КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2016 р. Справа№ 910/2515/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Власова Ю.Л.

Рудченка С.Г.

при секретарі

судового засідання: Колеснік М.П.

за участі представників сторін:

позивача Бихно О.М. дов. від 02.06.2016;

відповідача не з'явивився, про дату, час та місце судового

засідання був повідомлений належним чином.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги відповідача ТОВ "Тема-Б"

на Рішення Господарського Київської області від 12.04.16

у справі № 910/2515/16 (суддя Кошик А.Ю.)

за позовом ПП "Альватрейдінг"

до відповідача ТОВ "Тема-Б"

про стягнення заборгованості у розмірі 488 080,00 грн.

за Договором поставки № 18/0315-Д від 18.03.15.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПП "Альватрейдінг" звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до відповідача ТОВ "Тема-Б" про стягнення заборгованості у сумі 488 080,00 грн. за Договором поставки № 18/0315-Д від 18.03.2015, з якої: 427 800,00 грн. основного боргу за поставлений товар та 60 280,00 грн. штраф на підставі п. 6.2.1 Договору - 10% від суми на рахунку на поставлену партію товару. (в редакції Протоколу узгодження розбіжностей від 18.03.2015 до основного Договору поставки).

Рішенням Господарського суду Київської області від 12.04.2016 № 910/2515/16 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача ТОВ "ТЕМА-Б" на користь позивача ПП "Альватрейдінг" 392 800,00 грн. боргу, 60 280,00 грн. штрафу; в частині стягнення 10 000 грн. боргу провадження у справі припинено; в решті позову відмовлено, як заявленого необґрунтовано.

Не погоджуючись з прийнятим Рішенням, відповідач ТОВ "Тема-Б" звернувся до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить Рішення Господарського суду Київської області від 12.04.2016 № 910/2515/16 скасувати та прийняти нове судове рішення, за яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а тому неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

За Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2016 № 910/2515/16, для розгляду даної апеляційної скарги було сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Синиці О.Ф., суддів: Ткаченка Б.О., Смірнової Л.Г.

Ухвалою КАГС від 13.05.2016 № 910/2515/16 було порушено апеляційне провадження за скаргою відповідача ТОВ "Тема-Б" на Рішення Господарського Київської області від 12.04.2016 № 910/2515/16 (колегія суддів у складі: головуючого судді Синиці О.Ф., суддів: Ткаченка Б.О., Смірнової Л.Г.) та призначено судове засідання на 06.06.2016.

За Розпорядженням керівника апарату КАГС від 06.06.2016 №09-52/2057/16, у зв'язку з участю головуючого судді Синиці О.Ф. у первинному кваліфікаційному оцінюванні, дану справу було передано на повторний автоматизований розподіл.

За Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2016 № 910/2515/16, для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Ільєнок Т.В., суддів: Рудченка С.Г., Яковлєва М.Л..

За Ухвалою КАГС від 08.06.2016 № 910/2515/16 прийнято апеляційну скаргу відповідача ТОВ "Тема-Б" та призначено судове засідання на 28.07.2016. (колегія суддів у складі: головуючий суддя Ільєнок Т.В., суддів: Рудченка С.Г., Яковлєва М.Л.).

Позивач ПП "Альватрейдінг" у Відзиві, поданому через канцелярію КАГС 06.06.2016, просить колегію суддів залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, Рішення Господарського суду Київської області від 12.04.2016 № 910/2515/16 залишити без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог діючого законодавства України.

Під час апеляційного перегляду даної справи склад колегії суддів змінювався. До судового засідання від 18.08.2016 за Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 18.08.2016, у зв'язку з перебуванням суддів Отрюха Б.В. та Михальської Ю.Б. у відпустках, які входять до складу колегії суддів і не є суддями-доповідачами по справі, було здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів, за наслідком якої сформовано склад колегії: головуючий суддя Ільєнок Т.В., судді: Власов Ю.Л., Рудченко С.Г.

За Ухвалою КАГС від 18.08.2016 було прийнято апеляційну скаргу відповідача ТОВ "Тема-Б" до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Ільєнок Т.В., суддів: Власова Ю.Л., Рудченка С.Г., та враховуючи неявку у судове засідання представника відповідача ТОВ "Тема-Б" призначено розгляд справи на 29.08.2016.

До судового засідання від 29.08.2016 представник відповідача ТОВ "Тема-Б" не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується зворотніми поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які наявні у матеріалах справи.

Відповідно до абз.3 п. 3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 встановлено, що у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

За пунктом 3.9.2 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1. підпункту 3.9. названої Постанови Пленуму ВГСУ.

Крім того, слід відзначити, що апеляційну скаргу по даній справі подано до місцевого господарського суду відповідачем ТОВ "Тема-Б", тому безпосередньо він був зацікавлений в тому, щоб вчасно дізнатись про інформацію щодо результатів розгляду його ж скарги.

Учасник судового процесу повинен добросовісно користуватися процесуальними правами, що на думку суду передбачає також, що ним самостійно повинні вживатися заходи до отримання інформації про рух справи усіма доступними йому засобами.

Враховуючи, що присутній представник позивача не заперечував проти розгляду апеляційної скарги у відсутності представника відповідача, та з огляду на те, що Ухвали КАГС про призначення розгляду справи неодноразово надсилались відповідачеві, колегія суддів перейшла до здійснення апеляційного перегляду оскарженого Рішення за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку апеляційну скаргу відповідача ТОВ "Тема-Б" залишити без задоволення, Рішення Господарського суду Київської області від 12.04.2016 по даній справі залишити без змін, приймаючи до уваги наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "Тема-Б" (Покупець, відповідач) та ПП "Альватрейдінг" (далі - Постачальник, позивач) 18.03.2015 було укладено Договір поставки № 18/0315-Д (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов'язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товари у кількості, якості, асортименті, і за ціною, зазначеними у видаткових накладних, а також інших товаросупровідних документах, які є невід'ємною частиною цього Договору з моменту їх підписання повноважними представниками Сторін.

Як передбачено п. 4.1. Договору, сторони застосовують до даного Договору умови поставки DAP (доставка Постачальником в пункт, вказаний Покупцем) Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів в редакції "ІНКОТЕРМС" 2010. Постачальник поставляє товар за адресою: м. Бориспіль, вул. Індустріальна, 5.

Додатковою угодою № 1 від 01.09.2015 Договір було доповнено другим пунктом вигрузки товарів, а саме: «Броварський р-н, с. Димитрове, вул. Гоголівська, 1а». (а/с 27)

Поставка товару згідно з п. 4.2. Договору здійснюється окремими партіями на підставі прийнятих Постачальником замовлень Покупця.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов Договору позивачем згідно замовлень №РU0023РSY від 11.11.2015, №РU0024ALG від 18.11.2015 за Видатковими накладними № РОРП-002988 від 11.11.2015 на суму 301 400,00 грн., №РОРП-002103 від 18.11.2015 року на суму 301 400,00 грн. було поставлено товар - рис довгозернистий на загальну суму 602 800,00 грн. (а/с 28-33) Також, на відповідну поставку було оформлено Податкові накладні №№ 9 та 17. (а/с 36; 37)

Позивачем ПП "Альватрейдінг" в обґрунтуванні його позову відзначено, що з огляду на п. 3.7 Договору, оплата товару має здійснюватись в строк, що не перевищує 7 календарних днів з моменту виконання Постачальником зобов'язання з поставки.

Таким чином, місцевим господарським судом встановлено, що граничний термін оплати товару, поставленого 11 та 18 листопада 2015 року сплинув 18 листопада 2015 року та 25 листопада 2015 року відповідно.

Однак, як стверджував позивач, відповідачем у встановлений Договором строк отриманий товар не було своєчасно та в повному обсязі оплачено. У зв'язку з чим, позивач просив стягнути з відповідача 427 800,00 грн. боргу з оплати товару та 60 280 грн. штрафу на підставі 6.2.1 Договору за прострочення оплати товару.

Відповідач ТОВ "Тема-Б" у своєму Відзиві, заперечуючи позовні вимоги, зазначив, що встановлений в п. 3.7. Договору строк оплати товару настає після належного виконання позивачем поставки товару. Належною вважається поставка в разі дотримання постачальником зобов'язань з передачі всіх визначених п. 4.5. Договору документів. За ствердженнями відповідача, позивачем не надано всіх, визначених п. 4.5. Договору документів, що з огляду на умову п. 3.7. Договору відтерміновує оплату. Між тим, відповідач заперечував проти стягнення штрафу, вважаючи, що такий вид неустойки, як штраф, не застосовується за порушення грошових зобов'язань.

Позивач надав пояснення на Відзив відповідача, в яких зазначив про передачу відповідачу всіх необхідних документів, про що додатково свідчить факт часткової оплати поставленого товару на загальну суму 210 000,00 грн.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали даної справи, вимоги та заперечення обох сторін, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, при цьому взяв до уваги наступне.

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, з огляду на наведені норми законодавства, місцевим господарським судом відзначено, що поставка полягає у передачі товару покупцю, що і було виконано позивачем.

Пунктом 3.7. Договору передбачено, що покупець зобов'язується оплачувати кожну конкретну партію Товару в строк, що не перевищує 7(семи) календарних днів з моменту виконання Постачальником зобов'язання з поставки відповідної партії Товару та передачі усіх, вказаних у 4.5. цього Договору документів Якщо останній день строку оплати приходиться на вихідний або святковий день, то оплата поставленої партії Товару здійснюється в наступний робочий день за вихідним або святковим днем. У випадку, якщо вказані у п.4.5. Договору документи не будуть надані або будуть надані не в повному обсязі, Покупець здійснює оплату за Товар після передачі Постачальником усіх необхідних та вказаних у п.4.5. Договору документів.

Відповідно до ст. 666 Цивільного кодексу України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Відтак, з огляду на вищенаведенні норми чинного законодавства, судом першої інстанції зауважено, що в разі непередачі дійсно важливих і необхідних документів, відповідач не мав підстав засвідчувати факт виконання поставки підписом на Видаткових накладних, чи зробити відповідну відмітку про непередачу йому всіх необхідних документів. Крім того, отримавши товар в повному обсязі, відповідач в разі відсутності визначених п. 4.5. Договору документів та необхідності в таких документах, мав відразу звернутись до позивача з вимогою про їх передачу.

Таким чином, за висновком суду першої інстанції, оскільки товар прийнято відповідачем без зауважень та частково оплачено, протягом тривалого часу відповідач не звертався до позивача з вимогами про передачу документів, то посилання на п. 4.5. Договору не звільняє відповідача від оплати фактично прийнятого товару.

Місцевий господарський суд, дослідивши надані відповідачем докази часткової оплати, встановив, що відповідачем сплачено всього 210 000,00 грн. боргу, що підтверджено платіжними дорученнями на вказану суму (а/с 62-77), з яких 10 000,00 грн. сплачено - 25.02.2016, тобто, після порушення провадження у даній справі.

Враховуючи, що товар поставлено на загальну суму 602 800,00 грн., з яких сплачено 210 000,00 грн., станом на момент розгляду даної справи у суді першої інстанції борг відповідача складав 392 800,00 грн..

Місцевим господарським судом правомірно відзначено, що оскільки, позов надійшов поштою, днем звернення позивача до суду є дата, зазначена на конверті, в якому надійшла позовна заява, а саме 19.02.2016, тому 10 000,00 грн. вважаються сплаченими після подання позову, з огляду на те, що на момент підписання та надіслання до суду позовної заяви, відповідні суми не були сплачені і позивач не міг врахувати сплати при заявленні позовних вимог.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, зокрема, в разі відсутності предмету спору.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що провадження у справі в частині стягнення 10 000,00 грн., які вважаються сплаченими після подання позову, підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку з відсутністю предмету спору. Оскільки, сплата відбулась після надіслання позову до суду, вважається, що спір у відповідній частині виник внаслідок неправильних дій відповідача (несвоєчасної сплати), тому судові витрати у відповідній частині позовних вимог покладаються на відповідача.

В решті заявленої до стягнення суми основного боргу (25 000,00 грн.) місцевим господарським судом відмовлено, як заявленого необґрунтовано.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 60 280,00 грн. договірного штрафу, пред'явленого на підставі п. 6.2.1 Договору (в редакції Протоколу узгодження розбіжностей від 18.03.2015 до основного Договору поставки), судом першої інстанції зазначено наступне.

Відповідно до пункту 6.2.1 Договору (в редакції Протоколу розбіжностей від 18.03.2015) у випадку прострочення оплати за цим Договором на строк більше 3 (трьох) робочих днів, Покупець сплачує на користь Постачальника штраф у розмірі 10 % від суми рахунку на поставлено партію товару.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, чинне законодавство, зокрема, ст. 549 Цивільного кодексу України передбачає можливість стягнення штрафу за порушення будь-якого зобов'язання, в той час, як стягнення пені обмежено відповідною статтею за порушення грошового зобов'язання.

Відтак, суд першої інстанції вірно відзначив, що названий розмір штрафу встановлений шляхом підписання Протоколу розбіжностей від 18.03.2015 до Договору поставки, а тому відповідний вид та розмір відповідальності свідомо погоджений відповідачем.

З огляду на вищевикладене, місцевий господарський суд правильно зазначив, що оскільки у встановлений Договором строк (до 18 листопада 2015 та 25 листопада 2015 року) товар оплачений не був в повному обсязі (часткові проплати здійснені починаючи з середини грудня 2015 року) та враховуючи умову п. 6.2.1 Договору, вимога позивача про стягнення з відповідача 60 280,00 грн. штрафу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог на суму 392 800,00 грн. основного боргу та 60 280,00 грн. штрафу. В частині стягнення 10 000,00 грн. основного боргу провадження у справі правомірно припинено у відповідності до п. 11 ст. 80 ГПК України, решта позовних вимог (25 000,00 грн.) задоволенню не підлягає, з підстав необґрунтованості.

Відповідач ТОВ "Тема-Б" у доводах апеляційного оскарження, як і під час розгляду даної справи у суді першої інстанції, посилаючись пп. 3.7, 4.5 Договору поставки, наголошує на тому, що обов'язок зі сплати товару ще не настав, оскільки, за його ствердженням, позивач не передав відповідачеві повний пакет документів, який передбачено за п.4.5 Договору поставки. Скаржник зазначає, що він мав право не здійснювати оплату або здійснювати її не в повному обсязі до моменту повного та належного виконання позивачем зобов'язання з поставки товару. Таким чином, стверджує відповідач, прострочення відповідача ТОВ "Тема-Б" за даним Договором відсутнє. Серед іншого, скаржник наполягає на відмові в стягненні штрафу, оскільки на його думку, такий вид неустойки як штраф може бути стягнуто тільки за порушення не грошового зобов'язання.

Позивач ПП "Альватрейдінг", заперечуючи доводи апеляційного оскарження відповідача, наголошує на тому, що сторони укладаючи Договір поставки, погодили умову згідно якої обов'язок щодо сплати виникає лише за умови передачі повного пакету документів. Позивач звертає увагу на те, що відповідачем протягом тривалого часу вчинялись дії щодо визнання боргу. Зокрема, часткові оплати на суму 210 000,00 грн. підтверджують факт виконання постачальником положень п. 4.6 Договору в частині передачі повного пакету документів покупцю. Крім того, зауважує позивач, Договором поставки не передбачено альтернативу щодо сплати, на яку вказує відповідач. Якщо строк оплати не настав, то відповідно відповідач би не здійснював часткову оплату за поставлений товар. Щодо доводів апеляційного оскарження стосовно стягнення штрафу, позивач стверджує, що сторони добровільно п. 6.2.1 Договору погодили розмір штрафу у вигляді 10% від суми на рахунку на поставлену партію товару, а тому безпідставними є заперечення відповідача в цій частині. (в редакції Протоколу узгодження розбіжностей від 18.03.2015 до основного Договору поставки).

Колегія суддів, дослідивши матеріали даної справи, не приймає до уваги доводи апеляційного оскарження відповідача, вважає їх такими, що не спростовують правових висновків суду першої інстанції.

При цьому, колегія суддів вважає правомірним висновок місцевого господарського суду, що оскільки відповідачем товар прийнято без зауважень та частково оплачено на суму 210 000,00 грн., а відповідач, в свою чергу, протягом тривалого часу не звертався до позивача з вимогами про передачу документів, то посилання на п. 4.5. Договору не звільняє його від оплати фактично прийнятого товару.

Стосовно доводів апеляційного оскарження, що такий вид неустойки як штраф може бути стягнуто тільки за порушення не грошового зобов'язання, колегія суддів відзначає наступне.

Згідно зі ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Між тим, виходячи з системного аналізу змісту положень ч.ч.2,3 ст.549 Цивільного кодексу України та ч.ч.4,6 ст.231, ч.2 ст.343 Господарського кодексу України, законодавцем розмежовуються штраф та пеня як різні види неустойки. Зокрема, штраф є господарською санкцією (неустойкою), яка носить разовий характер, тобто встановлюється у твердій сумі (фіксованій або у відсотковому відношенні до суми невиконаного або несвоєчасно виконаного зобов'язання) та сплачується (стягується) однократно. Водночас, на відміну від штрафу, пеня є господарською санкцією (неустойкою), яка носить триваючий характер, тобто нараховується у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. (Наведена правова позиція викладена у Постанові Вищого господарського суду України від 09.09.2014 № 917/251/14)

Тобто, штраф носить допоміжний (акцесорний) до основного зобов'язання характер.

Як вбачається з умов п. 6.2.1 Договору (в редакції Протоколу розбіжностей від 18.03.2015) у випадку прострочення оплати за цим Договором на строк більше 3 (трьох) робочих днів, Покупець сплачує на користь Постачальника штраф у розмірі 10 % від суми рахунку на поставлено партію товару.

У відповідності до ч. 4 ст. 213 Господарського кодексу України штраф, як різновид неустойки може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За пунктом 2.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» роз'яснено, що застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), при тому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, за оцінкою колегії суддів, сторони за спірним Договором поставки мали право визначити у Договорі такий вид забезпечення виконання зобов'язань відповідача, як стягнення штрафу у вигляді 10% від суми на рахунку на поставлену партію товару, що не протирічить діючому господарському законодавству.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги відповідача ТОВ "Тема-Б" є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого Рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ТОВ "Тема-Б"залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 12.04.2016 № 910/2515/16 залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2016 № 910/2515/16 набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2016 № 910/2515/16 може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний строк.

Матеріали справи № 910/2515/16 повернути до Господарського суду Київської області.

Головуючий суддя Т.В. Ільєнок

Судді Ю.Л. Власов

С.Г. Рудченко