ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05 вересня 2016 р. Справа № 918/456/16

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М. розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Санком-Рівне"

до відповідача Фізичної особи підприємця ОСОБА_2

про стягнення заборгованості в сумі 7 983 грн. 70 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача : Прищепа О.С.

Від відповідача : не з'явився.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Санком-Рівне" звернулося в господарський суд з позовом до відповідача Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 7 983 грн. 70 коп., з яких 3 937 грн. 73 коп. основний борг, 3 597 грн. 62 коп. інфляційні втрати та 448 грн. 35 коп. 3% річних. Позовні вимоги аргументовані тим, що відповідач не виконав умови укладеного договору про надання послуг з вивезення побутових відходів.

Ухвалою суду від 22.06.2016р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження, справу призначено до слухання на 07.07.2016р.

Ухвалою суду від 07.07.2016р. розгляд справи відкладено на 02.08.2016р.

Ухвалою суду від 02.08.2016р., за клопотанням позивача в порядку ст. 69 ГПК України продовжено строк розгляду справи на 15 днів - до 05.09.2016р., розгляд справи відкладено на 05.09.2016р.

Представник відповідача в судові засідання 07.07.2016р., 02.08.2016р. та 50.09.2016р. не з'явився, проте 02.09.2016р. через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, подав клопотання про перенесення розгляду справи.

Господарський суд відхиляє клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки визначений статтею 69 ГПК України двомісячний строк вирішення спору, ухвалою суду від 02.08.2016р. було продовжено на 15 днів та спливає 05.09.2016р., а відтак у суду відсутня можливість повторного продовження строку розгляду справи.

В судовому засіданні 05.09.2016р. представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних у позовній заяві.

Суд вбачає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду позовної заяви без участі відповідача відповідно до статті 75 ГПК України.

В результаті розгляду матеріалів справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.09.2011р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Санком-Рівне" (надалі - Виконавець) та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (надалі - Споживач) було укладено договір про надання послуг по вивезенню ТПВ №К056 (надалі - договір; а.с. 8-9) відповідно до п. 1.1. якого виконавець зобов'язується згідно з графіком надавати послуги з вивезення твердих побутових відходів (далі ТПВ), а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором.

У відповідності до п. 2.3. договору, для вивезення твердих відходів за контейнерною схемою використовуються технічно справні євроконтейнери місткістю 1,1 куб. метрів в кількості 1 (один) штук, що належать виконавцеві.

Відповідно до п. 2.5. договору, вивіз ТПВ здійснюється згідно дислокації та графіку вивезення погодженої споживачем і виконавцем (додаток №1)

Згідно з п. 3.2. договору, розрахунок обсягу і вартості послуг здійснюється згідно з додатком №2.

У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше ніж до 20 числа періоду, що наступає за розрахунковим (п. 4.2. договору).

Частиною 1 пункту 5.2. договору визначено, що споживач зобов'язується оплачувати в установлений договором строк надані йому послуги з вивезення відходів.

Договір діє з 01 вересня 2011 року до 31 грудня 2011 року і набирає чинності з дня його укладення (п. 10 договору).

У відповідності до п.11.2. договір вважається таким, що продовжений, якщо за місяць до закінчення строку його дії жодна із сторін не заявила про відмову від договору або про його перегляд.

Додатком №2 до договору №К056 від 01.09.2011 року сторони визначили, що загальна сума за договором на місяць складає 324,92 грн., у т.ч. ПДВ 54,16 грн. Обсяг надання послуг з вивезення побутових відходів на місяць складає 9,9 куб. м. по тарифу 32.82 грн. за 1 куб.м. згідно рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 19.08.2011 року №140.

Договір та додатки до нього підписано уповноваженими представниками та скріплено відбитками печаток сторін.

За твердженням позивача, надані послуги з вивезення відходів оплачені відповідачем несвоєчасно та не в повному обсязі. Стверджує, що станом на 03.06.2016р. за Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 рахується заборгованість по оплаті вартості наданих Товариством з обмеженою відповідальністю "Санком-Рівне" послуг в сумі 3 937 грн. 73 коп., що стало підставою для звернення до суду.

Крім того, у відповідності до ст. 625 ЦК України позивач за період з 21.09.2012р. по 02.06.2016р. нарахував 3% річних в розмірі 448 грн. 35 коп. та інфляційні втрати в розмірі 3 597 грн. 62 коп.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановивши обставини справи і давши їм оцінку, господарський суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За твердженням позивача, заборгованість по оплаті вартості наданих Товариством з обмеженою відповідальністю "Санком-Рівне" послуг в сумі 3 937 грн. 73 коп.

При цьому, судом з матеріалів справи встановлено, що в 2011 році Товариством з обмеженою відповідальністю "Санком-Рівне" надано Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 послуги з вивезення твердих побутових відходів на загальну суму 1 885 грн. 84 коп., що стверджується Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0001070 від 30.06.2011р. на суму 293 грн. 08 коп. №ОУ-0001271 від 31.07.2011р. на суму 293 грн. 08 коп., №ОУ-0001828 від 30.09.2011р. на суму 324 грн. 92 коп., №ОУ-0002555 від 30.11.2011р. на суму 649 грн. 84 коп., №ОУ-0002839 від 31.12.2011р. на суму 324 грн. 92 коп. та Актом звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2011р. Вказані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) та акт звірки взаємних розрахунків підписано уповноваженими представниками та скріплено відбитками печаток сторін (а.с.62-66).

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 здійснив оплату наданих послуг не в повному обсязі - всього сплачено 911 грн. 08 коп., що стверджується платіжними дорученнями №02PL060984 від 15.07.2011р. на суму 293 грн. 08 коп., №02PL277936 від 19.08.2011р. на суму 293 грн. 08 коп., №02PL513452 від 17.10.2011р. на суму 324 грн. 92 коп. та Актом звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2011р. (а.с. 41-43, 66).

Крім того, судом встановлено в 2012 році Товариством з обмеженою відповідальністю "Санком-Рівне" надано Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 послуги з вивезення твердих побутових відходів на загальну суму 1 889 грн. 51 коп., що стверджується Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-001760 від 31.01.2012р. на суму 324 грн. 92 коп., №ОУ-003455 від 30.04.2012р. на суму 1 173 грн. 44 коп., №ОУ-004431 від 31.05.2012р. на суму 391 грн. 15 коп. Вказані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) підписано уповноваженими представниками та скріплено відбитками печаток сторін (а.с.61-63).

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 здійснив оплату наданих послуг не в повному обсязі - всього сплачено 100 грн. 00 коп., що стверджується меморіальним ордером №@2PL822533 від 02.06.2016р.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Санком-Рівне" заявлено позовну вимогу про стягнення з Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 3 937 грн. 73 коп. основного боргу. При цьому, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Санком-Рівне" в 2011-2012 роках надано Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 послуги з вивезення твердих побутових відходів на загальну суму 3 775 грн. 35 коп., що підтверджується Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) за вказаний період.

В свою чергу, Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 частково оплачена вартість наданих послуг на загальну суму 1 011 грн. 08 коп., що підтверджується платіжними дорученнями та меморіальним ордером.

Таким чином, за відповідачем перед позивачем рахується заборгованість за надані послуги з вивезення твердих побутових відходів в розмірі 2 764 грн. 27 коп. (3 775 грн. 35 коп. - 1 011 грн. 08 коп. = 2 764 грн. 27 коп.).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення основного боргу, стягненню підлягає 2 764 грн. 27 коп. В частині стягнення 1 173 грн. 46 коп. основного боргу суд відмовляє за недоведеністю

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 625 ЦК України позивач за період з 21.09.2012р. по 02.06.2016р. нарахував 3% річних в розмірі 448 грн. 35 коп. та інфляційні втрати в розмірі 3 597 грн. 62 коп., вказані суми обраховані позивачем виходячи зі із суми боргу в розмірі 4 037 грн. 73 коп.

Суд здійснив розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат самостійно.

За розрахунком суду інфляційні втрати, нараховані виходячи із суми заборгованості в розмірі 2 864 грн. 27 коп. за період з 21.09.2012р. до 02.06.2016р. становлять 2 557 грн. 79 коп.

За розрахунком суду 3% річних, нараховані виходячи із суми заборгованості в розмірі 2 864 грн. 27 коп. за період з 21.09.2012р. по 01.06.2016р. та із суми заборгованості в розмірі 2 764 грн. 27 коп. за 02.06.2016р. становлять 318 грн. 06 коп.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. В частині стягнення 1 039 грн. 83 коп. інфляційних втрат та 130 грн. 29 коп. 3% річних слід відмовити.

Статтями 33 та 34 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Судові витрати у даній справі покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам згідно з ч.1 ст.49 ГПК України в сумі 973 грн. 50 коп.

Керуючись ст.ст. 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідент. номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Санком-Рівне" (33027, м. Рівне, вул. Д.Галицького, 25, ) - 2 764 грн. 27 коп. основного боргу, 2 557 грн. 79 коп. інфляційних втрат, 318 грн. 06 коп. 3% річних та 973 грн. 50 коп. витрат по сплаті судового.

3. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення підписане суддею "09" вересня 2016р.

Суддя Горплюк А.М.