ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.09.2016 Справа № 907/466/16

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, с. Ільниця, Іршавський район

до відповідача відділ освіти Іршавської районної державної адміністрації, м. Іршава

про стягнення суми 25005,91 грн.

Суддя Васьковський О.В.

Представники:

від позивача - ОСОБА_2 (дов.№517 від 26.02.15)

від відповідача - Дубець Я.П. (дов. від 24.08.16)

СУТЬ СПОРУ: про стягнення суми 25005,91 грн. заборгованості, в т.ч.1772,90 грн. - пені, 2576,82 грн. - 3% річних, 20656,19 грн. - інфляційних втрат, згідно договору на послуги з організації гарячого харчування учнів в школах Іршавського району №19 від 12.01.12 (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 06.09.16).

Позивач просить задоволити позов, мотивуючи тим, що відповідач у повному обсязі не виконав свої зобов'язання по оплаті послуг з організації гарячого харчування учнів в школах Іршавського району, внаслідок чого у нього виникла та рахується прострочена заборгованість, а тому відповідач зобов'язаний сплатити пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання та нараховану у порядку ст.625 Цивільного кодексу - суму інфляційних втрат та 3% річних. Позивач звертався до господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача про стягнення основної суми заборгованості за договором, який був повністю задоволений судом, однак відповідач свої зобов'язання щодо сплати стягнутих судом коштів позивачу не перерахував, у зв'язку з чим позивач звернувся до господарського суду про стягнення додаткових зобов'язань за договором (2576,82 грн. - 3% річних, 20656,19 грн. - інфляційних втрат), 1772,90 грн. - пені, оскільки сума основного зобов'язання стягнута в судому порядку, згідно рішення суду у справі №907/305/13.

У судовому засіданні представником позивача подано додатковий розрахунок суми позовних вимог, згідно якої просить суд стягнути з відповідача суму 25005,91 грн. заборгованості, в т.ч.1772,90 грн. - пені, 2576,82 грн. - 3% річних, 20656,19 грн. - інфляційних втрат, згідно договору на послуги з організації гарячого харчування учнів в школах Іршавського району №19 від 12.01.12. Вказаний розрахунок розцінюється судом як заява про зменшення позовних вимог, подана у відповідності до ст.22 Господарського процесуального кодексу України, відтак приймається судом.

Відповідач у поданому 26.08.16 відзиві та додатковому відзиві від 06.09.16 проти позову заперечує, вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають вимогам закону, оскільки позивачем необґрунтовано визначено розмір та період нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат. Водночас, відповідач вказує, що заборгованість відповідача за додатковими зобов'язаннями (стягнення інфляційних втрат та 3% річних) не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового інтересу кредитора, право на стягнення яких втрачено позивачем, у зв'язку зі спливом позовної давності щодо основного зобов'язання, у зв'язку чим відповідачем заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності до спірних правовідносин.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, с.Ільниця Іршавського району (Постачальник) та відділом освіти Іршавської райдержадміністрації, м.Іршава (Замовник) 12.01.2012 року укладено договір № 19 на послуги з організації гарячого харчування учнів в школах Іршавського району (далі - Договір), згідно п. 1.1 якого предметом договору є постачання кухонної продукції у вигляді перших, других, третіх страв, згідно розробленого меню з дотриманням норм харчування у загальноосвітніх навчальних закладах для одноразового харчування учнів, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22 листопада 2004р. № 1591 та на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2012 року, в обсязі, що не перевищує 20 % суми визначеної у договорі, укладеному в попередньому році, згідно статті 40 п.6 Закону України "Про здійснення державних закупівель".

Згідно п. 1.2 договору постачальник зобов'язується своєчасно надавати послуги з організації гарячого харчування учнів у приміщеннях шкільних їдалень, а замовник зобов'язується забезпечити своєчасну оплату на умовах даного договору.

У відповідності до п. 2.1 сума договору з ПДВ складає - 24 502 грн. 00 коп. по ціні 7,50 грн. з розрахунку на одного учня на день. Згідно п.2.3 Замовник здійснює оплату на розрахунковий рахунок Постачальника за надання даних послуг, згідно меню та на підставі рахунка та накладної по мірі надходження коштів з місцевого бюджету.

Відповідач своїх зобов'язань по оплаті послуг з організації гарячого харчування учнів в школах Іршавського району не виконав, суму 25628,03 грн. за отриманий товар позивачу не сплатив, у зв'язку з чим позивач звернувся до господарського суду Закарпатської області про стягнення з відповідача вказаної суми в судовому порядку.

Рішенням господарського суду Закарпатської області у справі №907/305/13 задоволено позов про стягнення з відповідача на користь позивача суми 25628,03 грн. основної заборгованості.

Вказаним рішенням суду встановлено факт наявності вказаної суми заборгованості відповідача станом на момент розгляду справи №907/305/13 та прийнято заяву відповідача про визнання позову, у відповідності до ст.78 Господарського процесуально кодексу.

Згідно ч.3 ст.35 Господарського процесуально кодексу обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, сума основного зобов'язання, на яку позивачем нараховано суми пені, 3% річних та інфляційних втрат, встановлена судом та не заперечується обома сторонами.

На примусове виконання рішення господарського суду Закарпатської області у справі №907/305/13 07.05.13 видано наказ суду зі строком пред'явлення до виконання до 01.05.14, який позивачем не був пред'явлений до виконання.

У зв'язку з пропуском строку для пред'явлення до виконання наказу суду від 07.05.13 по справі №907/305/13 позивачем подано заяву про поновлення строку для пред'явлення наказу господарського суду Закарпатської області у справі №907/305/13 від 07.05.13.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області у справі №907/305/13 від 02.03.16 задоволено заяву позивача та поновлено строк для пред'явлення наказу господарського суду Закарпатської області у справі №907/305/13 від 07.05.13 на три місяці та визначено, що він є дійсним для пред'явлення до виконання до 02.06.16.

Відповідачем 12.03.16 подано апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Закарпатської області у справі №907/305/13 від 02.03.16, яку задоволено Львівським апеляційним господарським судом.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.04.16 скасовано ухвалу господарського суду Закарпатської області у справі №907/305/13 від 02.03.16 та відмовлено позивачу в задоволенні заяви щодо поновлення строку для пред'явлення наказу.

Позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача сум додаткових зобов'язань, а саме3% річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих на основну суму заборгованості, яка на момент розгляду справи не сплачена відповідачем.

За змістом норм ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст.903 Цивільного кодексу України).

Рішенням господарського суду Закарпатської області у справі 907/305/13 від 17.04.13 встановлено: «На підставі укладеного сторонами договору №19 від 12.01.2012 р. позивачем за видатковою накладною №4 від 07.03.2012р. передано, а відповідачем прийнято товар - кухонну продукцію на загальну суму 25628,03 грн. Факт отримання відповідачем товару підтверджується копією видаткової накладної № 4 від 07.03.2012 р., підписаної та завіреної печаткою відповідача. Позивачем було виставлено відповідачеві рахунок від 07.03.2012 р. Однак, розрахунки за поставлений товар відповідачем проведено не було».

За умовами договору (п.2.3) замовник здійснює оплату на розрахунковий рахунок постачальника за надання даних послуг, згідно меню та на підставі рахунка та накладної по мірі надходження коштів з місцевого бюджету.

Умовами розділу 4 договору (відповідальність сторін) не передбачена відповідальність замовника у вигляді пені за несвоєчасну оплату за надані послуги.

Якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом (Постанова Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.12.2013, № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

З огляду на вищенаведене, вимога позивача про стягнення суми 1772,90 грн. - пені, задоволенню не підлягають.

Щодо заявлених позивачем суми 2576,82 грн. - 3% річних, 20656,19 грн. - інфляційних втрат слід констатувати таке.

Нормами ст.526 Цивільного кодексу України, що кореспондуються зі ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем у період з 30.04.13 по 05.09.16 нараховано суму 2576,82 грн. - 3% та здійснено розрахунок інфляційних втрат у сумі 20656,19 грн. на суму основного зобов'язання, яке як вбачається по сьогоднішній день є невиконаним. Відтак вимога є правомірною та обґрунтованою.

Однак, відповідачем подано заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності щодо спірних правовідносин.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як визначено ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Така позовна давність застосовується, в тому числі, і до вимог про стягнення індексу інфляції та 3% річних.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.567 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно зі ст.266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

У відповідності до ч.ч.2,3 ст.264 Цивільного кодексу України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач; після переривання перебіг позовної давності починається заново; час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Оскільки, позивач 28.03.13 звернувся до господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача про стягнення основної заборгованості, - з вказаної дати почався новий перебіг строку позовної давності як щодо основного зобов'язання, так і щодо додаткових зобов'язань за договором.

Позивач 25.07.16 звернувся до господарського суду Закарпатської області з даним позовом до відповідача про стягнення додаткових зобов'язань за договором (2576,82 грн. - 3% річних та 20656,19 грн. - інфляційних втрат), що становить більше 3 років - строку позовної давності, перебіг якої почався 28.03.13.

Таким чином, строк позовної давності щодо основного зобов'язання сплив 28.03.16, відтак, вважається таким що сплив і строк позовної давності щодо додаткових зобов'язань за договором.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що строк позовної давності до основної вимоги про стягнення 25628,03 грн. основного боргу станом на момент подання вказаного позову сплив, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог, в тому числі й в частині стягнення суми 2576,82 грн. - 3% та суми 20656,19 грн., слід відмовити в повному обсязі. При цьому суд зазначає, що право позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат хоч і порушене, однак не підлягає захисту у судовому порядку, оскільки сплив строк позовної давності, а позивачем не наведено обґрунтованих доводів у підтвердження наявності поважних причин її пропуску.

Отже, у позові слід відмовити повністю.

Позовні вимоги позивачем належним чином обґрунтовані та доведені відповідно з вимогами ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України.

Згідно з ст.49 ГПК України судові витрати у сумі 1378,00 грн. покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 15, 22, 32, 33, 34, 43, 49, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

у позові відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили і підлягає обов'язковому виконанню на території України в порядку ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 09.09.16

Суддя О.В. Васьковський