ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2016 р. Справа № 914/3812/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючий суддя Желік М.Б.

Суддів Костів Т.С.

Малех І.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" б/н від 01.03.2016 року

за заявою Приватного акціонерного товариства "Агро-союз" (вул. Крайківського, буд. 1Б, м.Івано-Франківськ, 76019; ) з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-союз" (вул. Навроцького, буд. 25, м.Львів, 79034; ) на суму 19458354 грн. 62 коп.

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 17.02.2016 року

у справі № 914/3812/15

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернотрейд"

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-союз" (вул. Навроцького, буд. 25, м. Львів, 79034; ),

за участю представників:

від ПАТ "Укрсоцбанк": Гаман О.М.

від ПАТ "Укрсоцбанк": Клаптюк В.А.

Арбітражний керуючий: Гусар І.О.

від ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України": Федулов Ю.В.

Учасникам процесу роз'яснено їх права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20,22 ГПК України. 06.07.2016 року представником Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" подано заяву про відвід судді-доповідача Желіка М.Б., у задоволенні якої відмовлено, про що винесено відповідну ухвалу від 06.07.2016 року. 31.08.2016 року представником ПАТ "Укрсоцбанк" подано заяву про відвід складу суду у справі № 914/3812/15, у задоволенні якої відмовлено, про що винесено відповідну ухвалу від 31.08.2016 року. За клопотанням представника ПАТ «Укрсоцбанк» здійснювалась технічна фіксація судового процесу.

У судовому засіданні 13.09.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

17.02.2016 року господарським судом Львівської області (суддя Цікало А.І.) у справі № 914/3812/15 розглянуто матеріали за заявою Приватного акціонерного товариства «Агро-союз» та визнано його вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Агро-союз» на суму 19 460 790 грн. 62 коп. (з яких: 19 458 354 грн. 62 коп. - заборгованість; 2 436 грн. 00 коп. - витрати по сплаті судового збору у справі про банкрутство).

Не погодившись з ухвалою господарського суду Львівської області від 17.02.2016 року у справі № 914/3812/15, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 01.03.2016 року. Апеляційна скарга мотивована недійсністю на підставі ст.ст. 203, 207 ЦК України договору позики №1470-Ф від 28.04.2015 року, укладеного між боржником та ПрАТ «Агро-Союз», який незважаючи на положення п.1 ч.1 ст.83 ГПК України не був визнаний недійсним судом першої інстанції. Крім цього, на переконання скаржника, пов'язаними з боржником кредиторами було створено штучні умови для доведення підприємства боржника до банкрутства. Відтак, скаржник просить скасувати вказану ухвалу щодо кредиторських вимог ПрАТ «Агро-Союз» та постановити нове рішення, яким відхилити вимоги ПрАТ «Агро-Союз», які грунтуються на підставі договору позики №1470-Ф від 28.04.2015 року.

Згідно автоматизованого розподілу справ КП "Документообіг господарських судів", 15.03.2016 року справу за № 914/3812/15 розподілено до розгляду судді - доповідачу Желіку М.Б., а членами колегії суддів Костів Т.С., Марко Р.І.

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду 31.03.2016 року поновлено скаржнику строк на подання апеляційної скарги, матеріали апеляційної скарги визнано достатніми для прийняття їх до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 31.03.2016 року. Рух справи відображено в ухвалах суду від 31.03.2016 року, 18.04.2016 року, від 18.05.2016 року, від 02.06.2016 року, від 06.07.2016 року, від 27.07.2016 року, від 03.08.2016 року, від 31.08.2016 року, від 07.09.2016 року. Зокрема, ухвалою від 18.05.2016 року колегією суддів задоволено клопотання ПАТ "Укрсоцбанк" про витребування банківських виписок. Ухвалою суду від 02.06.2016 року строку розгляду апеляційної скарги продовжено на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 06.07.2016 року. Ухвалами від 06.07.2016 року задоволено клопотання про витребування доказів, про продовження строку розгляду справи та відкладено її розгляд на 27.07.2016 року.

У зв'язку з перебуванням суддів Марко Р.І. та Костів Т.С. у відпустці, 22.07.2016 року здійснено автоматизовану зміну складу колегії суддів, внаслідок чого до складу колегії суддів включено суддю Кравчук Н.М. та суддю Кузь В.Л.

Ухвалою суду від 03.08.2016 року задоволено клопотання про витребування доказів та відкладено розгляд справи на 31.08.2016 року.

У зв'язку з перебуванням членів колегії - суддів Кузь В.Л. та Кравчук Н.М. у відпустці, 30.08.2016 року здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів, внаслідок чого до складу колегії суддів включено суддю Костів Т.С. та Малех І.Б.

Ухвалою від 31.08.2016 року відмовлено у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі ТОВ «Агро-Союз Проекти» та ТОВ ФГ «Світанок» у статусі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні боржника, та відкладено розгляд справи.

18.04.2016 року на адресу Львівського апеляційного господарського суду надійшов відзив від ПрАТ «Агро-Союз», відповідно до якого просив залишити ухвалу від 17.02.2016 року без змін, а апеляційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» - без задоволення.

18.05.2016 року представником ПАТ "Укрсоцбанк" подано клопотання про долучення документів та про витребування доказів; 02.06.2016 року подано додаткові пояснення; 06.07.2016 року подано клопотання про витребування доказів; 03.08.2016 року подано клопотання про витребування в банківських установ документів та додаткові пояснення; 31.08.2016 року через канцелярію суду представником ПАТ "Укрсоцбанк" подано доповнення до додаткових пояснень та додаткові пояснення.

01.06.2016 року на адресу Львівського апеляційного господарського суду від ПАТ "АБ "РАДАБАНК" на виконання ухвали суду від 18.05.2016 року надійшли банківські виписки по поточних рахунках ТзОВ "Компанія "Агро-союз".

22.07.2016 року на адресу суду надійшов лист від ПАТ «Кредобанк» на виконання вимог ухвали суду від 06.07.2016 року.

29.07.2016 року на адресу суду надійшов лист від ПАТ «АБ «Радабанк» на виконання вимог ухвали суду від 06.07.2016 року; 22.08.2016 року на адресу суду на виконання вимог ухвали суду від 03.08.2016 року надійшов лист від ПАТ "АБ "Радабанк".

03.08.2016 року від ПрАТ «Агро-Союз» надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 13.09.2016 року представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задоволити. Також представник ПАТ «Укрсоцбанк» у судовому засіданні 13.09.2016 року підтримав подане через канцелярію суду клопотання про залучення до участі у справі ТОВ «Корпорація «Агро-Союз» у статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні боржника, оскільки вважає, що у разі включення до реєстру вимог кредиторів вимог ПАТ «Укрсоцбанку» таке рішення вплине на права та інтереси ТОВ «Корпорація «Агро-Союз».

Відповідно до ч.1 ст.27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї зі сторін.

Колегія суддів звертає увагу, що ТОВ «Корпорація «Агро-Союз» згідно з ухвалами місцевого суду від 17.02.2016 року є кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-союз", його вимоги визнані судом та включені в реєстр вимог кредиторів, тобто він вже є учасником - кредитором провадження у справі про банкрутство.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що згідно з Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» сторонами у справі про банкрутство є конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут); учасники у справі про банкрутство - сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство. Інших учасників процесу у справі про банкрутство, зокрема, таких як треті особи, на стороні боржника, законом не передбачено.

Враховуючи наведене, суд відмовляє у задоволенні поданого клопотання як безпідставного та необгрунтованого.

Відповідно до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла до висновку про те, що вимоги апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" б/н від 01.03.2016 року підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним.

12.11.15 року ухвалою Господарського суду Львівської області порушено провадження у справі № 914/3812/15 про банкрутство ТзОВ "Компанія "Агро-союз".

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.12.2015 заяву ПрАТ "Агро-союз" з вимогами до ТзОВ "Компанія "Агро-союз" на суму 19 458 354 грн. 62 коп. прийнято до розгляду.

Відповідно до ч.5 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що розпорядник майна боржника не пізніше ніж на десятий день з дня, наступного після закінчення встановленого частиною першою цієї статті строку, з урахуванням результатів розгляду вимог кредиторів боржником повністю або частково визнає їх або відхиляє з обґрунтуванням підстав визнання чи відхилення, про що письмово повідомляє заявників і господарський суд, а також подає до суду письмовий звіт про надіслані всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами разом з копіями повідомлень про вручення поштового відправлення та описів вкладення в поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредиторами.

Згідно з повідомленням від 15.01.2016 р. вих. № 02-01-59/23 ПрАТ "Агро-союз" та Господарський суд Львівської області було повідомлено про те, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-союз" та розпорядником майна Гусар І.О. розглянуто заяву з вимогами до боржника та заявлені вимоги визнано у повному обсязі.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 22.04.2011 р. між ТзОВ "Компанія "Агро-союз" та ПрАТ "Агро-союз" укладено договір позики (зворотної фінансової допомоги) № 461-Ф, а також 22.04.2012 р додаткову угоду № 1 до договору позики (зворотної фінансової допомоги) № 461-Ф від 22.04.2011 р., за яким ПрАТ "Агро-союз" (як позикодавець) здійснив перерахування грошових коштів ТзОВ "Компанія "Агро-союз" (як позичальнику) у розмірі 522 516,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 26.06.2012 р. № 681 та від 27.06.2012 р. № 683.

Однак, у матеріалах справи наявні лише копії таких платіжних доручень. На копії таких документів зазначено, що платіжне доручення №681 від 26.06.2012р. одержане банком 26.06.2012 року та проведено банком 26.06.2012р., а платіжне доручення №683 від 27.06.2012р. одержане банком 27.06.2012 року та проведено банком 27.06.2012р.

Колегія суддів звертає увагу на допустимість вказаних платіжних доручень як доказу надання коштів. Так, розрахунковим документом є документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача (п.1.4). Для списання коштів з рахунку платника банк платника застосовує платіжні інструменти, які визначені цією главою, згідно з нормативно-правовими актами Національного банку та внутрішніми процедурами банку (п.1.9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою Постановою Правління Національного банку України 21.01.2004 N 22, надалі по тексту постанови Інструкція).

Згідно з п.1.13 Інструкції під час здійснення розрахунків можуть застосовуватись розрахункові документи на паперових носіях та в електронному вигляді. Ця Інструкція встановлює правила використання під час здійснення розрахункових операцій таких видів платіжних інструментів, зокрема, як платіжного доручення (додаток 2).

Примірник розрахункового документа (незалежно від способу його виготовлення), реєстр платіжних вимог, які залишаються в банку, мають містити відбиток печатки (якщо картка із зразками підписів та відбитка печатки містить відбиток печатки) і підписи/підпис відповідальних/ої осіб/особи. Під час підписування розрахункового документа не дозволяється використання факсиміле, а також виправлення та заповнення розрахункового документа в кілька прийомів (п.2.7,2.8 Інструкції).

Банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов'язково заповнює реквізити "Дата надходження" і "Дата виконання", а банк стягувача - "Дата надходження в банк стягувача" (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп "Вечірня". Відміткою про дату реєстрації банком платіжного доручення платника про сплату платежів до бюджету є заповнення в ньому реквізиту "Дата надходження", який банк заповнює незалежно від дати складання платником цього платіжного доручення. У розрахункових документах дата, зазначена в реквізиті "Дата виконання", має відповідати: даті списання коштів з рахунку платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку; даті списання коштів з рахунку платника та з кореспондентського рахунку банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку (п.2.14 Інструкції).

Враховуючи наведені положення, відсутність відбитків штампа банку на платіжних дорученнях від 26.06.2012 р. № 681 та від 27.06.2012 р. № 683, суд не може вважати доведеним здійснення операції по переказу коштів у вказаній сумі і з вказаним призначенням платежу, відтак, приходить до висновку про непідтвердженість заборгованості в розмірі 522 516,00 грн.

Матеріалами справи також підтверджено, що 26.07.2013 р. між ТзОВ "Компанія "Агро-союз" та ПрАТ "Агро-союз" укладено договір позики (зворотної фінансової допомоги) № 470-Ф, а також 03.02.2014 р. додаткову угоду № 1 до договору позики (зворотної фінансової допомоги) № 470-Ф від 26.07.2013 р. і 24.11.2014 р. додаткову угоду до договору позики (зворотної фінансової допомоги) № 470-Ф від 26.07.2013 р.

Кредитор зазначає, що на виконання умов вказаного договору він здійснив перерахування грошових коштів боржнику у розмірі 6 316 000,00 грн., що підтверджується відповідними банківськими виписками, а боржник у термін, визначений договором, повернув лише 93 153,38 грн., внаслідок чого у боржника утворилась заборгованість перед кредитором у розмірі 6 222 846,62 грн. Судом першої інстанції визнано вказану суму заборгованості, однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком та звертає увагу на наступне.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.34 ГПК України).

Так, розрахунковий документ - документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунка платника на рахунок отримувача (ч.1.35 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»). Ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: платіжне доручення; платіжна вимога-доручення; розрахунковий чек; платіжна вимога; меморіальний ордер (ч.22.1 ст.22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Реквізит платіжного доручення "Призначення платежу" заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України і відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту лише за зовнішніми ознаками (пункт 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті).

Згідно з долученими виписками по рахунках з призначенням платежу «фінансова доп.по дог.470-Ф від 26.07.2013», що є допустимими доказами по виконання кредитором умов договору №470-Ф від 26.07.2013 року, які долучені до матеріалів справи 03.08.2016р., підтверджується надання фінансової допомоги боржнику на загальну суму 6 216 000 грн., а не 6 316 000 грн.

Також на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції представником подано в матеріали справи докази часткового повернення фінансової допомоги по дог.470-Ф, а саме, на суму 840 145,39 грн. (платіжне доручення від 14.11.2014 року на суму 80 000 грн. не завірене належним чином, не містить печатки банку, тому до уваги не береться).

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає помилковим висновок суду про визнання заборгованості за договором позики (зворотної фінансової допомоги) № 470-Ф від 26.07.2013 р. перед ПрАТ "Агро-союз" у розмірі 6 222 846,62 грн., та зазначає, що обгрунтованим є розмір 5 375 854,61грн.

Крім цього, 28.04.2015 р. між ТзОВ "Компанія "Агро-союз" та ПрАТ "Агро-союз" укладено договір позики (зворотної фінансової допомоги) № 1470-Ф, за яким кредитор здійснив перерахування грошових коштів боржнику у розмірі 9 311 992 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №1499 на суму 3 596 490 грн., №16 на суму 715 502 грн., №17 на суму 5 000 000 грн. з відповідними призначеннями платежу.

Вказані платіжні доручення оформлені неналежним чином, про що суд уже зазначав вище. Так, на таких платіжних дорученнях відсутня печатка та підпис особи банку, що не відповідає вимогам п.п.2.7,2.8,2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті.

Разом з тим, у матеріалах справи наявна виписка по рахунку, подана 03.08.2016 року, якою підтверджено надання фінансової допомоги по вказаному договору на суму 715 502,00 грн.

Кредитором долучено лист від 18.08.2015 року, яким він просив боржника в платіжному дорученні №15 від 19.08.2015 року на суму 3 401 000 грн. правильним вважати призначення платежу «фінансова допомога по дог.1470-Ф від 28.04.2015».

Колегія суддів не вважає такий лист допустимим доказом надання фінансової допомоги кредитором, оскільки підтвердження з боку контрагента про врахування та виконання такого листа відсутні, як і платіжне доручення №15 від 19.08.2015 року на суму 3 401 000 грн.

Відтак, обгрунтованими та підтвердженими є твердження кредитора, що заборгованість за договором позики (зворотної фінансової допомоги) № 1470-Ф від 28.04.2015 р. перед ПрАТ "Агро-союз" становить 715 502,00 грн., а 12 712 992,00 грн.

Скаржник просив вимоги кредитора, які грунтуються на договорі позики №1470-ф від 28.04.2015 року, відхилити повністю, оскільки договір повинен бути визнаний недійсним. Разом з тим, у вимогах апеляційної скарги немає вимоги про визнання недійсним такого договору. Не заявлялась така вимога і в суді першої інстанції.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині (ч.1 ст.207 ГК України).

Однак, як зазначено в п.3.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», необхідною умовою для визнання господарського договору недійсним як такого, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства (частина перша статті 207 ГК України), є наявність наміру хоча б у однієї з сторін щодо настання відповідних наслідків. До господарських договорів, що підпадають під ознаки відповідної норми, слід відносити ті, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави і суспільства і спрямовані, зокрема, на: використання всупереч законові державної або комунальної власності; незаконне заволодіння, користування розпорядження (в тому числі відчуження) об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (статті 14, 15 Конституції України); відчуження викраденого майна; виробництво і відчуження певних об'єктів, вилучених або обмежених у цивільному обігу (відповідні види зброї, боєприпасів, наркотичних засобів, іншої продукції, що має властивості, небезпечні для життя та здоров'я громадян, тощо); виготовлення і поширення літератури та іншої продукції, що пропагує війну, національну, расову чи релігійну ворожнечу; приховування від оподаткування доходів, інше ухилення від сплати податків; виготовлення чи збут підробних документів і цінних паперів; незаконне вивезення за кордон валютних коштів, матеріальних чи культурних цінностей; використання власного майна на шкоду інтересам суспільства, правам, свободі і гідності громадян. Для прийняття рішення зі спору необхідно встановлювати, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення господарського договору, якою із сторін і в якій мірі виконано зобов'язання, а також наявність наміру у кожної із сторін.

Відповідно до ч.1 ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів зазначає, що твердження скаржника про доведення ТзОВ "Компанія "Агро-Союз" до банкрутства є лише його припущенням, не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а кредиторські вимоги в розмірі, описаному вище, підтверджені належними та допустимими доказами.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції зазначає про обгрунтованість заявлених кредитором вимог на суму 6 091 356,61 грн., а не 19 458 354,62 грн., у тому числі встановлено дійсний розмір заборгованості за договором позики №1470-ф від 28.04.2015 року (715 502,00 грн.). У визнанні вимог у розмірі 13 366 998,01 грн. потрібно відмовити. 2 436 грн. 00 коп. сплаченого судового збору підлягають визнанню та включенню до кредиторських вимог.

Рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Оскаржувана ухвала зазначеним вимогам не відповідає, оскільки судом взято до уваги неналежні та недопустимі докази, у зв'язку з чим розмір кредиторських вимог є відмінним від того, що заявлявся кредитором.

Відтак, беручи до уваги зазначене вище, діючи в межах повноважень передбачених ст. 103 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає наявними підстави для часткового скасування ухвали господарського суду Львівської області від 17.02.2016 року у справі № 914/3812/15 та часткового задоволення апеляційної скарги.

Сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 2 679,60 грн. (1218*2*110%) підлягає відшкодуванню боржником у порядку черговості, визначеної ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" б/н від 01.03.2016 року на ухвалу господарського суду Львівської області від 17.02.2016 року у справі № 914/3812/15 задоволити частково.

2. Ухвалу господарського суду Львівської області від 17.02.2016 року у справі № 914/3812/15 частково скасувати. Відмовити у визнанні кредиторських вимог в розмірі 13 366 998,01 грн. В решті ухвалу суду залишити без змін.

Судовий збір у розмірі 2 679,60 грн. відшкодувати Публічному акціонерному товариству "Укрсоцбанк" за рахунок коштів Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-Союз" у порядку черговості, визначеної ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 19.09.2016 року.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Малех І.Б.

суддя Костів Т.С.