - в повному обсязі повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші умови Кредитного договору.

Згідно п. 1.2 Кредитного договору, кредитодавець надає позичальнику кредит в формі відкриття відкличної кредитної лінії в межах максимального ліміту заборгованості. Кредит може надаватися траншами. Позичальник має право в будь-який час без повідомлення банку здійснювати погашення поточної заборгованості по кредиту і за умови дотримання умов надання кредитних коштів може знову отримувати кредит в межах максимального ліміту за кредитною лінією.

Кредит надається на підставі п. 1.2.1 Кредитного договору для поповнення оборотних коштів.

Максимальний ліміт заборгованості за кредитною лінією становить 1 500 000,00 грн. (п. 1.3 Кредитного договору).

Сторони погодили (п. 1.4 Кредитного договору), що кінцева дата повернення кредиту: не пізніше 18 липня 2014 року включно.

За користування кредитом (п.1.5 Кредитного договору) позичальником сплачуються проценти у вигляді фіксованої процентної ставки, яка встановлюється у наступних розмірах - 26 % річних за користування кредитними коштами у гривні; 14 % річних за користування кредитними коштами у доларах США.

23.10.2013 року ПАТ «Златобанк» та ПрАТ «ПВК Кремінь» уклали додаткову угоду № 1 до Кредитного договору, за умовами якої погодили зміни розміру процентної ставки, встановивши процентну ставку в наступних розмірах: 25 % річних за користування кредитними коштами у гривні; 14 % річних за користування кредитними коштами у доларах США.

18.07.2014 року ПАТ «Златобанк» та ПрАТ «ПВК Кремінь» уклали Додаткову угоду № 2 до Кредитного договору, за умовами якої домовились викласти пункти 1.4, 1.5. та 4.3 Кредитного договору у новій редакції, зокрема, передбачивши дату повернення кредиту не пізніше 17 липня 2015 року, а також змінили розмір процентної ставки, встановивши процентну ставку в наступних розмірах: 28 % річних за користування кредитними коштами у гривні; 14 % річних за користування кредитними коштами у доларах США, одночасно встановили розмір штрафу в розмірі 3 % від максимального ліміту кредитування за кожний випадок невиконання/неналежного виконання зобов'язань за Кредитним договором.

Як встановлено матеріалами справи, банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав, надавши позивачу кредитні кошти на умовах цієї угоди.

Місцевим судом встановлено, за період з 01.08.2013 року до 22.12.2014 року ПрАТ «ПВК Кремінь» отримало та погасило кредит в гривні окремими траншами на загальну суму 7 305 000,00 грн.

За період з 01.08.2013 року до 22.12.2014 року ПрАТ «ПВК Кремінь» отримало кредит в доларах США окремими траншами на загальну суму 174 500,00 доларів США по курсу 7,993 грн. за 1 долар США.

22.12.2014 року ПрАТ «ПВК Кремінь» погасило кредит в доларах США в сумі 112 500,00 доларів США, з яких 52 500,00 доларів США сплачено по курсу 15,90 грн.

З 22.12.2014 року у ПрАТ «ПВК Кремінь» знаходяться в користуванні кошти за кредитом в доларах США в сумі 62 000,00 доларів США.

Листом вих. № 26/02/15-1 від 26.02.2015 року ПраТ «ПВК Кремінь» зверталось до ПАТ «Златобанк» із заявою (клопотанням про реструктуризацію), листом вих. № 30/04/15-2 від 30.04.2015 року - з пропозицією змінити умови Кредитного договору з проектом додаткового договору, який було отримано ПАТ «Златобанк» 08.05.2015 року.

02.12.2015 року ПраТ «ПВК Кремінь» надіслало пропозицію відповідачу згідно ч. 3 ст. 188 ГК України про укладення додаткового договору, а саме зміну умов Кредитного договору з проектом додаткового договору, що підтверджується листом вих. № 01/12/15-2 від 01.12.2015 року, наведене отримано ПАТ «Златобанк» 07.12.2015 року.

Проте згоди на вищезазначені пропозиції щодо зміни Кредитного договору ПраТ «ПВК Кремінь» та ПАТ «Златобанк» не досягли.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, а також умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором (ч. 1 ст. 188 ГК України).

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду ( ч. 4 ст. 188 ГК України).

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що були встановлені договором.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями ч. 1 ст. 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Між тим, диспозиція норми ч. 3 цієї статті дозволяє використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Крім цього, грошові зобов'язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях; грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті за приписами чинного законодавства. Виконання зобов'язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону (ч. 2 ст. 198 ГК України).

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 року № 1 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» визначено, що зміна економічної ситуації та коливання курсу іноземної валюти стосовно національної валюти України є комерційними ризиками сторін договору та не можуть бути підставами для зміни чи розірвання кредитного договору, оскільки це не є істотною зміною обставин в розумінні ст. 652 ПК України.

З огляду на наведене, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду про те, що укладення кредитного договору з розрахунком платежів у іноземній валюті передбачає, що позичальник бере на себе ризики валютних коливань. Непередбачуваність валютних коливань є загальновідомим фактом та не може вважатись зміною істотних умов договору.

Таким чином, твердження позивача про те, що істотна зміна обставин є істотне збільшення курсової різниці Євро і долару США по відношенню до Української гривні, на думку суду апеляційної інстанції, не заслуговують на увагу як безпідставні, в зв'язку з цим правових підстав для задоволення вимог позивача про зміну умов Кредитного договору немає.

Крім цього, позовна вимога про зміну умов Кредитного договору, зокрема: про заміну суми кредиту в розмірі 62 000,00 доларів США на 495 380,00 грн. була предметом розгляду у справі господарського суду м. Києва № 910/13099/15 між тими ж сторонами та з тих же підстав. Так, рішенням господарського суду міста Києва від 11.09.3015 року у справі № 910/13099/15 ( набрало законної сили й є чинним) в позові ПАТ «ПВК Кремінь» до ПАТ «Златобанк» про зміну умов кредитного договору відмовлено. Предметом позову у цій справі була зміна умов згаданого договору в зв»язку із зміною курсу української гривні до долару США з 7,993 грн. до 20,5693 грн., а саме: змінити валюту виконання зобов»язання за Кредитним договором й відповідно суму кредиту в сумі 62 000 доларів США замінити на суму кредиту в розмірі 495 380,00 грн. тощо.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

За наведених обставин, господарський суд правомірно припинив провадження у справі щодо позовної вимоги про зміну умов Кредитного договору - заміни 62 000,00 доларів США за кредитом на 495 380,00 грн.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду, як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ПВК Кремінь» залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 13.04.2016 року у справі № 910/4073/16 - без змін.

Матеріали справи № 910/4073/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді Н.М. Коршун

Л.П. Зубець