КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2016 р. Справа№ 910/21218/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - Галавур А.О. (довіреність №2-73д від 22.12.2015 р.)

від відповідача - не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату

на рішення господарського суду міста Києва від 21.10.2015 р.

у справі №910/21218/15 (суддя Босий В.П.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ Трейдінг»

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ Трейдінг» про стягнення з відповідача штрафу за перевищення термінів використання залізничних цистерн в розмірі 192000,00 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 21.10.2015 р. позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 60500,00 грн. штрафу та 1210,00 грн. судового збору. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи.

Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скаргу задовольнити, рішення скасувати, позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а строки розгляду апеляційної скарги обмежені ст. 102 ГПК України, колегія суддів, вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку без участі представника відповідача.

Колегія суддів зазначає, що ухвалами від 23.06.2016 р. та від 15.08.2016 р. явка сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

15.07.2015 р. між ПАТ «Укргазвидобування» (виконавець) та ТОВ «ВОГ Трейдінг» (замовник) був укладений договір по оформленню та відвантаженню нафтопродуктів №41/6-тр/Я.

Відповідно до п. 1.1 договору його предметом є надання виконавцем послуг замовнику: по оформленню та відвантаженню нафтопродуктів (деетанпропанбутанізованого конденсату, пропеленту вуглеводневого) (нафтопродукти); послуг по наливу газу вуглеводневого скрапленого паливного для комунально-побутового споживання (скраплений газ), що разом іменується продукція, залізничним та автомобільним транспортом із Яблунівського відділення з переробки газу (ЯВПГ) по території України згідно рознарядок ПАТ «Укргазвидобування».

За змістом п. 2.1 договору, відвантаження продукції здійснюється в залізничних цистернах, що належать виконавцю, залізничних цистернах сторонніх організацій, а також автоцистернах, наданих замовником.

Згідно пункту 2.4 договору вважається, що виконавець виконав свої зобов'язання в частині надання послуг по оформленню та відвантаженню продукції залізничним транспортом та послуг по наливу продукції в залізничні цистерни із моменту приймання завантаженого вагона до перевезення залізницею (п. 2 ст. 334 ЦК України). Момент приймання визначається календарним штемпелем станції відправлення у залізничній накладній.

Як вбачається з пояснень представника позивача, на виконання умов договору позивачем було відвантажено та відправлено відповідачу продукцію на підставі заявки відповідача №09/04/15-СГ від 09.04.2015 р. зі станції Сенча на станцію Васильків-1.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов'язання з вчасного повернення цистерн, у зв'язку з чим позивач вказує на обов'язок відповідача сплати штраф у розмірі 192000,00 грн.

Частиною 1 ст. 173 ГК України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Матеріалами справи підтверджується, що між відповідачем та позивачем підписані та скріплені печатками акти здачі-приймання виконаних робіт №176п від 30.04.2015 р. та №234п від 31.05.2015 р. Зазначене підтверджує факт належного виконання позивачем зобов'язання з надання послуг за договором та кількість діб понаднормового використання цистерн по залізничній накладній №43105774.

За змістом п. 3.3 договору, замовник зобов'язаний повернути залізничну цистерну власності виконавця в технічно справному стані на станцію приписки або за реквізитами, вказаними виконавцем.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 4.2 договору, термін використання пропан-бутанових цистерн власності виконавця складає: на відстань транспортування до 800 км від станції Сенча Південної залізниці до станції призначення складає 19 діб від дати відвантаження завантаженої цистерни до дати повернення порожньої цистерни на станцію Сенча Південної залізниці або станцію зазначену виконавцем.

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 ЦК України та п. 4.2 договору, відповідач зобов'язаний був повернути позивачу цистерни протягом 19 діб.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідачем допущено прострочення з повернення цистерн згідно наступних накладних: №43105774, №43121102, №43174747, №43342013, №43352012.

Відповідно до п. 4.3 договору, термін використання цистерни власності виконавця починається з дати відправлення завантаженої цистерни із ст. Сенча Південної залізниці та закінчується датою повернення порожньої цистерни на ст. Сенча Південної залізниці, або станцію зазначену виконавцем.

В матеріалах справи наявні залізничні накладні №43121102, №43174747, №43342013 та №43352012, які засвідчують факт відправлення цистерн зі станції Сенча та відповідні залізничні накладні, які свідчать про повернення відправлених цистерн зі станції Васильків-1.

В той же час, як зазначено в рішенні суду першої інстанції, в матеріалах справи відсутня залізнична накладна №43105774 про відправлення відповідачу цистерн з продукцією, натомість помилково долучена до матеріалів справи накладна №43110774, яка не стосується предмету спору у даній справі, оскільки підтверджує факт відправлення цистерн зі станції Селещина, що не входить до предмету договору.

Проте, в судовому засіданні 12.09.2016 р. представником позивача було пояснено, що ним помилково було долучено до матеріалів позовної заяви накладну №431107774, проте в тексті позовної заяви позивачем було зазначено вірний номер залізничної накладної. Також, представник позивача зазначив, що судових засіданнях суду першої інстанції та в ухвалах про призначення справи судом не ставилось питання про надання залізничної накладної №43105774, що на думку позивача, порушує вимоги п.п.3,4,11 ст. 65 ГПК України, де вказано, що суд при підготовці справи до розгляду зобов'язує сторони виконати певні дії, витребує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору, вчиняє інші дії, спрямовані на забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи.

В постанові Пленуму Вищого суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» встановлено, що якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали (пункти 3, 4, 6, 8, 11 ст. 65 ГПК України), притому не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції невірно дійшов висновку, що позивачем лише надано докази щодо прострочення відповідачем виконання зобов'язання з повернення цистерн, на підставі залізничних накладних №43121102, №43174747, №4334201 3 та №43352012.

Слід зазначити, що судом першої інстанції не прийнято до уваги акти здачі-приймання виконаних робіт №176п від 30.04.2015 р. та №234п від 31.05.2015 p., які підписані та скріплені печатками обох сторін, що підтверджують факт понаднормового використання цистерн по залізничній накладній №43105774.

Згідно накладної №43105774 цистерни зі скрапленим газом №№50880962, 50867316, 50861723, 50881036, 50881051, 50881101, 50881465, 50859206, 50867431, 50859289, 50859438, які належать позивачу, були відправлені 09.04.2015 р. зі станції Сенча Південної залізниці на станцію Васильків-1 Південно-західної залізниці на адресу ТОВ «ВОГ Трейдінг», відстань 292 км.

У відповідності до накладної №34700906 цистерни №№50880962, 50867316, згідно календарного штемпеля залізниці, були повернуті на станцію Сенча 24.05.2015 року.

Тобто, термін використання цистерн №№50880962, 50867316 становить 45 діб, що на 26 діб перевищує граничний термін, обумовлений п. 4.2 договору.

Відповідно до накладної №34617928 цистерни №№50861723, 50867431, 50859289, 50859438, згідно календарного штемпелю залізниці, були повернуті на станцію Сенча -18.05.2015 р. Тобто, термін використання цистерн №№50861723, 50867431, 50859289, 50859438 становить 39 діб, що на 20 діб перевищує граничний термін, обумовлений п. 4.2 договору.

Згідно накладної №34733709 цистерна №50881036, згідно календарного штемпеля залізниці, була повернута на станцію Сенча - 29.05.2015 р. Тобто, термін використання цистерни №50881036 становить 50 діб, що на 31 добу перевищує граничний термін, обумовлений п. 4.2 договору.

У відповідності до накладної №34686782 цистерни №№50881051, 50881101, 50881465, 50859206, згідно календарного штемпеля залізниці, були повернуті на станцію Сенча 23.05.2015 р. Тобто, термін використання цистерн №50881051, 50881101, 50881465, 50859206 становить 44 доби, що на 25 діб перевищує граничний термін, обумовлений п. 4.2 договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 5.3 договору передбачено відповідальність відповідача за перевищення термінів використання пропан-бутанових цистерн власності позивача у вигляді сплати штрафу з розрахунку 500,00 грн. за кожну добу понаднормового використання.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі п.п. 4.2. 5.3 договору позивачем було нараховано відповідачу штраф за перевищення термінів використання залізничних цистерн в розмірі 192000,00грн. обгрунтований розрахунок якого є в матеріалах справи.

За таких обставин, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог та вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 192000,00 грн. штрафу є обґрунтованими, документально доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі, заслуговують на увагу, а тому остання підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про часткове скасування рішення господарського суду міста Києва від 21.10.2015 р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог. В частині задоволених позовних вимог рішення підлягає залишенню без змін.

За змістом ст. 49 ГПК України, судовий збір відшкодовується стороні на користь якої відбулось рішення.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, п. 1 ч. 1 ст. 104, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату задовольнити.

Рішення господарського суду міста Києва від 21.10.2015 р. у справі №910/21218/15 скасувати частково, в частині відмови в задоволенні позовних вимог.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ Трейдінг» (01042, м. Київ, вул. Академіка Філатова, 22/8, кім. 201; ідентифікаційний код 38390515) на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28; ідентифікаційний код 30019775) штраф у розмірі 192000 (сто дев'яносто дві тисячі) грн. 00 коп., судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3840 (три тисячі вісімсот сорок) грн. 00 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4224 (чотири тисячі двісті двадцять чотири) грн. 00 коп.

Видачу наказів на виконання даної постанови доручити господарському суду міста Києва.

Справу №910/21218/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк