ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

20 вересня 2016 року Справа № 915/549/16

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Адаховської В.С.,

при секретарі Косінчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву

кредитора: Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (54030, м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 24/2, ідентифікаційний код 39554010)

до банкрута: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1),

ліквідатор: арбітражний керуючий Безабчук Алла Володимирівна (свідоцтво № 233 від 20.02.2013, 54030, АДРЕСА_2, адреса для листування: 54056, м. Миколаїв, а/с 14),

про визнання кредиторських вимог у сумі 100 336,26 грн.,

за участю представників учасників процесу:

від кредитора: ОСОБА_3 - довіреність № 973/9/14-03-10-14 від 18.05.2016,

ліквідатор банкрута: арбітражний керуючий Безабчук А.В.,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Господарського суду Миколаївської області від 14.06.2016 Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.) визнано банкрутом у порядку ст. ст. 37-41, 90-91 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), відносно нього відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Безабчук Аллу Володимирівну.

Відповідно до вимог Положення про порядок офіційного оприлюднення відомостей про справу про банкрутство, затвердженого постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 16, повідомлення про визнання ФОП ОСОБА_1 банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури було розміщено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 14.06.2016 за № 32551.

12.08.2016 до суду надійшла заява Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі - ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва) № 2018/9/14-03-10-014 від 10.08.2016 про визнання кредиторських вимог до банкрута в сумі 100 336,26 грн.

У відповідності до вимог ст. 24 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" господарським судом ухвалою від 29.08.2016 було повідомлено заявника про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

Ухвалою суду від 14.09.2016, після усунення заявником допущених недоліків, заяву кредитора прийнято та призначено до розгляду на 20 вересня 2016 року о 10 год. 00 хв., зобов'язано ліквідатора банкрута надати суду письмовий відзив по суті заяви кредитора та докази, що підтверджують надсилання повідомлення кредитору про результати розгляду грошових вимог; явку представника кредитора та ліквідатора банкрута визнано обов'язковою.

20.09.2016, на виконання вимог ухвали суду від 14.09.2016, ліквідатором банкрута за супровідним листом № 01-34/418 від 20.09.2016 було подано до суду відзив № 01-34/417 від 19.09.2016 на заяву кредитора, згідно якого вона визнає заявлені вимоги на загальну суму 100 336,26 грн. та просить включити їх до другої черги реєстру вимог кредиторів (а. с. 42-43 кредиторських вимог).

20.09.2016 у судове засідання з'явилися представник кредитора - ОСОБА_3, яка підтримала заяву в повному обсязі, та ліквідатор банкрута, яка підтримала свою позицію, викладену у відзиві на заяву кредитора.

Розглянувши матеріали заяви кредитора, заслухавши пояснення представника кредитора та ліквідатора банкрута, суд дійшов висновку про визнання заявлених кредиторських вимог, на підставі наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону про банкрутство провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ст. 9 Закону про банкрутство справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Частиною 8 ст. 91 Закону про банкрутство передбачено, що офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, із зазначенням строку пред'явлення кредиторами вимог до банкрута, який не може перевищувати двох місяців.

Частиною 3 статті 38 Закону про банкрутство передбачено, що з метою виявлення кредиторів з вимогами за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, здійснюється офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

Частиною 4 вказаної статті встановлено, що повідомлення про визнання боржника банкрутом і про відкриття ліквідаційної процедури мають містити: найменування та інші реквізити боржника, визнаного банкрутом; найменування господарського суду, в провадженні якого знаходиться справа про банкрутство; дату прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; відомості про ліквідатора (ліквідаційну комісію).

Згідно ст. 1 Закону про банкрутство кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника.

Цією ж статтею визначено, що грошове зобов'язання - зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов'язань відносяться також зобов'язання щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов'язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов'язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов'язань боржника, в тому числі зобов'язань щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов'язання, які виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров'ю громадян, зобов'язання з виплати авторської винагороди, зобов'язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов'язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов'язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Законом

Офіційне оприлюднення повідомлення про визнання ФОП ОСОБА_1 банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури було розміщено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 14.06.2016 за № 32551.

Згідно з абз. 6 п. 29 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI)" (із змінами) розгляд грошових вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі статті 23 Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Частиною 3 статті 23 Закону про банкрутство встановлено, що склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов'язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Згідно з ч. 5 ст. 23 Закону про банкрутство розпорядник майна боржника не пізніше ніж на десятий день з дня, наступного після закінчення встановленого частиною першою цієї статті строку, з урахуванням результатів розгляду вимог кредиторів боржником повністю або частково визнає їх або відхиляє з обґрунтуванням підстав визнання чи відхилення, про що письмово повідомляє заявників і господарський суд, а також подає до суду письмовий звіт про надіслані всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами разом з копіями повідомлень про вручення поштового відправлення та описів вкладення в поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредиторами.

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону про банкрутство кредитор, вимоги якого визнані боржником чи господарським судом, має право отримувати від розпорядника майна інформацію щодо вимог інших кредиторів, визнаних боржником та розпорядником майна. Такий кредитор може подати розпоряднику майна, боржнику та суду заперечення щодо визнання вимог інших кредиторів. Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, у тому числі щодо яких є заперечення боржника чи інших кредиторів, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. За наслідками розгляду зазначених заяв господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

У абзаці 1 ч. 8 ст. 23 Закону про банкрутство вказано, що вимоги конкурсних кредиторів, визнані боржником або господарським судом, вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону про банкрутство ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; веде реєстр вимог кредиторів; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 92 Закону про банкрутство господарський суд розглядає вимоги, заявлені кредиторами або боржником, у строки, передбачені частиною восьмою статті 91 цього Закону. За наслідками розгляду зазначених вимог господарський суд виносить ухвалу про порядок і розмір задоволення вимог кредиторів.

До задоволення вимог кредиторів із коштів, внесених на спеціальний банківський рахунок, відшкодовуються витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство фізичної особи і виконанням постанови господарського суду про визнання фізичної особи банкрутом. Вимоги кредиторів задовольняються в такій черговості:

у першу чергу задовольняються вимоги кредиторів за зобов'язаннями, забезпеченими заставою майна фізичної особи; вимоги громадян, перед якими фізична особа несе відповідальність за заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян, шляхом капіталізації відповідних періодичних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування України за громадян, які застраховані у цьому Фонді у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, вимоги щодо стягнення аліментів; розрахунки щодо виплати вихідної допомоги та оплати праці особам, які працюють за трудовим договором (контрактом), і щодо виплати авторської винагороди, а також задовольняються вимоги, що виникли із зобов'язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування;

у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів);

у третю чергу проводяться розрахунки з іншими кредиторами.

Вимоги кожної наступної черги задовольняються після задоволення вимог попередньої черги.

За недостатності коштів для задоволення у повному обсязі всіх вимог однієї черги кошти розподіляються між кредиторами відповідної черги пропорційно сумам їхніх вимог.

Пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону про банкрутство до витрат, пов'язаних з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та роботою ліквідаційної комісії, віднесено, зокрема, витрати на оплату судового збору.

Згідно розрахунку податкової заборгованості (а. с. 6 кредиторських вимог), ФОП ОСОБА_1 має податкову заборгованість перед ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва з орендної плати з фізичних осіб на загальну суму 100 336,26 грн., з яких: 82 022,76 грн. - основне зобов'язання; 18 313,50 грн. - пеня.

Вимоги кредитора підтверджуються податковими повідомленнями-рішеннями № 245-15, № 244-15, № 243-15 від 30.06.2014, № 3396632, № 3396637, № 3396641, № 3396644, № 3396627 від 30.06.2015, № 1 від 21.04.2016, корінцем податкового повідомлення-рішення форми "Ф" № від 25.04.2013, доказами їх направлення, розгорнутим розрахунком пені (а. с. 9-24 кредиторських вимог).

Приймаючи до уваги вищенаведене, податкова заборгованість ФОП ОСОБА_1 перед ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва у сумі 100 336,26 грн. підтверджена належними доказами, що містяться у матеріалах справи.

Судом досліджено, що вказані грошові вимоги виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та заявлені до суду в строк, встановлений для їх пред'явлення.

За таких обставин, суд визнає заявлені вимоги ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва у сумі 100 336,26 грн., які підлягають задоволенню у другу чергу.

Крім цього, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Кредитором за подання до господарського суду заяви з грошовими вимогами до банкрута сплачено судовий збір у сумі 2 756,00 грн. згідно платіжного доручення № 810 від 12.09.2016.

Частиною 2 статті 92 Закону про банкрутство визначено, що вимоги кредиторів задовольняються в певній черговості, а тому прохання кредитора щодо включення вимог у сумі 2 756,00 грн. до першої черги являється помилковим та не відповідає приписам ст. 92 Закону про банкрутство. На підставі ч. 2 ст. 92 Закону про банкрутство ця сума коштів являється за своєю суттю витратами, пов'язаними з провадженням у справі про банкрутство фізичної особи і виконанням постанови господарського суду про визнання фізичної особи банкрутом.

Як вбачається зі змісту ч. 2 ст. 92 Закону про банкрутство витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство фізичної особи і виконанням постанови господарського суду про визнання фізичної особи банкрутом, відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів із коштів, внесених на спеціальний банківський рахунок.

До витрат, пов'язаних з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та роботою ліквідаційної комісії відносяться, зокрема, витрати на оплату судового збору (п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону про банкрутство).

Враховуючи, що провадження у даній справі здійснюється за спрощеною процедурою, передбаченою положеннями ст. ст. 90-92 Закону про банкрутство, якими передбачено, зокрема те, що витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство фізичної особи, відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, то підстави для визнання судового збору в сумі 2 756,00 грн. у суду відсутні.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 92 Закону про банкрутство за наслідками розгляду заявлених вимог господарський суд виносить ухвалу про порядок і розмір задоволення вимог кредиторів, а не затверджує реєстр вимог кредиторів, як це передбачено при загальному порядку розгляду справи про банкрутство.

Керуючись ст. ст. 1, 23, 38, 40, 41, 90-92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Визнати грошові вимоги Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (ідентифікаційний код 39554010) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) у сумі 100 336,26 грн., які підлягають задоволенню у другу чергу.

2. Судовий збір у сумі 2 756,00 грн., сплачений Державною податковою інспекцією у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (ідентифікаційний код 39554010) згідно платіжного доручення № 810 від 12.09.2016, підлягає відшкодуванню до задоволення вимог кредиторів із коштів, внесених на спеціальний банківський рахунок.

Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення та може бути оскаржена у встановленому порядку згідно ст. ст. 91, 93, 106 Господарського процесуального кодексу України та ст. 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Суддя В.С. Адаховська