РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2016Справа №910/8303/16

За позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція»

до Дочірнього підприємства Всеукраїнської громадської організації онкоінвалідів «Спілка онкоінвалідів» «Фаворит-Плюс»

про зобов'язання вчинити дії та стягнення 45 140,00 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - Татаренко А.М. (дов. №498 від 28.04.16);

від відповідача - Іванська О.А. (дов. від 01.02.16);

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства Всеукраїнської громадської організації онкоінвалідів «Спілка онкоінвалідів» «Фаворит-Плюс» про зобов'язання виконати зобов'язання за договором поставки продукції №456 (1)15УК від 31.08.2015 з поставки «Метеостанції Viasala WXT-520 Weather Transmitter» за ціною 148 000,00 грн. з ПДВ та стягнення 22 792,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем строку поставки продукції, передбаченим договором поставки продукції №456 (1)15УК від 31.08.2015 в редакції додаткової угоди №1 до договору, у зв'язку із чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню та штраф у загальному розмірі 22 792,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.05.2016 суддею Смирновою Ю.М. позовну заяву та додані до неї документи повернуто Державному підприємству «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» без розгляду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2016 ухвалу господарського суду міста Києва від 10.05.2016 скасовано, а матеріали справи №910/8303/16 передано на розгляд до господарського суду міста Києва.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва від 07.07.2016 у зв'язку із перебуванням судді Смирнової Ю.М. у відпустці було призначено повторний автоматичний розподіл справи №910/8303/16.

07.07.2016 в результаті повторного автоматичного розподілу справ у господарському суді міста Києва справу №910/8303/16 передано для розгляду судді Демидову В.О.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.07.2016 порушено провадження у справі №910/8303/16, розгляд справи призначено на 21.07.2016.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 21.07.2016 у зв'язку із неявкою представника відповідача, невиконанням ним вимог ухвали суду від 11.07.2016, а також необхідністю витребування доказів по справі, розгляд справи відкладено на 09.08.2016.

08.08.2016 відповідач через загальний відділ діловодства суду подав відзив на позовну заяву, за змістом якого проти задоволення позову заперечив, та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що саме з вини позивача відповідач позбавлений можливості виконувати зобов'язання за спірним договором.

09.08.2016 позивач через загальний відділ діловодства суду подав заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення пені на 22 348,00 грн.

В судовому засіданні 09.08.2016, судом на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 30.08.2016.

30.08.2016 відповідач через загальний відділ діловодства суду подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Також 30.08.2016 позивачем через загальний відділ діловодства суду подано заперечення на відзив відповідача, у якому позивач зазначає, що саме відповідач зобов'язаний ініціювати проведення оцінки виробника за договором поставки продукції №456 (1)15УК від 31.08.2015.

В судовому засіданні 30.08.2016, судом на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 06.09.2016.

Представник позивача в судове засідання 06.09.2016 з'явився, надав усні пояснення по справі, заяву про збільшення позовних вимог підтримує.

Представник відповідача також з'явився у судове засідання 06.09.2016, надав усні пояснення по справі, заперечив проти задоволення заяви про збільшення позовних вимог.

Розглянувши в судовому засіданні 06.09.2016 заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Частина 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України визначає права, які належать лише позивачу. Так, відповідно до зазначеної норми права, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до абз. 1 п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Враховуючи те, що вищезазначені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає заяву про збільшення розміру позовних вимог до розгляду.

Отже, оскільки збільшення розміру позовних вимог, викладене позивачем у його письмовій заяві, прийняте господарським судом, то новою ціною позову, виходячи з якої розглядається спір є: стягнення 45 140,00 грн. (пеня - 34 780,00 грн. та штраф - 10 360 грн.).

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 06.09.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

31.08.2015 між Дочірнім підприємством «Всеукраїнською громадською організацією онкоінвалідів «Спілка онкоінвалідів» «Фаворит-Плюс» (далі - постачальник, відповідач) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (далі - покупець, позивач) було укладено договір поставки продукції №456 (1)15УК (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити Метеостанцію Viasala WXT-520 Weather Transmitter (далі - товар) за ціною 148 000,00 грн. з ПДВ, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити товар.

Згідно з п. 1.2 договору, в редакції додаткової угоди №1 від 22.10.2015 до договору, строк поставки продукції - до 10.12.2015 року.

За умовами п. 2.1 договору товар, що поставляється, по своїй якості і комплектності повинен відповідати паспорту заводу-виробника та підтверджуватися свідоцтвом про повірку в Україні всіх значимих вимірюваних параметрів, сертифікату якості, виданому заводом-виробником. Товар, що поставляється, повинен бути новим, тобто не повинен бути раніше вживаним або виготовленим з раніше вживаних комплектуючих та основних вузлів та агрегатів, що носять ознаки вживаних або відновлених.

Відповідно до п. 2.5 договору постачальник зобов'язаний мати рішення про затвердження виробника товарів, як постачальника ДП НАЕК «Енергоатом», до моменту поставки продукції.

Пунктом 3.1 договору сторони визначили загальну ціну договору, яка складає 123 333,33 грн. та ПДВ 20% - 24 666,67 грн., що разом з ПДВ складає 148 000,00 грн.

Розрахунок за продукцію, поставлену відповідно до п. 1.1 здійснюється шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на розрахунковий рахунок постачальника, з відстрочкою платежу 30 календарних днів з моменту поставки товару. Оплата покупцем частини вартості товару у розмірі ПДВ здійснюється після отримання ним від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлених ПК України випадках та порядку (п. 3.2 договору).

Згідно з п. 7.2 договору за порушення зазначених строків постачання або недопоставку товару постачальник зобов'язаний сплатити покупцеві пеню в розмірі 0,1% за кожен день прострочення, а за прострочення більш ніж 30 днів, постачальник додатково сплачує покупцеві штраф у розмірі 7% від вартості недопоставленого товару. Нарахування штрафних санкцій здійснюється за весь час прострочення виконання зобов'язань.

Сплата неустойки не звільняє винну сторону від виконання договірних зобов'язань (п. 7.3 договору).

Договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє протягом року з моменту його підписання (п. 11.1 договору).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що відповідачем не виконані договірні зобов'язання по поставці товару, у зв'язку чим ним нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 34 780,00 грн. та штраф - 10 360 грн.

В свою чергу відповідач заперечує проти позову з підстав неможливості початку поставки товару до проведення оцінки постачальника, яка в свою чергу проведена позивачем з грубим порушенням процедури, що призвело до внесення завідомо недостовірних відомостей до складеної оцінки.

Відповідач також наголошує, що 13.10.2015 наказом Президента Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» № 936 висновки звіту про оцінку відповідача визнані недостовірними, зобов'язано тимчасово виконуючого обов'язки виконавчого директора з якості та управління повторно провести аудит відповідача з комісією у складі фахівців Дирекції компанії та відокремлених підрозділів, за виключенням ВП ЗАЕС.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови у задоволенні позову з таких підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як вбачається з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з статтями 1 та 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 7.2 договору за порушення зазначених строків постачання або недопоставку товару постачальник зобов'язаний сплатити покупцеві пеню в розмірі 0,1% за кожен день прострочення, а за прострочення більш ніж 30 днів, постачальник додатково сплачує покупцеві штраф у розмірі 7% від вартості недопоставленого товару. Нарахування штрафних санкцій здійснюється за весь час прострочення виконання зобов'язань.

Відповідно до п. 2.5 договору постачальник зобов'язаний мати рішення про затвердження виробника товарів, як постачальника ДП НАЕК «Енергоатом», до моменту поставки продукції.

В матеріалах справи наявна копія СОУ НАЕК 012:2012 «Управління закупівлями продукції. Оцінка постачальників.» (далі - Стандарт).

Цей стандарт поширюється на діяльність ДП НАЕК «Енергоатом», пов'язану із закупівлями в частині організації та проведення оцінки виробників продукції для систем, важливих для безпеки АЕС (далі - СВБ), а також підприємств - виконавців робіт та послуг на СВБ (далі - постачальників). Проведення оцінки обов'язкове у відношенні виробників продукції для СВБ, а також підприємств, що виконують роботи та/або надають послуги з конструювання, проектування, ремонту, модернізації, монтажу устаткування АЕС, пусконалагоджувальні роботи, випробування СВБ, а також роботи з продовження терміну служби і обґрунтуванню безпеки устаткування АЕС.

Відповідно до п. 4.1 Стандарту необхідність оцінки постачальників продукції для СВБ визначена у 7.4 НП-306.1.182-2012. Цей стандарт є одним із документів системи управління ДП НАЕК «Енергоатом», який регламентує оцінку постачальників як складову частину процесу закупівель.

Пунктом 4.3 Стандарту визначено, що постачальники, які пройшли оцінку, і відносно яких прийнято в установленому порядку позитивне рішення («Рішення про затвердження постачальників»), включаються до Переліку постачальників.

Таким чином, з огляду на вищевикладені умови Стандарту та Договору, надання послуг та/або поставка відповідачем товару можлива лише після включення його до переліку постачальників.

В матеріалах справи наявна копія Наказу № 936 від 13.10.2015, підписаного Президентом ДП «НАЕК «Енергоатом» Ю.О. Недашковським, відповідно до пунктів 2 та 3 якого висновки Звіту ВП ЗАЕС № ОЧ-П.1.18.-15 «Про оцінку постачальника для НАЕК «Енергоатом» - Дочірнє підприємство «Всеукраїнської громадської організації онкоінвалідів «Спілка онкоінвалідів» «Фаворит-Плюс» визнано недостовірними, доручено тимчасово виконуючому обов'язки виконавчого директора з якості та управління Брилю С.О. провести повторний аудит відповідача з комісією у складі фахівців Дирекції Компанії та відокремлених підрозділів, за виключенням ВП ЗАЕС.

Вищенаведене свідчить про те, що позивачем було неналежно виконано зобов'язання з оцінки відповідача, що є порушенням з його боку пункту 2.5 Договору. Даний факт підтверджено президентом ДП НАЕК «Енергоатом».

Згідно з ч. 4 ст. 612 Цивільного кодексу України прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Відповідно до ч. 2 ст. 613 Цивільного кодексу України якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

З огляду на вищевикладене, оскільки позивачем не було належним чином виконано свого обов'язку з оцінки відповідача та внесення його до переліку постачальників ДП НАЕК «Енергоатом», що унеможливило виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором, суд дійшов висновку, що має місце прострочення кредитора (позивача), а не боржника (відповідача), а тому правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань за договором відсутні, отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Аналогічних висновків дійшов і Вищий господарський суд України у постанові від 07.07.2016 у справі №910/21956/15.

Зважаючи на вищевикладене суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, з покладенням судових витрат в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 12.09.2016.

Суддя В.О. Демидов