УХВАЛА

12.09.2016№ 910/11871/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТБ-Партнер»

про стягнення 49 987,20 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Перець Б.О. за довіреністю № 2-442д від 15.02.2016 р.;

від відповідача: Харитонова Ю.В. за довіреністю від 11.01.2016 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТБ-Партнер» (далі - відповідач) про стягнення 49 987,20 грн. штрафу за неякісне виконання проектно-вишукувальних робіт за Договором № 498/15 від 17.06.2015.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.07.2016 порушено провадження у справі № 910/11871/16, її розгляд призначено на 18.07.2016.

15.07.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано відзив на позовну заяву та додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

18.07.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

В судовому засіданні 18.07.2016, на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 10.08.2016.

08.08.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.08.2016, на підставі статті 69 Господарського процесуального кодексу України продовжено строк розгляду справи № 910/11871/16 на п'ятнадцять днів.

В судовому засіданні 10.08.2016 на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 29.08.2016.

В судовому засіданні 29.08.2016 на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 07.09.2016.

07.09.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи.

В судовому засіданні 07.09.2016, на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 12.09.2016.

09.09.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

В судовому засіданні 12.09.2016 представник позивача підтримав клопотання про призначення у справі судової експертизи.

Дослідивши в судовому засіданні 12.09.2016 клопотання позивача про призначення у справі судової експертизи, суд дійшов висновку про задоволення означеного клопотання, виходячи з наступного.

Так, згідно зі ст. 82 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні господарського спору по суті (задоволення позову, відмова в позові повністю або частково) господарський суд приймає рішення. Рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, згідно з положеннями ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має створювати сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, в тому числі й шляхом витребування доказів на підставі поданого стороною або прокурором клопотання (ст. 38 ГПК України).

Також, за змістом системного аналізу приписів ст. ст. 43, 104 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення законності та обґрунтованості судового рішення, на місцевий господарський суд покладено обов'язок всебічно та повно з'ясувати і дослідити обставини справи, що мають значення для її вирішення по суті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими, є підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду.

Таким чином, суд, розглядаючи справу, має вживати заходів до всебічного й повного встановлення обставин спору, що не суперечить принципу змагальності, оскільки останній відображається в змісті процесуальних прав та обов'язків осіб, що беруть участь у справі та реалізується в сукупності з принципами рівності, диспозитивності та безпосередності.

Також, відповідно до п. 62 Додатку до Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 на 1098 засіданні заступників міністрів, - судді повинні розглядати кожну справу з належною ретельністю та впродовж розумного строку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на те, що складений відповідачем Робочий проект «Облаштування Тимофіївського НГКР. Технічне переоснащення системи автоматичного керування насосами НПС в насосній нафти та конденсату Тимофіївської УКПГ» є неякісним, не відповідає вимогам ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» та Завданню на проектування.

Відповідач, у свою чергу, проти задоволення позову заперечує, посилаючись, зокрема, на те, що позивачем в порушення взятих на себе зобов'язань не було надано повного обсягу вихідних даних, за наявності яких відповідач мав би можливість виконати якісний Робочий проект «Облаштування Тимофіївського НГКР. Технічне переоснащення системи автоматичного керування насосами НПС в насосній нафти та конденсату Тимофіївської УКПГ».

Частиною 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Як на тому наголошено в пункті 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 р. «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

З урахуванням зазначеного, суд визнає обґрунтованими доводи позивача щодо необхідності призначити у справі судову експертизу з метою визначення відповідності складеного відповідачем Робочого проекту вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва - ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», умовам Договору № 498/15 від 27.06.2016 р. та Завданню на проектування, оскільки вказана обставина є суттєвою і може вплинути на результати вирішення спору, а вирішення означеного питання потребує спеціальних знань.

В даному випадку, у справі має бути призначена судова будівельно-технічна експертиза, одним з основних завдань якої є визначення відповідності розробленої проектно-технічної та кошторисної документації вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (п. 5.1. Р.ІІ Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом міністерства юстиції України від 08.10.1998 р. № 53/5, у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 р. № 1950/5).

Відповідно до частин 2, 3 статті 41 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 цього Кодексу.

Так, відповідно до п. 7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" з урахуванням вимог частини третьої статті 41 ГПК господарський суд доручає проведення судових експертиз установам та особам, зазначеним у статтях 7, 9 і 10 Закону.

Згідно з частиною другою статті 10 Закону судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта.

За загальним правилом доручати проведення судової експертизи можливо лише тим особам, яких атестовано відповідно до Закону і включено до Державного реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладено на Міністерство юстиції України (стаття 9 Закону).

Проведення експертизи в даному випадку, суд вирішив доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вул. Смоленська,6).

Відповідно до роз'яснень, які надав Пленум Вищого господарського суду України в п. 23 своєї Постанови від 23.03.2012 р. № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", відповідно до частини третьої і четвертої статті 15 Закону витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України, зокрема, у господарських справах відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством.

У застосуванні відповідних законодавчих приписів господарським судам рекомендується виходити з такого.

Витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи. У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони або сторони, зобов'язаної ухвалою господарського суду, від оплати витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, суд може запропонувати іншій стороні оплатити ці витрати, а за відсутності і її згоди та за неможливості проведення судової експертизи без попередньої оплати її вартості суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Враховуючи те, що звертаючись до суду з даним позовом саме позивач в силу приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України повинен довести факт виконання відповідачем неякісних проектно-вишукувальних робіт, суд дійшов висновку, що витрати по проведенню експертизи на даному етапі покладаються на позивача як на заінтересовану сторону.

З огляду на наведене, керуючись ст. ст. 41, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Призначити у справі № 910/11871/16 судову будівельно-технічну експертизу.

2. На вирішення експертизи поставити наступні запитання:

- Чи відповідає розроблений товариством з обмеженою відповідальністю «СТБ-Партнер» Робочий Проект «Облаштування Тимофіївського НГКР. Технічне переоснащення системи автоматизованого керування насосами НПС в насосній нафти та конденсату Тимофіївської УКПГ» вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва - ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», умовам Договору № 498/15 від 27.06.2016 р. та Завданню на проектування? Якщо не відповідає, то в чому саме полягають невідповідності?

- Чи мало можливість Товариство з обмеженою відповідальністю «СТБ-Партнер», виходячи з тих вихідних даних, які були надані йому Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування», виконати такий Робочий проект «Облаштування Тимофіївського НГКР. Технічне переоснащення системи автоматизованого керування насосами НПС в насосній нафти та конденсату Тимофіївської УКПГ», який відповідав би вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва - ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», умовам Договору № 498/15 від 27.06.2016 р. та Завданню на проектування,?

- Чи можливо було Публічному акціонерному товариству «Укргазвидобування» розпочати роботи «Облаштування Тимофіївського НГКР. Технічне переоснащення системи автоматизованого керування насосами НПС в насосній нафти та конденсату Тимофіївської УКПГ» на підставі виготовленого Товариством з обмеженою відповідальністю «СТБ-Партнер» Робочого Проекту «Облаштування Тимофіївського НГКР. Технічне переоснащення системи автоматизованого керування насосами НПС в насосній нафти та конденсату Тимофіївської УКПГ»?

3. Проведення експертизи у встановлений законом строк доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6). Попередити експерта, який буде здійснювати судову експертизу, про кримінальну відповідальність згідно з ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

4. Зобов'язати учасників судового процесу надати на вимогу експерта оригінали всіх, необхідних для проведення експертизи, документів.

5. Оплату витрат по проведенню судової експертизи на даному етапі провадження у справі покласти на позивача і запропонувати йому вирішити питання з експертною установою щодо сплати, в т.ч. шляхом попередньої оплати, сум за проведення судової експертизи.

6. Зобов'язати учасників судового процесу повідомити господарський суд міста Києва про закінчення експертизи.

Суддя М.Є. Літвінова