КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2016 р. Справа№ 910/10895/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Смірнової Л.Г.

Зеленіна В.О.

секретар судового засідання Білак В.Ю.

за участю представників:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: Ніколаєв В.В. - за належним чином оформленою довіреністю;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2016р.

у справі №910/10895/16 (суддя Комарова О.С.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 7 717,28 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 7 717,28 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, як страховик за договором добровільного страхування майна потерпілого, виплатив страхове відшкодування страхувальнику і з моменту здійснення такої виплати, на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" набув право зворотної вимоги до відповідальної за заподіяний збиток особи, якою є відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності винної у вчиненні ДТП особи, та який зобов'язаний відповідно до вимог Закону відшкодувати позивачу понесені збитки у розмірі виплаченого страхового відшкодування.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.07.2016р. у справі №910/10895/16 позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" грошові кошти у розмірі 7 717,28 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Наводячи підстави, з яких порушено питання про перегляд оскаржуваного рішення, скаржником зазначено про прийняття судом першої інстанції рішення, яке не відповідало нормам матеріального та процесуального права.

На думку скаржника, відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності винної у вчиненні ДТП особи, відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування" та вимог Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зобов'язаний в порядку заявленої до нього позивачем зворотної вимоги відшкодувати позивачу збитки, понесені останнім у зв'язку з виплатою страхового відшкодування. Однак, такі збитки мають бути відшкодовані відповідачем частково, в межах оціненої шкоди, але з урахуванням значення фізичного зносу складових частин ТЗ, що не було враховано позивачем.

З огляду на викладене, врахувавши висновки проведеної відповідачем у справі консультації №71/R/21/0 від 18.09.2014р., якою було визначено розмір матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженому при ДТП транспортному засобу "ЗАЗ Sens", апелянт вважав, що місцевий господарський суд, неправомірно задовольнив позовні вимоги у заявленому позивачем розмірі.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 27.07.2016р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Кропивної Л.В., судді: Зеленін В.О., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.07.2016р. вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 31.08.2016р.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 31.08.2016р. у зв'язку з перебуванням судді Чорної Л.В. у відпустці, змінено склад колегії суддів та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Смірнова Л.Г., Зеленін В.О.

Позивач до судового засідання, що відбулось 31.08.2016р., не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представників позивача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, і , за таких обставин, розгляд справи за відсутності позивача є можливим.

У судовому засіданні представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав, просив апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення, прийняти нове рішення, яким відмовити у позові.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 22.05.2013р. між позивачем (Страховик) та Приватним підприємством "Старт "ЗЕС" (Страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/0663450/1809/13.

Об'єктом Договору добровільного страхування є транспортний засіб "ЗАЗ Sens" 2013 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (п. 3 договору).

Вказаний транспортний засіб позивач прийняв на страхування, на випадок пошкодження внаслідок страхових подій (випадку), зокрема - пошкодження чи знищення внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно п. 13 договору вартість відновлювального ремонту розраховується без урахування фізичного зносу деталей.

09.02.2014р. відбувся страховий випадок по вул. Зелена 253 (Сихівський район) в м. Львові відбулося зіткнення автомобіля "Chevrolet Lacetti", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що знаходився під керуванням ОСОБА_4, та автомобіля "ЗАЗ Sens" державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль "ЗАЗ Sens" державний реєстраційний номер НОМЕР_1, був пошкоджений, що підтверджується довідкою № 9346978, виданою органами МВС України (копія довідки міститься в справі).

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем було перераховано страхове відшкодування в розмірі 25 372,09 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 0026555 від 01.07.2014р. Вказаний розмір страхового відшкодування підтверджується наявним в матеріалах справи страховим актом № від 01.07.2014р. (копія страхового акту та платіжного доручення наявні в матеріалах справи).

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Зі змісту статтей 1187, 1188 Цивільного кодексу України випливає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Відповідно до постанови Городоцького районного суду Львівської області від 24.03.2014р. у справі № 441/447/14-п, дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_4, якого визнано винним.

З матеріалів справи встановлено , що ОСОБА_4 застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу "Chevrolet Lacetti", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, шляхом укладення з відповідачем полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3482869, чинного на момент скоєння ДТП. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 50 000,00 грн., розмір франшизи - 0 грн. (копія витягу з МТСБУ про поліс № АС/3482869 міститься в матеріалах справи).

Відповідно до положень п. 22.1 до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, на підставі зазначених вище норм та у зв'язку з укладенням відповідачем з ОСОБА_4 полісу страхування цивільно-правової відповідальності АС/3482869, відповідач прийняв на себе обов'язок відшкодовувати завдану ОСОБА_4 шкоду, заподіяну майну третіх осіб, внаслідок експлуатації транспортного засобу "Chevrolet Lacetti", державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Сплативши страхове відшкодування застрахованій ним за договором добровільного майнового страхування особі, до позивача перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до відповідача як страховика цивільної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації водієм ОСОБА_4 транспортного засобу "Chevrolet Lacetti", державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

28.08.2014р. листом № 559 позивач звернувся до відповідача з вимогою щодо сплати страхового відшкодування у сумі 25 372,09 грн.

У відповідь, відповідач направив лист №8389 від 01.10.2014р. в якому зазначав, що з урахуванням фізичного зносу деталей, які підлягають заміні (відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів) сума страхового відшкодування складає - 17 654,81 грн.

На підтвердження вказаної обставини відповідачем до матеріалів справи надано Консультацію №71-R/21/0/0914 від 18.09.2014р., з висновку якої вбачається - 52,76% фізичного зносу ТЗ ЗАЗ SENS державний номер НОМЕР_1.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказував, що позивачем здійснено розрахунок своїх вимог до відповідача, виходячи з суми виплаченого позивачем відшкодування застрахованій ним особі, яка становила 25 373,09 грн., тоді як фактична вартість використаних у відновлюваному ремонті запчастин з урахуванням коефіцієнту зносу мала складати 17 654,81 грн.

Сплативши 17 654,81 грн. позивачу, відповідач просив відмовити у задоволенні позову останнього про стягнення з відповідача 7 717,28 грн. позовних вимог, як заявлених безпідставно.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 25 вказаного Закону виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката).

Таким чином, згідно з положеннями Закону України "Про страхування" сторони договору добровільного страхування мають можливість самостійно визначати умови здійснення страхових виплат, в т.ч. і встановлювати порядок визначення суми страхового відшкодування. Ні вказаний закон, ні чинне законодавство України не зобов'язує страховика за договором добровільного страхування наземного транспорту обов'язково враховувати коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу при визначенні страхового відшкодування.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вартість матеріального збитку автомобіля "ЗАЗ Sens" державний реєстраційний номер НОМЕР_1, визначено на підставі наряду-замовлення № ЛА-11179 від 30.05.2014р., відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля склала 25 951,09 грн. (копія вказаного рахунку наявна в матеріалах справи). Позивачем перераховано страхове відшкодування у вказаному розмірі страхувальнику, що підтверджується платіжним дорученням № 0026555 від 01.07.2014р.

Відповідно до п. 7.38 "Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів", затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003р. №142/5/2092, значення фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

Враховуючи, що автомобіль "ЗАЗ Sens" державний реєстраційний номер НОМЕР_1 2013 року випуску, коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю.

З огляду на встановлене, доводи апелянта про невірне визначення значення коефіцієнту фізичного зносу та завищення суми страхового відшкодування є помилковими.

Крім того судова колегія враховує, що поширення приписів ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" на здійснену позивачем виплату страхового відшкодування на користь страхувальника є безпідставним, адже вказаний Закон не поширюється на правовідносини, що виникли за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу (КАСКО), а Закон України «Про страхування» відповідних застережень не встановлює.

Посилання скаржника на постанову Верховного Суду України у справі № 6-691цс15 від 02.12.2015р. не приймається до уваги, оскільки вказаною постановою регулюються інші правовідносини, які виникли між винною особою та страховиком щодо повного відшкодування завданої винною особою збитків у разі недостатності страхової виплати, тоді як у даній справі суд розглядає правовідносини між страховиком, який виплатив страхове відшкодування, та страховиком винної особи.

Як визначає ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що виплата страхового відшкодування у розмірі без урахування фізичного зносу позивачем здійснено правомірно, обчислення даної суми відбулося з урахуванням приписів законодавства та умов договору про добровільне страхування, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача 7 717,28 грн., враховуючи імперативність положень ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993, ч. 1 ст. 1191 ЦК України та оскільки відповідач здійснив не повну оплату суми страхового відшкодування, перерахувавши позивачу лише 17 654,81 грн.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2016р. у справі №910/10895/16 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

З огляду на встановлене, судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2016р. у справі №910/10895/16 слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладається на апелянта.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2016р. у справі №910/10895/16 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2016р. у справі №910/10895/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/10895/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Л.Г. Смірнова

В.О. Зеленін