ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2016 р.Справа № 922/2212/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Вознюк С.В.

розглянувши справу

за позовом Державної екологічної інспекції у Харківській області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зачепилівське районне мисливсько-рибальське спеціалізоване виробниче підприємство", смт. Зачепилівка
про стягнення 10 000,00грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, дов. № 5196/01-25/09-14 від 01.10.2014р.;

відповідача - ОСОБА_1, дов. б/н від 18.07.2016р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь держави шкоду в розмірі 10 000,00грн., заподіяну державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, а також покласти на відповідача понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 434,68грн.

26.07.2016р. позивач надав до суду заяву, в якій зазначив про технічну помилку, допущену в п.2 прохальної частини позову щодо покладення на відповідача витрат зі сплати судового збору, у зв'язку з чим просить суд покласти на відповідача понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 378,00грн. замість 3 434,68грн.

Суд приймає цю заяву, оскільки вона відповідає чинному законодавству та не порушує процесуальні права сторін.

В судовому засіданні 28.07.2016р., в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 06.09.2016р. Після перерви судове засідання продовжено.

Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у відзиві на позов та в судовому засіданні проти позову заперечує, вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими, у зв'язку з чим просить суд в задоволенні позову відмовити.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 екологічною інспекцією у Харківській області (позивач) в період з 13.04.2016р. по 14.04.2016р. було проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Товариством з обмеженою відповідальністю "Зачепилівське районне мисливсько-рибальське спеціалізоване виробниче підприємство" (відповідач), за результатами якої було складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства № 202/01-04/04-09 від 14.04.2016р., в якому зазначалось те, що відповідачем в обході № 1 проведено незаконне полювання, а саме: 14.06.2015р. проведено облавне полювання та добуто кабана на підставі ліцензії № 005032. По факту проведення полювання були зроблені відповідні записи в Журналі реєстрації інструктажу з правил безпеки при проведенні полювання, згідно якого в полюванні приймали участь 10 мисливців.

З метою усунення порушень, виявлених під час проведення позапланової перевірки позивачем винесено припис № 22/04-09 від 18.04.2016р.

12.05.2016р. позивачем складено протокол № 000182 про адміністративне правопорушення та того ж дня постановою № 62/04-21 справу про адміністративне правопорушення закрито на підставі п.7 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв'язку із закінченням строків.

У зв'язку із виявленими порушеннями природоохоронного законодавства, зокрема, незаконного полювання, позивачем на підставі спільного наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України та Державного комітету лісового господарства України від 18.07.2007р. № 332/262 "Про затвердження ОСОБА_4 для обчислення розміру відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення законодавства в галузі мисливського господарства та полювання (крім видів, занесених до Червоної книги України)" розраховано шкоду за незаконне добування одного кабана та пред'явлено претензію № 46 від 19.04.2016р. на суму 10 000,00грн., яку 19.04.2016р. було направлено на адресу відповідача, вимоги даної претензії відповідачем добровільно не виконані.

Оскільки відповідач в добровільному порядку не відшкодував заподіяну державі шкоду, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 32 Закону України „Про мисливське господарство та полювання" для проведення ветеринарно-санітарної експертизи передбачений селекційний та вибірковий діагностичний відстріли мисливських тварин. Такий відстріл проводиться незалежно від строків мисливського сезону.

04.06.2015р. відповідачу ОСОБА_3 агентством лісових ресурсів України було надано дозвіл № 001707 на проведення в термін з 04.06.2015р. по 30.06.2015р. в мисливських угіддях Товариства з обмеженою відповідальністю "Зачепилівське районне мисливсько-рибальське спеціалізоване виробниче підприємство" діагностичного відстрілу для ветеринарно-санітарної експертизи тварин, а саме: одного кабана.

14.06.2015р. мисливцем ОСОБА_5 в присутності головного державного інспектора ветеринарної медицини Зачепилівського району ОСОБА_6, головного спеціаліста держветінспектора управління ветеринарної медицини в Зачепилівському районі ОСОБА_7 був проведений діагностичний відстріл кабана, про що був складений акт № 005032. Зазначений акт підписано безпосередньо особою, яка провела відстріл ОСОБА_5 та спеціалістом державної служби ветеринарної медицини ОСОБА_6 (а.с.32).

Проведення діагностичного відстрілу кабана проводилось мисливцем ОСОБА_5 на підставі ліцензії № 037163, відповідно до якої останньому ОСОБА_3 агентством лісових ресурсів України було надано дозвіл на добування 14.06.2015р. одного кабана (а.с.74).

Матеріал для проведення ветеринарно-санітарної експертизи був відібраний та направлений до Харківського філіалу державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи. Експертиза нутрощів дикого кабана, відстреленого 14.06.2015р. на підставі дозволу № 001707 була проведена в період з 16.06.2015р. по 22.06.2015р., про що 22.06.2015р. складений відповідний звіт № 001093 п.м./15 (а.с.34).

Таким чином, суд дійшов висновку, що 14.06.2015р. відповідачем був здійснений відстріл кабана при проведенні законного діагностичного відстрілу, а не облавного полювання, як вказує позивач у позовній заяві.

В обґрунтування своїх доводів щодо проведення відповідачем саме облавного полювання позивач посилається на журнал реєстрації інструктажу з техніки безпеки при проведені полювання, з якого вбачається, що 14.06.2015р. було проінструктовано 10 мисливців.

Суд не приймає ці доводи позивача виходячи з наступного.

Відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами:

письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів;

поясненнями представників сторін.

Як вже було встановлено судом, факт проведення 14.06.2015р. саме вибіркового відстрілу кабана підтверджується актом діагностичного відстрілу мисливських тварин № 005032 від 14.06.2015р. (а.с.32) за дозволом № 001707 на вибірковий діагностичний відстріл у зв'язку з африканською чумою свиней. Даний відстріл проведено уповноваженою на це особою ОСОБА_5

В своїх письмових поясненнях та в судовому засіданні відповідач зазначив, що облавне полювання на кабана взагалі не проводилось, оскільки в період, в який здійснювався вибірковий відстріл, полювання на кабана взагалі заборонено. Що стосується записів в Журналі інструктажу з правил безпеки при проведенні полювання, дані записи були зроблені відповідачем для фіксації факту проведення інструктажу з правил безпеки з особами, яких залучили на допомогу для проведення вибіркового діагностичного відстрілу, оскільки іншого журналу для фіксації відомостей з проведення інструктажу не існує. Як зазначив відповідач, особи, залучені на допомогу для проведення вибіркового діагностичного відстрілу, перебували без зброї та лише в якості беззбройної та неагресивної допомоги для вишукування тварини.

Даний факт позивачем не спростовано, в матеріалах справи такі докази також відсутні.

Суд звертає увагу на те, що а ні норми Закону України "Про мисливське господарство та полювання", а ні Інструкція про вибірковий діагностичний відстріл мисливських тварин для проведення державної ветеринарно-санітарної експертизи (далі - Інструкція) не містять прямої заборони щодо залучення осіб на допомогу для проведення вибіркового діагностичного відстрілу.

Так, відповідно до п.4.1 Інструкції діагностичний відстріл здійснюється протягом строку, визначеного в дозволі, незалежно від строків сезону полювання працівниками, уповноваженими здійснювати охорону мисливських угідь, для територій природно-заповідного фонду - працівниками, уповноваженими здійснювати охорону цих територій, які отримали відповідні дозволи для його проведення. Що відповідачем і було зроблено в даному випадку.

Крім того, у п.4.4 Інструкції зазначено, що діагностичний відстріл може проводитись з підходу, із засідок чи веж, з під'їзду на гужовому транспорті, що також не спростовує участь інших осіб у допомозі вишукування тварини.

За приписами ст.1166 Цивільного Кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідальність особи у вигляді обовязку відшкодувати завдані збитки наступає лише за наявності в сукупності певних умов, які разом утворюють склад правопорушення, а саме: наявність збитків, протиправної поведінки, причинного зв'язку між поведінкою і збитками, вини.

Такий елемент цивільного (господарського) правопорушення, як протиправна поведінка заподіювача збитків полягає у порушенні правової норми, що виявляється у здійсненні заборонених правовою нормою дій або в утриманні в здійсненні наказів правової норми діяти певним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивач не довів суду наявність такого невідємного елементу правопорушення, як протиправна поведінка відповідача, оскільки відповідачем було здійснено не облавний відстріл кабана, а, як вже зазначалося вище - відстріл кабана при проведенні законного діагностичного відстрілу, передбаченого вимогами ст.32 Закону України „Про мисливське господарство та полювання".

Також слід зазначити, що позивачем не було доведено такого елементу правопорушення, як вина, яка полягає у психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відстрілена 14.06.2015р. дика тварина була направлена саме на експертизу для запобігання розповсюдженню африканської чуми, а не для іншої мети - продовольчих чи інших господарських потреб, за для яких проводиться полювання.

Таким чином, позивач не довів суду, що відповідачем було здійснено саме облавне полювання, а не вибірковий відстріл.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, а також те, що в матеріалах справи відсутні докази проведення відповідачем облавного полювання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення 10 000,00грн. збитків є безпідставними, недоведеними, а тому такими, що задоволенню не підлягають .

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст.49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої при відмові в позові витрати зі сплати судового збору суд покладає на позивача.

Керуючись статтями 1, 4, 12, 22, 28, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 09.09.2016 р.

Суддя ОСОБА_4