ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.09.2016 Справа № 907/482/16

За позовом Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Ужгород

ДО товариства з обмеженою відповідальністю Іршавське АТП 12143, м. Іршава

ПРО стягнення суми 1465,00грн пені

(позовні вимоги викладено у відповідності до заяви позивача, поданої в порядку вимог ст. 22 ГПК України щодо їх зменшення)

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1, представник за довіреністю від 16.11.2015 року №03.2-20/1508;

від відповідача не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Закарпатське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, м. Ужгород звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Іршавське АТП 12143, м. Іршава про стягнення суми 3 780,00 грн., в тому числі 2000,00 грн. штрафу та 1780,00 грн. пені.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 02.08.2016р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 22.08.2016р.

В засіданні суду 22.08.2016р в порядку вимог ст. 77 ГПК України судом було оголошено перерву до 06.09.2016р для надання сторонам можливості подати суду додаткові докази в обґрунтування своїх доводів та заперечень.

Представник позивача на день судового засідання у відповідності до вимог статті 22 ГПК України подав суду клопотання щодо уточнення суми заявлених позовних вимог, а саме в частині стягнення суми пені у розмірі 1465,00грн., оскільки відповідачем в ході судового розгляду справи по суті здійснено оплату штрафу у сумі 2000,00 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи платіжними дорученнями. Дані вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами. Вказує на підтвердження матеріалами справи порушення відповідачем строків сплати штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Представник відповідача у поданому суду письмовому відзиві на позов проти позову заперечує, посилаючись на відсутність підстави для стягнення коштів у звязку з їх погашенням у добровільному порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

ГПК України, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог.

Тому, як зазначено в п. 3.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р., в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

Таким чином, виходячи зі змісту поданої позивачем заяви про уточнення позовних вимог, суд розцінює подану в 17.02.2016 через відділ діловодства суду заяву позивача як зменшення розміру позовних вимог та приймає її до розгляду.

Як вбачається зі змісту п. 3.10 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", під зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

З урахуванням наведеного, суд прийняв до розгляду заяву про уточнення позовних вимог, подану через відділ діловодства суду 17.02.2016, у зв'язку з чим вирішує спір з позовними вимогами про стягнення з відповідача суми 1465грн пені.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81.1 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України в судових засіданнях складені протоколи, які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 06.09.2016р. на підставі ч.2 ст.85 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши повноважних представників позивача та відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Адміністративної колегії Закарпатського обласного територіального Антимонопольного комітету України (надалі - Комітет) від 30.10.2015р. № 36-р/к у справі №03.1-27/2015 на товариство з обмеженою відповідальністю Іршавське АТП 12143, м. Іршава накладено штраф у розмірі 7000грн. за вчинення порушення, яке передбачене пунктом 2 статті 50, пунктом 1 частини 2 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку шляхом встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції ринку (надалі - Рішення).

Відповідно до частини третьої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (надалі - Закон) особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Як свідчать матеріали справи, копія рішення надіслана разом із супровідним листом від 03.11.2015 №03.1-20/1464 та отримана ТОВ „Іршавське АТП 12143" 04.11.2015р.

Отже строк сплати штрафу, накладеного Рішенням, закінчився 04.01.2016р.

Як вбачається з долученої до матеріалів справи копії фіскального чеку відповідачем було оплачено частину штрафу у розмірі 2000,00грн., на решту заборгованості рішенням Адміністративної колегії Закарпатського обласного територіального Антимонопольного комітету України від 05.01.206р. №1-р/к було надано розстрочку оплати з 04 лютого 2016 року по 04 червня 2016 року рівними частинами у розмірі 1000,00 грн. щомісячно.

Надалі заборгованість відповідача перед позивачем сплачувалась згідно з платіжними дорученнями наступним чином: 04.02.2016 року 1000,00 грн., 04.04.2016 року 1000,00 грн., 05.05.2016 року 1000,00 грн., 31.05.2016 року 1000,00 грн. та 06.07.2016 року 1000,00 грн.

Позивач зазначає про порушення відповідачем строків проведення сплати штрафу, а відтак, наявності підстав для нарахування пені у звязку з таким простроченням.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 5 частини першої статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Господарського кодексу України, державний контроль за дотриманням антимонопольно-конкурентного законодавства, захист інтересів підприємців та споживачів від його порушень здійснюється Антимонопольним комітетом України відповідно до його повноважень, визначених законом.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону, основним завданням Антимонопольного комітету України є, зокрема, участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

У відповідності п. 1 ч. 3 ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Антимонопольний комітет має повноваження вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики.

Згідно ч. 1 ст. 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов'язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 цього Закону, розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Також з ч. 2 цієї статті вбачається, що невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Антимонопольний комітет України накладає штрафи на суб'єктів господарювання - юридичних осіб за неподання чи несвоєчасне подання передбаченої законом інформації, або подання завідомо недостовірної інформації Антимонопольному комітету України, його територіальним відділенням.

Згідно з п. 13 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є, зокрема, неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

Частиною другою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Відповідно до частини третьої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

З огляду на те, що відповідачем погашено перед позивачем заборгованість по сплаті штрафу вже після звернення останнього до господарського суду із позовом у даній справі, суд дійшов висновку, що провадження в частині обґрунтованої позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості штрафу в сумі 2000 грн підлягає припиненню в порядку, передбаченому п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, тобто з підстав відсутності предмету спору в цій частині.

Відповідно до частини 7 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені, органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Відповідач накладений на нього штраф у визначений угодою про розтермінування платежів строк не сплатив, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Відповідно до частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Позивач, посилаючись на статтю 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», просить стягнути пеню в сумі 1465,00 грн. за прострочення сплати штрафу, накладеного Антимонопольним комітетом України на TOB «Іршавське АТП 12143» за період з 05.03.2016 по 30.05.2016 включно 1000,00 грн. (з урахуванням вимог ч.5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції") та з 05.06.2016 по 05.07.2016 включно 465,00 грн.

Суд погоджується з розрахунком суми пені в розмірі 1465,00 грн., наданого позивачем. Водночас, відповідачем належними та допустимими доказами зворотного не доведено, контррозрахунку пені не подано. Посилання відповідача на повне погашення суми штрафу із порушенням строків його оплати не доводить безпідставності вимог позивача про нарахування та стягнення пені.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення пені в сумі 1465,00грн. є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32-34, 43, 44, 49, 80, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Іршавське АТП 12143 (90100, м. Іршава, вул. Федорова, буд.33, код ЄДРЮОФОП 38056369) на користь Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (88017, м. Ужгород, вул. Загорська, 2, код ЄДРЮОФОП 20447938) із зарахуванням до загального фонду Державного бюджету України, одержувач - Держбюджет Іршавського району, код отримувача - 37720989, МФО 812016, р/р 0104, банк одержувача - ГУДКСУ у Закарпатській області, призначення платежу "Адміністративні штрафи та інші санкції" пеню у розмірі 1465,00грн. (Одна тисяча чотириста шістдесят п'ять грн. 00 коп.);

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Іршавське АТП 12143 (90100, м. Іршава, вул. Федорова, буд.33, код ЄДРЮОФОП 38056369)на користь Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (88017, м. Ужгород, вул. Загорська, 2, код ЄДРЮОФОП 20447938) суму 1378,00 грн. судового збору.

Видати накази.

4. Провадження у справі в частині стягнення штрафу у сумі 2000,00грн. припинити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено 12.09.2016р.

Суддя О.Ф. Ремецькі