ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

08.09.2016 Справа № 917/1418/16

За заявою публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Кредит, м. Київ в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Кредит - ОСОБА_2, м. Київ до приватного науково-виробничого підприємства Авіста, м.Полтава про вжиття запобіжних заходів у вигляді накладення арешту на рухоме майно та передачі його на зберігання

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

Від заявника: не з'явився

Від особи щодо якої мають бути вжиті запобіжні заходи: ОСОБА_3- директор, паспорт серії КО 945894 виданий 25.12.2013 Київським РВ у м. Полтаві УДМС України; ОСОБА_4, паспорт серії КО 649767 виданий 01.03.2006 Автозаводським РВ КНУ УМВС України в Полтавській обл.

Представник заявника в судове засідання не зявився (про дачу, час та місце судового засідання повідомлений телефонограмою).

Згідно ст. 43-4 ГПК України неявка представника заявника, попередженого про розгляд заяви, не перешкоджає розгляду заяви.

Представники приватного Науково - виробничого підприємства «Авіста» у судовому засіданні проти заяви заперечували, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Дослідивши надані матеріали, суд встановив:

Необхідність вжиття запобіжних заходів особа, яка її подала обґрунтовує наступним:

На підставі постанови Правління ОСОБА_1 банку України №358 від 05.06.2015 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 національний кредит" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №114 від 05.06.2015 "Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "ОСОБА_1 національний кредит", згідно з яким з 08.06.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "ОСОБА_1 національний кредит". Постановою Правління ОСОБА_1 Банку України від 28.08.2015р. №563 розпочата процедура ліквідації публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 національний кредит".

Відповідно до Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №159 від 28.08.2015 та на виконання Постанови Правління ОСОБА_1 Банку України від 28.08.2015 №563, розпочато процедуру ліквідації ПАТ "ОСОБА_1 національний кредит" та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2.

У зв'язку із чим 06.07.2015 року Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 Кредит, м. Київ в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Кредит - ОСОБА_2 звернулося до суду з заявою про вжиття запобіжних заходів у вигляді накладення арешту на рухоме майно та передачі його на зберігання, оскільки вважає, що його законні права порушені і існують реальні підстави побоюватись, що невжиття таких заходів зробить неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно статті 953 Цивільного кодексу України та пункту 2.1.4. Договору зберігання, Зберігач зобов'язаний повернути майно Замовнику за першою вимогою останнього.

Пунктом 3.2. Договору зберігання встановлено, що Замовник має право у будь - який час вимагати у Зберігача повернення майна, яке знаходиться на зберіганні (всього або його частини).

В обґрунтування своїх доводів заявник зазначає, що 02.08.2016 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "ОСОБА_1 Кредит" ОСОБА_2 надіслав на адресу Відповідача ОСОБА_5 Вих. № 04-08/2485 відповідно до якої, посилаючись на пункти 2.1.4., 3.1.2, 3.2 Договору зберігання, вимагав повернути все майно передане на відповідальне зберігання за Договором зберігання не пізніше наступного дня та розірвати Договір зберігання, а також ОСОБА_5 було направлено на адресу електронної пошти: . Також, 04.08.2016 року вищезазначену ОСОБА_5 було наручно вручено директору Київської філії приватного Науково - виробничого підприємства «АВІСТА».

Заявник зазначає, що приватного Науково - виробничого підприємства «Авіста» нехтує своїми обов'язками передбаченими чинним законодавством України та Договором зберігання, на вимогу майно передане на відповідальне зберігання за Договором зберігання - не повернуло. Крім того, дії (бездіяльність) приватного Науково - виробничого підприємства «Авіста» створюють перешкоди у процедурі ліквідації банку, адже майно передане на зберігання включене до ліквідаційної маси банку, але в силу ситуації, що склалась не може бути реалізоване в порядку визначеному законом, що у свою чергу тягне за собою неможливість задоволення вимог вкладників та кредиторів.

Отже, заявник вважає, що його права порушені, а невжиття запобіжних заходів тягне за собою неможливість задоволення вимог вкладників та кредиторів.

Представник приватного Науково - виробничого підприємства «Авіста» у судовому засіданні надав копії Договорів комісії:

№01 від 11.04.2016, укладений між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_1 Кредит, м. Київ в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Кредит - ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «Кепіталс прайс»;

№02 від 11.04.2016, укладений між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_1 Кредит, м. Київ в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Кредит - ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване підприємство юстиції».

Також представник приватного науково-виробничого підприємства «Авіста» надав у судовому засіданні належним чином завірені копії актів приймання-передачі товарів від 11.04.2016, які підписані сторонами на виконання п.3.3.1 вищевказаних Договорів комісії.

З поданих до суду Договорів та Актів приймання-передачі товару вбачається, що майно передано товариству з обмеженою відповідальністю «Кепіталс прайс» та товариству з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване підприємство юстиції».

Також, зазначає, що задоволення вказаної заяви суперечить вимогам п. 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

Крім того, зазначає що вимогу про дострокове повернення майна не отримував, електронна адреса зазначена заявником - , для надсилання вимоги про повернення майна електронною поштою не відповідає офіційній адресі, зазначеній у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - .

Відповідно до ст. 43-1 Господарського процесуального кодексу України особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття передбачених статтею 43-2 цього Кодексу запобіжних заходів до подання позову.

За змістом вказаної статті, підставами вжиття запобіжних заходів є обставини, які дозволяють заінтересованій особі стверджувати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення. При цьому заінтересована особа повинна довести необхідність терміновості вжиття запобіжних заходів, тобто необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову.

Відповідно до положень ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Як вбачається з матеріалів, заявник не дотримався вимоги ч. 2 ст. 36 ГПК України, долучив до заяви копію договору №21/15 від 06.07.2015 про співпрацю в організації відповідального зберігання та копії актів приймання передачі майна за вказаним договором не завірені належним чином.

Як розяснено у п. 2.2. постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (стаття 36 ГПК). У разі невідповідності наданих суду копій документів згаданим вимогам вони не вважаються належними і допустимими доказами і не беруться судом до уваги у вирішенні спору. Подані сторонами копії документів, виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо), засвідчуються підписом особи, яка їх виготовила або яка перевірила їх на відповідність оригіналам, із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади (якщо вона є посадовою особою) та з прикладенням печатки (за її наявності). Якщо подані копії документів, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів, викликають сумніви, господарський суд може витребувати оригінали цих документів, у тому числі для огляду в судовому засіданні з наступним поверненням цих оригіналів особі, яка їх подала. Для перевірки достовірності поданих суду документів може бути призначено судову експертизу.

Враховуючи викладене та те, що заява про вжиття запобіжних заходів розглядається не пізніше двох днів з дня її подання господарським судом, в районі діяльності якого належить провести ці процесуальні дії (ч. 1 ст. 43-3 ГПК України), слід дійти висновку про неможливість витребування оригіналів документів без порушення дводенного строку розгляду цієї заяви, отже заява підлягає розгляду за наявними в ній матеріалами.

Відповідно пункту 4 частини першої статті 43-3 ГПК заява про вжиття запобіжних заходів повинна містити обставини, якими заявник обґрунтовує необхідність вжиття запобіжних заходів.

Статтями 33 - 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 43-3 п. 4 ч. 1 ГПК України передбачає, що заява про вжиття запобіжних заходів повинна містити обставини, якими заявник обґрунтовує необхідність вжиття запобіжних заходів. Такими обставинами є лише вчинені дії та події, а не припущення щодо подій, які можуть статися в майбутньому.

Заявник має подати докази, достатні для впевненості в тому, що його право порушується або невідворотно буде порушено.

Проте, представник приватного Науково - виробничого підприємства в судовому засіданні надав належним чином завірені копії договорів комісії № 01 та № 02 від 11.04.2016 та відповідні акти прийому-передавання товару в яких вказано, що публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації банку передало майно товариству з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване підприємство» та товариству з обмеженою відповідальністю «Капітал Прайс» ще 11.04.2016.

Враховуючи викладене слід дійти висновку про те, що заявником не доведено належними та допустимими доказами, що його права порушені.

Разом з цим, на публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Кредит» розповсюджується дія ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Ст. 1 цього Закону встановлює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, ОСОБА_1 банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

Враховуючи викладене слід дійти висновку про те, що заявником не доведено належними та допустимими доказами, що його права порушені, або існує реальна загроза їх порушення.

Крім того, враховуючи приписи ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у суду відсутні підстави для задоволення вказаної заяви.

Разом с цим, відповідно до ст. 43-2 ГПК України до запобіжних заходів не включено такого способу, як передача майна заявнику на зберігання.

Частиною 6 ст. 43-4 ГПК України передбачено, що у разі відсутності підстав, встановлених статтею 43-1 цього Кодексу, господарський суд виносить ухвалу про відмову в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, в т.ч і не доведення заявником підстав для вжиття запобіжних заходів, суд відмовляє у задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів

Керуючись ст. ст. 43-3, 43-4, 43-5, 86 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити публічному акціонерному товариству ОСОБА_1 Кредит, в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Кредит - ОСОБА_2, у задоволенні заяви до приватного науково-виробничого підприємства Авіста, про вжиття запобіжних заходів у вигляді накладення арешту на рухоме майно та передачі його на зберігання.

Суддя Д.М. Сірош