КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2016 р. Справа№ 910/32860/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 14.09.2016

розглядаючи апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-будівельна група "Еліта-Центр" на рішення господарського суду міста Києва від 09.02.2016

у справі № 910/32860/15 (суддя - Паламар П.І.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-будівельна група "Еліта Центр"

до 1) товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна

компанія "ПСП.ЛТД"

2) товариства з обмеженою відповідальністю "ІСМ Інтернешнл ЛТД"

про визнання договору недійсним, повернення майна, ціна позову 125 000,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.02.2016 у справі №910/32860/15 у позові ТОВ "Фінансово-будівельна група "Еліта-Центр" відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ТОВ "Фінансово-будівельна група "Еліта-Центр" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 09.02.2016 у справі №910/32860/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В своїх доводах апелянт посилався на те, що рішення суду першої інстанції прийняте із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, та висновки суду є такими, що не відповідають обставинам справи.

Ухвалою від 03.03.2016 Київського апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді Ільєнок Т.В., Рудченко С.Г. прийнято до провадження вказану вище апеляційну скаргу та призначено розгляд справи №910/32860/15 у судовому засіданні за участю уповноважених представників сторін.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 04.05.2016 у зв'язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Яковлєва М.Л. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/32860/15.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.05.2016 справу № 910/32860/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., суддів Лобань О.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою від 04.05.2016 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., суддів Лобань О.І., Михальська Ю.Б. прийнято до провадження вказану вище апеляційну скаргу та призначено розгляд справи №910/32860/15 у судовому засіданні за участю уповноважених представників сторін.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду №09-52/1896/16 від 31.05.2016 у зв'язку з перебуванням судді Лобаня О.І., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/32860/15.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 31.05.2016 для розгляду справи №910/32860/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Михальська Ю.Б., Федорчук Р.В.

Ухвалою від 31.05.2016 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., суддів Федорчук Р.В., Михальська Ю.Б. прийнято до свого провадження вказану вище апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 розгляд справи було відкладено у зв'язку з неявкою в судове засідання представників сторін.

22.06.2016 та 10.08.2016 Київським апеляційним господарським судом у судовому засіданні оголошено перерву.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 11.08.2016, у зв'язку з виходом 15.08.2016 судді Михальської Ю.Б. у відпустку, для розгляду справи №910/32860/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Лобань О.І., Федорчук Р.В.

Ухвалою від 11.08.2016 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Лобань О.І., Федорчук Р.В. прийнято до свого провадження вказану вище апеляційну скаргу.

15.08.2016 та 07.09.2016 Київським апеляційним господарським судом у судовому засіданні оголошено перерву.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 13.09.2016, у зв'язку з припиненням повноважень судді Федорчука Р.В. та судді Лобаня О.І., для розгляду справи №910/32860/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою від 13.09.2016 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І. прийнято до свого провадження вказану вище апеляційну скаргу.

Представник позивача брав участь у судових засіданнях, в яких надавав свої пояснення та підтримував доводи, що викладені в апеляційній скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити та скасувати рішення господарського суду міста Києва від 09.02.2016 у справі №910/32860/15 і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача-1 брав участь у судових засіданнях, в яких надавав свої пояснення та підтримував доводи, що викладені в апеляційній скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити та скасувати рішення господарського суду міста Києва від 09.02.2016 у справі №910/32860/15 і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача-2 брав участь у судових засіданнях, в яких надавав свої пояснення та заперечував проти доводів, що викладені в апеляційній скарзі, просив рішення господарського суду міста Києва від 09.02.2016 у справі №910/32860/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ "Фінансово-будівельна група "Еліта-Центр" без задоволення.

Згідно з ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII ГПК України.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції між Державною академією легкої промисловості України (замовник будівництва) та товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "ПСП.ЛТД" укладено договір про інвестування об'єкту будівництва № 21-а від 10 лютого 1993 р., на підставі якого зведений об'єкт по вул. Тимошенко, 2-Л в м. Києві.

Вказана обставина підтверджується поясненнями сторін у справі, копією акту Головного управління архітектури та містобудування про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту № 23 від 10 липня 1996 р., який міститься в матеріалах справи.

Відповідно до розпорядження Мінської районної державної адміністрації м. Києва № 621 "Про затвердження акту приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту" від 8 серпня 1996 р. затверджено вказний договір про інвестування об»єкту будівництва та виділено, зокрема відповідачу -1 (ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія "ПСП.ЛТД") частку в цьому об'єкті загальною площею - 8727 м2. та прибудовані приміщення підземної автостоянки.

Згідно з актом розподілу часток від 10 липня 1996р. та реєстраційного посвідчення від 20.09.1996р. за ТОВ "Будівельно-інвестиційна компанія "ПСП.ЛТД" зареєстровано право власності на частину гуртожитку, загальною площею 8724,32м2 та прибудовані приміщення підземної автостоянки, площею 6403м2.

Як встановлено судом першої інстанції з пояснень позивача, відповідача-1 та вбачається із копії договору про спільну діяльність №33 від 03.07.1993р., угоди №33п від 8.11.1994р., листа ТОВ «Джамп» №4/04-1 від 04.04.1995р., шо виділена відповідачу-1 вказана вище частина майна була створена за рахунок спільної діяльності позивача та відповідача-1.

Так, пунктами 1.3. та 1.6. Договору про спільну діяльність № 33 від 03.07.1993 визначено частку кожної сторони, а саме - відповідно до п. 1.3. договору частка ТОВ «Фінансово-будівельна група «Еліта-Центр» (є правонаступниками СП «Ю/А Міжнародна група») складає 60% від загальної площі, а відповідно до п. 1.6. договору частка ТОВ "Будівельно-інвестиційна компанія "ПСП.ЛТД" складає 40% від загальної площі.

17.07.2001 між ТОВ "Будівельно-інвестиційна компанія "ПСП.ЛТД" та ТОВ "ІСМ Інтернешнл ЛТД" укладено договір купівлі-продажу №5с-1052 місця стоянки № 40, посвідчений 11-ою Київською державною нотаріальною конторою. На підставі якого ТОВ "Будівельно-інвестиційна компанія "ПСП.ЛТД" продало, а ТОВ "ІСМ Інтернешнл ЛТД" купило стояночне місце №40 у підземній автостоянці по вул. Маршала Тимошенка, 2-Л у м. Києві загальною площею - 10,6 м2.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що продаж вказаного майна, яке було їх спільною власністю, проведений відповідачем-1 без його згоди, а також договір купівлі-продажу стоянки укладений від імені відповідача-1 президентом його товариства з перевищенням повноважень. Просив визнати договір недійсним та повернути відповідачу-1 вказане майно.

При прийнятті оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що законодавством, яке регулює спірні відносини, встановлено спосіб захисту права учасника спільної власності у разі його порушення шляхом переведення на нього прав покупця, а не визнання договору з відчуження спільного майна недійсним.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ТОВ "Фінансово-будівельна група "Еліта-Центр" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 09.02.2016 у справі №910/32860/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Визнати недійсним з моменту укладання Договір купівлі-продажу № 5с-1052 місця стоянки №40 від 17.07.2001 р. та повернути ТОВ "Будівельно-інвестиційна компанія "ПСП.ЛТД" місце стоянки №40, яке знаходиться в м. Києві, по вул. Маршала Тимошенка, буд. № 2-Л.

В своїх доводах апелянт та відповідач-1 посилались на те, що Договір купівлі-продажу №5с-1052 від 17.01.2001 підлягає визнанню недійсним на підставі ст.ст.29, 48, 63 ЦК Української РСР 1963 р., як такий, що не відповідає вимогам закону.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників судового процесу, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до цивільних відносин, що виникли до набрання ним чинності, застосовується законодавство, що діяло раніше.

Згідно з ст. 430 ЦК УРСР за договором про сумісну діяльність сторони зобов'язуються сумісно діяти для досягнення спільної господарської мети, як-то: будівництво і експлуатація міжколгоспного або державно-колгоспного підприємства або установи (що не передаються в оперативне управління організації, яка є юридичною особою), будування водогосподарських споруд і пристроїв, будівництво шляхів, спортивних споруд, шкіл, родильних будинків, жилих будинків і т. ін.

Частинами 2 та 3 ст. 432 ЦК УРСР передбачено, що грошові та інші майнові внески учасників договору, а також майно, створене або придбане в результаті їх спільної діяльності, є їх спільною власністю. Учасник договору про сумісну діяльність не вправі розпоряджатися своєю часткою у спільному майні без згоди інших учасників договору.

Статтею 432 ЦК УРСР України зазначено, що для досягнення мети, зазначеної у статті 430 ЦК УРСР учасники договору про сумісну діяльність роблять внески грошима чи іншим майном або трудовою участю.

Відповідно до 112 ЦК УРСР України, майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Згідно з ч. 1 ст. 113 ЦК УРСР України володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди - спір вирішується судом, а частиною 4 вказаної статті кожний учасник спільної часткової власності має право на оплатне або безоплатне відчуження іншій особі своєї частки в спільному майні.

За правилами ст. 114 ЦК УРСР при продажу частки з порушенням права привілеєвої купівлі інший учасник спільної власності протягом трьох місяців може звернутися до суду з позовом про перевід на нього прав і обов'язків покупця.

При порушенні переважного права на купівлю частки спільного майна, встановлено спосіб захисту шляхом переведення на нього прав покупця.

Відповідно до підпункту г пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними " (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) саме по собі недодержання вимог ст. 114 ЦК при продажу учасником спільної часткової власності частки сторонній особі не є підставою для визнання угоди недійсною. У даному випадку співвласник вправі у межах установленого законом строку вимагати переведення на нього прав і обов'язків покупця по укладеній угоді.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що заявлені позивачем вимоги про визнання договору недійсним зводяться до порушення правового режиму розпорядження спільною частковою власністю, а саме - щодо продажу частки у спільній частковій власності без його згоди, як іншого учасника.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного колегія суддів зазначає, що законодавством, яким регулювались спірні правовідносини, було встановлено спосіб захисту права учасників спільної часткової власності у разі його порушення шляхом переведення на нього прав і обов'язків покупця за вчиненим правочином у межах установленого законом строку, а не визнання договору з відчуження спільного майна недійсним.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10.10.2012 у справі № 6-106цс12, де зазначено, що невиконання вимог ст. 114 ЦК Української РСР 1963 року в разі продажу частки сторонній особі не є підставою для визнання правочину недійсним. У такому випадку власник у межах установленого законом строку може вимагати в судовому порядку переведення на нього прав і обов'язків покупця за вчиненим правочином.

Також апелянт вказує на те, що спірний договір з боку продавця було підписано Президентом товариства ОСОБА_2, який перевищив свої повноваження, а тому у відповідності до ст.ст.29,48,63 ЦК УРСР спірний договір є недійсним.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, повноваження президента ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД» передбачені п.5.2 Статуту товариства, зокрема він має право першого підпису на фінансових документах, користується правом законодавчої ініціативи в межах статуту та питань, які не мають відношення до компетенції зборів учасників товариства, контролює роботу генерального директора та дирекції товариства.

З аналізу статуту товариства вбачається, що ним не було передбачено, що саме за рішенням Вищого органу товариства (загальні збори) повинні укладатися договори, зокрема про відчуження нерухомого майна товариства і такої заборони не було встановлено ст.ст.41, 59 ЗУ «Про господарські товариства» ( в редакції, яка діяла на час вчинення оспорюваного правочину).

Крім того, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що здійснення органами управління ТОВ "Будівельно-інвестиційна компанія "ПСП.ЛТД" повноважень на представництво цього товариства не може стосуватись прав позивача, який не є його учасником.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 6 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) захист цивільних прав здійснюється в установленому порядку судом, арбітражем або третейським судом визначеними цією статтею способами, а також іншими засобами, передбаченими законом.

Згідно з ст. 1 ГПК України позивач вправі звернутися в суд за захистом лише свого права у разі його порушення.

Аналогічні положення закріплення в чинній ст. 15 ЦК України, згідно з якою кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Враховуючи викладені обставини, які свідчать про відсутність у позивача права вимагати визнання недійсним спірного договору з визначених ним підстав, в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Згідно із ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Нормами статті 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Позивачем - товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансово-будівельна група "Еліта-Центр" не надано докази та належним чином не доведено правомірність вимог апеляційної скарги про скасування рішення місцевого господарського суду від 09.02.2016.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, колегія суддів не бере їх до уваги, оскільки прийшла висновку про їх необґрунтованість. Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

За таких обставин та з урахуванням вищенаведених законодавчих приписів, колегія суддів вважає, що господарським судом першої інстанції дана правильна юридична оцінка обставинам справи, тому рішення суду відповідає чинному законодавству України та обставинам справи і підстав для його скасування у суду апеляційної інстанції немає.

Зважаючи на те, що доводи позивача законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення господарського суду міста Києва від 09.02.2016 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ "Фінансово-будівельна група "Еліта-Центр" - без задоволення.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-будівельна група "Еліта-Центр" на рішення господарського суду міста Києва від 09.02.2016 у справі № 910/32860/15 залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду міста Києва від 09.02.2016 у справі №910/32860/15 залишити без змін.

3.Матеріали справи №910/32860/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко