ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2016 р. Справа № 911/2123/16

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Державної служби України з надзвичайних ситуацій, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 енд ОСОБА_2, Київська обл., м. Буча

про стягнення 633 042,00 гривень

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3 (довіреність №01-18/08 від 04.01.2016)

від відповідача: ОСОБА_4 (довіреність б/н від 22.01.2016)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

04.07.2016 Державна служба України з надзвичайних ситуацій (далі-ДСНС України/позивач) звернулась до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 енд ОСОБА_2 (далі-ТОВ ОСОБА_1 енд ОСОБА_2/відповідач) про стягнення 633 042,00 гривень пені за порушення строків виконання зобовязання за договором про закупівлю «Автомобілів спеціальної призначеності (пожежно-рятувальних автомобілів середнього класу для пожежогасіння і проведення рятувальних робіт)», код 29.10.5, згідно з ДК 016-2010 за державні кошти (лот №1) від 01.09.2015.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.07.2016 порушено провадження у справі №911/2123/16, розгляд справи призначено на 18.07.2016.

У судовому засіданні 18.07.2016 судом оголошено перерву до 01.08.2016.

29.07.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у даній справі Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Пожмашина» у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Приписами статті 27 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Враховуючи вищезазначене, оскільки відповідачем не обґрунтовано належними та допустимими доказами обставин щодо того, що рішення у даній справі може вплинути на права та обов'язки ТОВ «Промислова компанія «Пожмашина», суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для залучення останнього до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, та відмову у задоволенні відповідного клопотання відповідача.

До того ж, 29.07.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів. Відповідне клопотання було відкликане відповідачем згідно поданих 26.08.2016 додаткових пояснень та клопотань.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.08.2016 розгляд справи було відкладено на 30.08.2016, а також викликано у судове засідання для надання пояснень в означеній справі: начальника відділу вогнезахисту та пожежогасіння науково-випробувального Центру УкрНДІЦЗ - ОСОБА_5, заступника начальника 11-ДПРЧ(РД) ЗТС ГУ ДСНС України у м. Києві ОСОБА_6, директора Департаменту ресурсного забезпечення ДСНС України ОСОБА_7, заступника директора Департаменту начальника відділу матеріального та пожежно-технічного забезпечення Департаменту ресурсного забезпечення ДСНС України ОСОБА_8, начальника відділу нормативно-правового забезпечення юридичного управління ДСНС України ОСОБА_9, заступника генерального директора з питань продажу Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 енд ОСОБА_2 - ОСОБА_10

30.08.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про виклик осіб для дачі пояснень, у задоволенні якого судом відмовлено з огляду на його необґрунтованість.

У судовому засіданні 30.08.2016 судом оголошено перерву до 12.09.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.08.2016 строк розгляду спору у даній справі продовжено на 15 днів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

01.09.2015 між Державною службою України з надзвичайних ситуацій (далі-замовник) та ТОВ ОСОБА_1 енд ОСОБА_2 (далі-постачальник) було укладено договір про закупівлю «Автомобілів спеціальної призначеності (пожежно-рятувальних автомобілів середнього класу для пожежогасіння і проведення рятувальних робіт)», код 29.10.5, згідно з ДК 016-2010 за державні кошти (лот №1) №21-5/9 (далі-договір), відповідно до положень п. 1.1. якого постачальник зобов'язався поставити у власність замовнику автомобілі спеціальної призначеності (пожежно-рятувальні автомобілі середнього класу для пожежогасіння і проведення рятувальних робіт), код 29.10.5, згідно з ДК 016-2010 (лот №1) (далі-продукція) в кількості та комплектації згідно з специфікацією, що є невідємною частиною договору, а замовник зобовязався прийняти та оплатити продукцію на умовах цього договору.

Пунктами 1.3., 2.1., 2.2., 3.3., 6.1. та 11.1. передбачено, що умови цього договору викладені сторонами у відповідності до умов поставки DDP (загін технічної служби ГУ ДСНС України в Київській області, Київська обл., м. Вишневе, вул. Київська, 6) Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати «Інкотермс» (в редакції 2010 року), які застосовуються із врахуванням особливостей, пов'язаних із внутрішньодержавним характером цього договору, а також особливостей, що випливають із умов цього договору.

Ціна договору становить 92 550 000,00 грн в тому числі ПДВ 15 425 000,00 грн за цінами відповідно до пропозиції та специфікації з врахуванням транспортних витрат та вартості розвантажувальних робіт.

Замовник керуючись вимогами абзацу другого підпункту 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 №117 «Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за державні кошти» здійснює оплату постачальнику в три етапи:

1-й етап: замовник перераховує попередню оплату у розмірі 25% від загальної суми договору протягом 5 (пяти) банківських днів з дня реєстрації договору в Державній казначейській службі України;

2-й етап: після постави продукції на суму попередньої оплати, зазначеної в першому етапі розрахунків. Замовник здійснює попередню оплату у розмірі 60% від загальної суми договору протягом 5 (пяти) банківських днів з дня підписання акту приймання-передачі продукції на суму договору протягом 5 (п'яти) банківських днів з дня підписання акту приймання-передачі продукції на суму попередньої оплати при умові наявності коштів на реєстраційному рахунку ДСНС України;

3-й етап: остаточний розрахунок за продукцію здійснюється після отримання замовником продукції в повному обсязі по мірі надходження коштів з Державного бюджету України на реєстраційний рахунок ДСНС України.

Продукція повинна бути поставлена замовнику в термін до 25 грудня 2015 року.

Приймання-передача продукції здійснюється у присутності представників сторін, за накладними та актами приймання-передачі в місці постачання продукції, при наявності документів зазначених у пункті 4.4. договору.

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання та реєстрації в Державній казначейській службі України і діє до повного його виконання, але не пізніше 31 грудня 2015 року.

З наявних в матеріалах справи копій платіжних доручень №34 від 12.08.2015, №5 від 20.11.2015 та викладених у позовній заяві пояснень слідує, що на виконання умов договору ДСНС України перерахувала на користь відповідача попередню оплату у розмірі 22 212 000,00 грн та 55 450 000,00 грн відповідно.

16.11.2015 сторонами було підписано акт прийняття-передачі основних засобів №8/6090/0-П, відповідно до якого позивач прийняв доставлені відповідачем до місця призначення - Загін технічної служби ГУ ДСНС України в Київській області (Київська обл., м. Вишневе, вул. Київська, 6) шість пожежно-рятувальних автомобілів. Копія відповідного акту прийняття-передачі основних засобів наявна в матеріалах справи.

В подальшому, 23.12.2015 сторонами було укладено додаткову угоду №21-9/20 до договору від 01.09.2015 №21-5/9, відповідно до змісту якої сторони узгодили, зокрема, покращення якості предмета закупівлі без збільшення суми визначеної в договорі та без збільшення строків постачання продукції, а саме домовились про:

- заміну паливного баку обємом 150 л. на бак обємом на 180 л;

- встановлення додаткового електронного блоку керування забудовою КSM;

- заміни пластикового переднього бамперу на металевий;

- збільшення повної маси пожежно-рятувального автомобіля, але не більше вимог, встановлених ДСТУ-П 7290:2012 Протипожежна техніка. Автомобілі пожежно-рятувальні. Частина 1. Номенклатура та позначення (EN 1846-1:1998, MOD).

Втім, як зазначає позивач, решту автомобілів у кількості 19 одиниць відповідач поставив з порушенням передбачених договором строків, що підтверджується підписаним 04.01.2016 сторонами актом прийняття-передачі основних засобів.

Враховуючи порушення відповідачем строків поставки товару за договором, позивач звернувся до останнього з претензією №1 від 08.02.2016 про сплату передбаченої договором пені. Копія зазначеної вимоги та доказів її надіслання наявні в матеріалах справи.

В обгрунтування нарахованої суми пені позивач зазначив, що відповідач допустив прострочення поставки девятнадцяти автомобілів загальною вартістю 70 338 000,00 грн на 9 днів з 25.12.2015 по 04.01.2016, а тому розмір передбаченої п. 8.2. договору пені за відповідний період становить 633 042,00 грн.

Посилаючись на те, що відповідач на претензію не відповів, нараховану суму пені не сплатив, позивач просить суд стягнути з ТОВ ОСОБА_1 енд ОСОБА_2 633 042,00 грн пені.

Відповідач заперечив проти заявленої позовної вимоги з огляду на те, що обов'язок з поставки до місця призначення та якісного відвантаження пожежно-рятувальних автомобілів ТОВ ОСОБА_1 енд ОСОБА_2 виконало належним чином та в строки передбачені договором до 25.12.2015, у той час як підписання сторонами 04.01.2016 акту приймання-передачі засвідчило не момент виконання відповідачем зобов'язання з фізичної доставки автомобілів до місця призначення, а момент прийняття продукції позивачем.

До того ж, відповідач зауважив на тому, що в період з 25.12.2015 по 04.01.2016 представниками позивача у складі комісії та представниками відповідача здійснювалось випробування автомобілів, їх детальний огляд та додаткова укомплектація з метою покращення якості предмета закупівлі.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що заявлена позовна вимога задоволенню не підлягає виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Приписами статті 611 ЦК України унормовано, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 8.2. договору передбачено, що за порушення строків виконання зобовязання, постачальник сплачує на користь замовника пеню у розмірі 0,1% вартості продукції, з якої допущено прострочення виконання, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів постачальник сплачує штраф у розмірі 7% вартості непоставленої продукції.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, приписами ст. ст. 712 та 664 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

- вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар;

- надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Статтею А4 DDP Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати «Інкотермс» (в редакції 2010 року) унормовано, що продавець зобов'язаний надати нерозвантажений товар у розпорядження покупця або іншої особи, призначеної покупцем, на будь-якому прибулому транспортному засобі, у названому місці призначення, в узгоджену дату або в межах періоду, узгодженого для поставки.

У відповідності до пп. 3.1. та 7.2. договору обовязком постачальника, зокрема, є передача продукції у власність замовнику разом з усіма документами, необхідними для того, щоб прийняти поставку на умовах договору.

Постачальник здійснює поставку та якісне відвантаження продукції замовнику на території Загону технічної служби ГУ ДСНС України в Київській області (Київська обл., м. Вишневе, вул. Київська, 6) (далі місце постачання продукції) та несе всі витрати та ризики, пов'язані з її доставкою до вказаного місця призначення, включаючи оплату відповідних податків і інших зборів.

Виходячи з правового аналізу вищезазначених норм закону, умов договору та змісту правовідносин, які склалися між сторонами, суд дійшов висновку, що договірний обовязок відповідача з поставки пожежно-рятувальних автомобілів є виконаним у момент відвантаження відповідної продукції у місці призначення в погоджені сторонами строки за кількістю, комплектністю та якістю, що відповідають наданій разом з такою продукцією технічній документації.

Як слідує з наданих у судовому засіданні 30.08.2016 пояснень посадових осіб позивача, що входили до складу комісії з прийняття пожежно-рятувальних автомобілів, останні у кількості 19 одиниць окремими партіями з 22.12.2015 по 24.12.2015 були поставлені відповідачем до місця призначення - Загону технічної служби ГУ ДСНС України в Київській області (Київська обл., м. Вишневе, вул. Київська, 6).

Відповідно до пояснень посадових осіб позивача та відповідача, що входили до складу приймальної комісії, остання партія автомобілів була поставлена 24.12.2015.

До того ж, вищезазначені обставини підтверджуються поясненнями начальника головного управління ДСНС України у Київській області ОСОБА_11, викладеними у адресованому представнику відповідача листі №66/11/7186 від 29.07.2016, копія якого наявна в матеріалах справи.

До вищезазначеного листа в підтвердження здійснення ТОВ ОСОБА_1 енд ОСОБА_2 відповідної поставки додано, зокрема, копію датованого 22.12.2015 електронного повідомлення Заступника голови ДСНС України про допуск на територію Загону технічної служби ГУ ДСНС України в Київській області комісії для прийняття автомобілів та забезпечення розміщення і тимчасового зберігання відповідної техніки, а також копії журналів реєстрації вїзду та виїзду автомобілів.

З огляду вищезазначених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем було належним чином виконано зобовязання за договором та поставлено до місця призначення усю погоджену кількість автомобілів у передбачений договором строк - до 25.12.2015, а тому посилання відповідача на порушення ТОВ ОСОБА_1 енд ОСОБА_2 строків виконання зобовязання за договором є необґрунтованими.

Водночас, позивачем в обґрунтування обставин порушення відповідачем строків виконання зобов'язання зазначено, що поставлена відповідачем продукція не відповідала якісним характеристикам та комплектності, а тому відповідні автомобілі згідно п. 4.3. договору до моменту усунення виявлених приймальною комісією недоліків вважаються непоставленими.

Вищезазначені посилання оцінюються судом критично з огляду на наступне.

У відповідності до пп. 6.3., 6.4. та 7.4. договору замовник зобов'язаний, зокрема, забезпечити прийняття продукції на умовах договору.

Приймання продукції за кількістю та встановленими у розділі IV договору вимогам у всіх випадках, неврегульованих цим договором, здійснюється відповідно до вимог Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю (затвердженої постановою Державного арбітражу при раді Міністрів СРСР від 15.06.65 №П-6) та Інструкція про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю (затвердженої постановою Державного арбітражу при раді Міністрів СРСР від 25.04.66 №П-7) з подальшими доповненнями та змінами.

Замовник зобовязаний прийняти продукцію при наявності відвантажувальних документів та документів передбачених у п. 4.4. договору, а також відповідності продукції вимогам розділу IV договору не пізніше ніж в триденний термін після письмового узгодження сторонами дати поставки.

За приписами статей 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, позивачем в порушення вищезазначених договірних та нормативних приписів не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин щодо того, що поставлені відповідачем автомобілі не відповідали погодженим сторонами за договором якісним характеристикам та комплектації, зокрема акту щодо зупинення прийомки товару із зазначенням виявлених дефектів, обовязок по складанню якого передбачено п. 16 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Державного арбітражу при раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 №П-7.

До того ж, доказів на підтвердження того, що продукція була поставлена відповідачем без відвантажувальних та передбачених у п. 4.4. договору документів позивачем не надано.

Посилання ж позивача, у тому числі його посадових осіб, які входили до приймальної комісії, на обставини виявлення недоліків щодо комплектності автомобілів та їх усунення відповідачем в процесі приймання такої продукції визнаються судом неспроможними, оскільки жодних документів на підтвердження зазначених обставин сторонами не складалось.

Заміна ж комплектуючих деталей задля покращення якості предмета закупівлі була погоджена сторонами згідно додаткової угоди №21-9/20 від 23.12.2015, що в силу положень цивільного законодавства є свободою договору, на яку погодились обидві сторони, та яка не засвідчує порушення відповідачем зобовязання щодо поставки якісного та комплектного товару.

Водночас, підписаний 04.01.2016 акт прийняття-передачі основних засобів підтверджує прийняття поставленої продукції у порядку п. 6.1. договору, що не є тотожним поняттю моменту поставки товару, як помилково вважає позивач.

Отже, беручи до уваги наведені нормативні приписи та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що посилання позивача на порушення відповідачем строків виконання зобовязання є необґрунтованими та доказово непідтвердженими, а тому відповідно заявлена позовна вимога задоволенню не підлягає.

Поряд з тим, подане відповідачем 09.09.2016 через канцелярію господарського суду Київської області клопотання про зменшення розміру нарахованої позивачем пені залишається без розгляду, оскільки вчинення судом відповідних процесуальних дій можливе лише у разі доведеності обставин порушення відповідачем зобовязання.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 32-33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 611, 612, 712, 664 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193, 230 Господарського кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 13.09.2016.

Суддя В.А. Ярема