КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2016 р. Справа№ 910/4199/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

при секретарі Шаповаловій К.В.

за участю представників:

за участю представників:

від позивача - Бондар Р.В., Чекменьов Ю.Г.

від відповідача - 1 Матієнко А.В.

від відповідача - 2 Матієнко А.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Трест "Київміськбуд-3" на рішення Господарського суду м. Києва від 15.06.2016 (Суддя Цюкало Ю.В.)

позовом Публічного акціонерного товариства "Трест "Київміськбуд-3"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПВВ-Буд"

Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАП-Буд"

про визнання недійсним рішення наглядової ради від 05.02.2016 ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ПАТ "Трест "Київміськбуд-3" звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до відповідачів про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.06.2016 в задоволені позовних вимог було відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач, звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставина, що мають значення для справи, а тому просить скасувати рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Відповідно до протоколу про автоматизований розподіл судової справи апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 08.09.2016.

Через відділ документального забезпечення до суду від представників відповідачів надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду є обґрунтованим та правомірним, а тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судове засідання на вказану дату з`явилися представники сторін та надали усні пояснення стосовно предмету спору.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне:

07.04.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПВВ-БУД", (субпідрядник) та Публічним акціонерним товариством "Трест-"Київміськбуд-3" (генпідрядник) був укладений договір підряду № 63.

Згідно з п. 1.1. договору генпідрядник передає, а субпідрядник приймає на себе виконання всього комплексу робіт по улаштуванню інженерних мереж водопроводу та винос водопроводу з-під плями забудови, внутрішньомайданчикових мереж водопроводу В1, каналізації К1, дощової каналізації К2 на об'єкті: "Будівництво житлового будинку з об'єктами соціально-побутового призначення та підземним паркінгом на перетині вул. Вірменської та Харківського шосе у Дарницькому районі м. Києва", згідно робочої документації.

Відповідно до п. 1.2. договору підряду сторони погодили наступну ідентифікацію об'єкту, на якому субпідрядник виконуватиме роботи - склад та обсяги робіт, які передбачені проектною документацією та підлягають виконанню субпідрядником: улаштуванню позамайданчикових зовнішніх мереж водопроводу та винос водопроводу з-під плями забудови, внутрішньо майданчикових мереж водопроводу В1, каналізації К1, дощової каналізації К2.

Згідно з п. 4.2. договору підряду оплата за виконані роботи субпідрядником здійснюється генпідрядником у розмірі 95 (дев'яносто п'яти) відсотків від суми кожного оформленого субпідрядником акту виконаних робіт (форми КБ-2в, КБ-3), після отримання коштів від замовника об'єкту будівництва.

П'ять відсотків від вартості виконаних робіт залишаються в гарантійному фонді будівництва на рахунках замовника. Накопичені за період будівництва 5 відсотків перерахувань до гарантійного фонду залишаються на рахунку замовника та перераховуються субпідряднику генпідрядником через 90 (дев'яносто днів) після передачі будинку під заселення відповідно до діючого законодавства та після отримання коштів від замовника об'єкту будівництва.

Пунктом 4.3. договору підряду сторони погодили, що генпідрядник проводить оплату прийнятих робіт протягом 5-ти (п'яти) банківських днів з моменту підписання актів приймання виконаних робіт по формі КБ-2в і довідки по формі КБ-3, після отримання коштів від замовника об'єкту будівництва у відповідності з п. 4.2. договору, а у випадку затримання замовником перерахування коштів, генпідрядник здійснює таку оплату протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту отримання коштів від замовника.

Позивачем на виконання умов договору підряду оплачено 875307,49 грн., що підтверджується банківськими виписками.

13.01.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПВВ-Буд" (цедент) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дап-Буд" (цесіонарій) був укладений договір № 13/01-2016 про відступлення права вимоги (цесії).

Згідно з п. 1.1. цедент безоплатно відступає цесіонарію право вимоги по оплаті за виконані роботи загальною вартістю 122830,23 грн.

Позивач, звертаючись із даним позовом до суду, мотивує свої вимоги тим, що відповідачем-1 на підставі договору № 13/01-2016 про відступлення права вимоги від 13.01.2016 відступлено право вимоги до нього на користь відповідача-2 в розмірі 122830,23 грн. і яке виникло з договору підряду № 63 від 07.04.2014, хоча заборгованість вказаним договором складає 72 923,34 грн., у зв'язку із чим на підставі ст. 514 Цивільного кодексу України просить визнати договір № 13/01-2016 про відступлення права вимоги від 13.01.2016 недійсним.

Відповідачі, заперечуючи проти заявлених вимог, зазначають, що спірний договір про відступлення права вимоги, укладений між сторонами з дотриманням всіх вимог та приписів чинного ЦК України.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Недодержання вказаного положення в момент вчинення правочину, а також частин другої, третьої, п'ятої, шостої ст.203 Цивільного кодексу України є підставою для недійсності правочину (ст.215 Цивільного кодексу України). Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У такому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. При цьому, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його недійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як зазначалось вище, між позивачем та відповідачем - 1 був укладений договір підряду № 63, згідно з п. 1.1. якого генпідрядник передає, а субпідрядник приймає на себе виконання всього комплексу робіт по улаштуванню інженерних мереж водопроводу та винос водопроводу з-під плями забудови, внутрішньомайданчикових мереж водопроводу В1, каналізації К1, дощової каналізації К2 на об'єкті: "Будівництво житлового будинку з об'єктами соціально-побутового призначення та підземним паркінгом на перетині вул. Вірменської та Харківського шосе у Дарницькому районі м. Києва", згідно робочої документації.

Відповідно до п. 5.1. договору підряду фактично виконані субпідрядником обсяги робіт оформляються Актами приймання виконаних робіт по формі КБ-2в і довідкою про вартість виконаних робіт по формі КБ-3, які надаються субпідрядником до 25 числа кожного місяця. Генпідрядник підписує їх протягом 3-х (трьох) робочих днів з моменту представлення до приймання та скріплює печаткою.

30.04.2014 сторонами підписано без зауважень Акт виконаних робіт за формою КБ-2в за квітень 2014 та довідку за формою КБ-3 про вартість виконаних робіт за квітень 2014 на суму 411014,54 грн. у тому числі, договірне забезпечення 5% згідно п. 4.2. Договору підряду - 20550,73 грн.

30.05.2014 сторонами підписано без зауважень Акт виконаних робіт за формою КБ-2в за травень 2014 та довідку за формою КБ-3 про вартість виконаних робіт за травень 2014 на суму 553040,60 грн. в тому числі, договірне забезпечення 5% згідно п. 4.2. договору підряду - 27652,03 грн.

30.06.2014 сторонами підписано без зауважень Акт виконаних робіт за формою КБ-2в за червень 2014 та довідку за формою КБ-3 про вартість виконаних робіт за 2014 на суму 34 082,58 грн. у тому числі, договірне забезпечення 5% згідно п. 4.2. договору підряду - 1704,13 грн.

13.10.2014 генпідрядником, субпідрядними організаціями, генеральним проектувальником та замовником складено акт готовності об'єкта до експлуатації (будівництво житлового будинку з об'єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом на перетині вул. Вірменській та Харківське шосе у Дарницькому районі м. Києва. І та ІІ черга будівництва житловий будинок з вбудованими приміщеннями та творчими майстернями) відповідно до якого закінчений будівництвом об'єкт є готовим до експлуатації.

Сертифікатом № 09 від 28.10.2014 Державної архітектурно-будівельної інспекції України засвідчено відповідність закінченого будівництвом об'єкта: будівництво житлового будинку з об'єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом на перетині вул. Вірменській та Харківське шосе у Дарницькому районі м. Києва. І та ІІ черга будівництва житловий будинок з вбудованими приміщеннями та творчими майстернями, проектній документації та підтверджено його готовність до експлуатації.

27.12.2014 на підставі акту прийому передачі ПАТ "ХК "Київміськбуд" (замовник) визнано житловий будинок з об'єктами соціально-культурного призначення на перетині вул. Вірменській та Харківського шосе у Дарницькому районі м. Києва (І та ІІ черга будівництва житловий будинок з вбудованими приміщеннями та творчими майстернями) готовим до експлуатації та вирішено передати його на обслуговування та експлуатацію ТОВ "Перший український експертний центр".

13.01.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПВВ-Буд" (цедент) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дап-Буд" (цесіонарій) укладено договір № 13/01-2016 про відступлення права вимоги (цесії), згідно з п. 1.1. цедент безоплатно відступає цесіонарію право вимоги по оплаті за виконані роботи загальною вартістю 122830,23 грн

Відповідно до п. 1.2. договору про відступлення цесіонарій набуває право вимагати від боржника належного виконання своїх зобов'язань за основним договором, а також усі права в обсягах та на умовах, передбачених основним договором та чинним законодавством, стосовно виконання, не виконання або порушення умов пов'язаних з виконанням основного договору, в т.ч. право нарахування та вимоги сплати штрафних санкцій, індексу інфляції та відсотків передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору.

Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем-1 виконано робіт на загальну суму в розмірі 998137,72 грн., з яких позивачем оплачено 875307,49 грн.

Таким чином, загальна вартість неоплачених за договором робіт становить 122830,23 грн., при цьому сума коштів в розмірі 49906,89 грн. становить 5 % перерахувань до гарантійного фонду.

28.10.2014 сертифікатом № 09 Державної архітектурно-будівельної інспекції України встановлено, що об'єкт будівництва (будівництво житлового будинку з об'єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом на перетині вул. Вірменській та Харківське шосе у Дарницькому районі м. Києва. І та ІІ черга будівництва житловий будинок з вбудованими приміщеннями та творчими майстернями, проектній документації та підтверджено його готовність до експлуатації) відповідає проектній документації та є готовим до експлуатації.

27.12.2014 визнано житловий будинок з об'єктами соціально-культурного призначення на перетині вул. Вірменській та Харківського шосе у Дарницькому районі м. Києва (І та ІІ черга будівництва житловий будинок з вбудованими приміщеннями та творчими майстернями) готовим до експлуатації та вирішено передати його на обслуговування та експлуатацію ТОВ "Перший український експертний центр", що підтверджено актом прийому передачі ПАТ "ХК "Київміськбуд".

Таким чином, зважаючи на те, що в договорі підряду не визначено спеціального порядку оформлення передачі об'єкта будівництва під заселення, то введення останнього в експлуатацію 28.10.2014 та передачу 27.12.2014 замовнику, є настанням відкладальної умови, яка і є підставою для оплати 5% перерахувань до гарантійного фонду в розмірі 49906,89 грн., з урахуванням факту спливу 90 денного терміну, передбаченого п. 4.2. договору підряду, на день укладення договору відступлення права вимоги, що спростовує твердження позивача проте, що на день укладання договору цесії, не існувало заборгованості саме у розмірі 122830,23 грн.

Частина 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 Цивільного кодексу України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Таким чином, оплата робіт контрагентом однієї із сторін не може бути відкладальною обставиною виконання зобов'язання в договірних правовідносинах, а відтак настання факту передачі будинку під заселення та спливу 90 днів після цього є достатньою підставою для оплати виконаних робіт в частині здійснених відрахувань до гарантійного фонду.

Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Таким чином, для визнання недійсним у судовому порядку правочину (господарського зобов'язання) необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» під час розгляду справ про визнання угоди (правочину) недійсною, господарський суд встановлює наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними та настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угоди вимогам закону, додержання встановленої форми угоди, правоздатність сторін за угодою, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. При цьому обставини, що мають істотне значення для вирішення спору повинні підтверджуватись сторонами належними та допустимими доказами відповідно до вимог статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам, визначати умови такого договору. Однак під час укладення договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, договір про відступлення права вимоги був укладений між відповідачами за взаємної згоди та за відсутності законодавчих заборон на укладення такої угоди.

Отже, з урахуванням положень договору підряду та договору цесіїї, суд апеляційної інстанції зазначає, що ТОВ "ПВВ-Буд" на підставі Договору № 13/01-2016 про відступлення права вимоги від 13.01.2016 передано ТОВ "Дап-Буд" право вимоги за договором підряду № 63 від 07.04.2014 в розмірі 122 830,23 грн. (72 923,34 грн. (заборгованість з оплати за виконані роботи) + 49 906,89 грн. (заборгованість з оплати за виконані роботи, що являє собою 5 % перерахувань до гарантійного фонду), тобто зобов'язання в обсязі, строк виконання якого ПАТ "Трест "Київміськбуд-3" на день укладення оспорюваного договору настав.

Зважаючи на встановлені обставини справи та враховуючи положення чинного законодавства, місцевим суд вірно дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання спірного договору недійсним, у зв'язку з чим у позовних вимогах обґрунтовано було відмовлено.

Крім того, колегія суддів зазначає про те, що оспорюваний правочин жодним чином не порушує права позивача та не погіршує його становище як боржника, оскільки розмір коштів, що мають бути сплачені за умовами договору підряду замовником на користь виконавця не був збільшений, тим, що право вимоги перейшло до нового кредитора.

Згідно зі статтею 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Всі доводи, викладені позивачем, як в позовній заяві так і в апеляційній скарзі спростовуються всім вище викладеним та доказами, наявними в матеріалах справи, що були в повному обсязі, всебічно та об`єктивно досліджені при розгляді спору як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи все вище викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що Господарським судом міста Києва повно, всебічно і об'єктивно з`ясовано обставини справи, винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, з повним з`ясування обставин, що мають значення для справи, правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Трест "Київміськбуд-3", а тому апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Трест "Київміськбуд-3" не підлягає задоволенню.

Зважаючи на те, що колегією суддів апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Трест "Київміськбуд-3" залишається без задоволення, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Трест "Київміськбуд-3" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2016 у справі № 910/4199/16- без змін.

Матеріали справи № 910/4199/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко