ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2016 р.Справа № 922/2261/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Хечанян Г.В.

розглянувши справу

за позовом Об'єднання садівничих товариств "Дружба колективів", м. Харків 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Садівниче товариство "Олексіївська долина", м. Харків
до Харківської міської ради, м. Харків третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління Держгеокадастру у м. Харкові Харківської області, м. Харків; треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 Юхимвич, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37
про часткове скасування рішення
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_38

відповідача - ОСОБА_39

третьої особи (СТ "Олексіївська долина") - ОСОБА_38,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Харківської області з позовом до Харківської міської ради (далі - відповідач) звернулось Об'єднання садівничих товариств "Дружба колективів" (далі - позивач). У позові останній просить скасувати рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради народних депутатів від 28.03.1996 року в частині передачі у приватну власність земельних ділянок №№ 574, 575, 577, 579, 584, 587, 588, 589, 590, 590а, 593, 596, 597, 600, 602, 606а, 607, 612а, 622, 644а, 644б, 645 (згідно Додатку №1 до Рішення) та в частині передачі в постійне користування земельних ділянок №№ 580б, 589а, 581, 582, 585, 599, 600а, 606, 610, 613, 617, 617а, 619а (згідно Додатку №2 до Рішення) по пр. Леніна, 65, для ведення садівництва.

Ухвалою суду від 11.07.2016 року було порушено провадження по справі та її розгляд був призначений на 02.08.2016 року о 10:45 год.

Цією ж ухвалою до участі у справі було залучено:

- в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Садівниче товариство "Олексіївська долина";

- в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління Держгеокадастру у м. Харкові Харківської області.

Ухвалою суду від 02.08.2016 року розгляд справи був відкладений до 16.08.2016 року до 11:30 год.

Цією ж ухвалою до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 Юхимвича, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37.

Представника позивача було зобов'язано надіслати залученим третім особам копію позовної заяви та копію ухвали суду від 02.08.2016 року.

16.08.2016 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні. Крім цього, заявляє про застосування спливу строку позовної давності. Наданий відзив досліджений судом та долучений до матеріалів справи.

16.08.2016 року представник позивача подав суду заяву про зменшення розміру позовних вимог щодо вимог про скасування рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради народних депутатів від 28.03.1996 року №257 в частині передачі в постійне користування земельних ділянок №№580б та 599. Надана заява досліджена судом та долучена до матеріалів справи.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 16.08.2016 року до 18.08.2016 року до 11:00 год. та з 18.08.2016 року до 22.08.2016 року.

Ухвалою суду від 22.08.2016 року розгляд справи був відкладений до 05.09.2016 року до 12:30 год.

У судовому засіданні 05.09.2016 року представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи вважав позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Як зазначалося вище, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради народних депутатів від 28.03.1996 року в частині передачі у приватну власність земельних ділянок №№ 574, 575, 577, 579, 584, 587, 588, 589, 590, 590а, 593, 596, 597, 600, 602, 606а, 607, 612а, 622, 644а, 644б, 645 (згідно Додатку №1 до Рішення) та в частині передачі в постійне користування земельних ділянок №№ 580б, 589а, 581, 582, 585, 599, 600а, 606, 610, 613, 617, 617а, 619а (згідно Додатку №2 до Рішення) по пр. Леніна, 65, для ведення садівництва.

В обґрунтування позову посилається на те, що існування на даний час Рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради народних депутатів від 28.03.1996 року №257 в частині, що оспорюється, порушує його права та інтереси, з огляду на те, що робить не визначеним статус земель, адже моменту набуття приватної власності (та права постійного користування) ще не виникло та і виникнути вже не може, з огляду на те, що громадяни не є членами Садівничого товариства "Олексіївська долина", а отже не підпадають під вказану категорію осіб. Крім того, вказане Рішення є таким, що порушує право позивача реалізувати в повній мірі свої правомочності, як користувача, що передбачені Главою15 Земельного кодексу України.

Втім, суд не може погодитись з такими твердженнями позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією України і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України. Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами у відповідності до ст.74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні.

Відповідно до Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин, відповідно до закону.

Гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка мас певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України. З аналізу вказаних конституційних положень, вбачається, що органи місцевого самоврядування, здійснюють управління і самостійно вирішують питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Такі ж положення закріплені в статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються Конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними, що кореспондується із вимогами ч. 3 ст. 24 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні.

Пунктом 34 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні встановлено, що виключно на пленарних засіданнях ради вирішуються, відповідно до Закону, питання регулювання земельних відносин.

Статтею 122 Земельного кодексу України визначено що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Предметом позову є рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради народних депутатів про передачу в приватну власність земельних ділянок.

Відповідно до ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного кодексу України, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Виходячи зі змісту права власності право використання землі є елементом права власності на землю нарівні із правами володіння та розпорядження.

Право приватної власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Отже, Конституція України передбачає можливість не протиправного позбавлення (припинення) права власності, - в межах існуючого правового поля.

Згідно ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, правові підстави для скасування рішення органу місцевого самоврядування можуть мати місце виключно за наявності двох умов:

- невідповідність актам цивільного законодавства;

- порушення цивільних права або інтересів.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено обов'язок доказування кожною стороною тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобов'язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору, на основі вичерпних та достеменно підтверджених висновків.

Втім, позивачем не надано жодних доказів порушення оскаржуваним рішенням його прав та інтересів, а також не доведена невідповідність спірного акту вимогам законодавства.

З огляду на вищенаведене, господарський суд дійшов висновку про відмову у позові.

Щодо заяви відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, суд зазначає наступне.

Як роз'яснено у п. 2.2 Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Судом встановлено, що позивачем по даній справі не доведено про порушення його права, а тому сплив позовної давності судом не застосовується.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення, відповідно до статті 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 12.09.2016 р.

Суддя ОСОБА_40