КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2016 р. Справа№ 911/4415/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Сітайло Л.Г.

Калатай Н.Ф.

при секретарі Матюхін І.В.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2;

від відповідача-1: Оліна О. М.

від відповідача-2: не з'явились;

від відповідача-3: не з'явились;

від третьої особи: не з'явились;

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_4

на рішення Господарського суду Київської області

від 08.02.2016 р. (суддя Бацуца В.М.) у справі № 911/4415/15

за позовом ОСОБА_4

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові засоби індивідуального захисту";

2) ОСОБА_5;

3) ОСОБА_6

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1: Товариство з обмеженою відповідальністю "Промпошив"

про визнання недійсною угоди, визнання недійсними рішень загальних зборів учасників товариства, визнання недійсним статуту товариства

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 08.02.2016 року відмовлено у задоволенні позову повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 08.02.2016 року скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Розпорядженням виконуючого обов'язки керівника апарату Київського апеляційного господарського суду № 09-52/2569/16 від 22.06.2016 р. справу № 911/4415/15, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Господарського суду Київської області від 08.02.2016 р., у зв'язку із перебуванням головуючого судді (судді - доповідача) Синиці О.Ф. на лікарняному, відповідно до підпункту 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено до повторного автоматизованого розподілу.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2016 р., справу № 911/4415/15 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Баранець О.М., судді: Чорна Л.В., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2016 р. апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Господарського суду Київської області від 08.02.2016 р. у справі № 911/4415/15 прийнято до розгляду, порушено апеляційне провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Баранець О.М.; судді: Чорна Л.В., Сітайло Л.Г.

Розпорядженням начальника відділу документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду № 09-52/3230/16 від 18.07.2016р. справу № 911/4415/15, у зв'язку із перебуванням судді Чорної Л.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25, 2.3.49 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено до повторного автоматизованого розподілу.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 18.07.2016 р., справу № 911/4415/15 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя: Баранець О.М., судді: Пашкіна С.А., Сітайло Л.Г.

Представниками відповідачів 2 та 3 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останні просять рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання 19.07.2016 року представники позивача, відповідачів 2, 3 та третьої особи не з'явилися. Розгляд справи було відкладено на 13.09.2016 року.

Розпорядженням начальника відділу документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду № 09-52/4578/16 від 12.09.2016 р. справу № 911/4415/15, у зв'язку із перебуванням судді Пашкіної С.А., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25, 2.3.49 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено до повторного автоматизованого розподілу.

Згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 12.09.2016р., справу № 911/4415/15 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя: Баранець О.М., судді: Калатай Н.Ф., Сітайло Л.Г.

В судове засідання 13.09.2016 року представники відповідачів 2, 3 та третьої особи не з'явилися.

Колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі представників відповідачів 2, 3 та третьої особи, враховуючи що останні належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_4, відповідач-2 - ОСОБА_5 та відповідач-3 - ОСОБА_6 станом на 26.09.2012 р. (станом на момент складення спірного договору) були учасниками ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту", яким належав внесок у статутному капіталі товариства у розмірі по 1400000,00 грн. кожному, що становило по 1/3 статутного капіталу товариства, що підтверджується постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.11.2014 р. у справі № 911/1756/14 за позовом ОСОБА_4 до ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту", Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників товариства та скасування державної реєстрації змін до установчих документів та іншими документами, наявними у матеріалах справи.

26.09.2012 р. було проведено загальні збори учасників ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту", на яких були присутні учасники товариства - ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і на яких було вирішено, крім іншого, з метою виділу швейного виробництва на баланс окремої юридичної особи та оптимізації управління Товариством утворити нову юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю „Промпошив" (далі - ТОВ „Промпошив") шляхом виділу із ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту"; для забезпечення ведення господарської діяльності ТОВ „Промпошив" сформувати статутний капітал шляхом передачі частини статутного капіталу (фонду) ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту" у розмірі 1400000,00 грн, яка є часткою ОСОБА_4 у статутному капіталі (фонді) Товариства, а також передати підприємству частину іншого власного капіталу, майна, прав та обов'язків (активів та пасивів) Товариства відповідно до розподільчого балансу, затвердженого Загальними зборами учасників товариства; затвердити, що учасником ТОВ „Промпошив", створюваного шляхом виділу із ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту", буде громадянин України - ОСОБА_4, якому належить частка, що відповідає 100 % статутного капіталу ТОВ „Промпошив" та складає 1400000,00 грн; затвердити, що учасниками ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту" після виділу ТОВ „Промпошив" будуть ОСОБА_6 та ОСОБА_7; встановити, що статутний капітал (фонд) ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту" в розмірі 4200000,00 грн після виділу ТОВ „Промпошив", буде розподілений між учасниками таким чином: громадянину України ОСОБА_6 належить частка, яка відповідає 50 % статутного капіталу (фонду) товариства та складає 2100000,00 грн; громадянину України ОСОБА_5 належить частка, яка відповідає 50 % статутного капіталу (фонду) товариства та складає 2100000,00 грн; зобов'язано учасників ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту" сформувати статутний капітал (фонд) Товариства у повному розмірі, а саме: - ОСОБА_6 має здійснити вклад у розмірі 700000,00 грн; - ОСОБА_7 має здійснити вклад у розмірі 700000,00 грн; на підставі прийнятих на цих зборах рішень, укласти між учасниками товариства угоду про виділ з ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту" нової юридичної особи - ТОВ „Промпошив", в якій врегулювати всі пов'язані із цим питання, про що за наслідками проведення вказаних загальних зборів учасників ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту" було складено протокол № 164 від 26.09.2012 р. загальних зборів учасників ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту".

26.09.2012 р. між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено угоду про виділ із ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту" нової юридичної особи, згідно з умовами п. 1.1. якої на підставі рішення Загальних зборів учасників Товариства, які відбулись 26.09.2012 р. (Протокол № 164), даною Угодою Учасники визнають за мету Товариства виділ швейною виробництва на баланс окремої юридичної особи та визначають порядок і умови утворення цієї юридичної особи (далі - Підприємство) шляхом виділу із Товариства.

Згідно з п. 2.1. угоди шляхом виділу з Товариства швейного виробництва утворюється нова юридична особа ТОВ „Промпошив" (далі - Підприємство).

Відповідно до п. 2.4. угоди для забезпечення ведення господарської діяльності новостворюваної юридичної особи формується статутний капітал шляхом передачі частини статутного капіталу (фонду) Товариства у розмірі 1400000,00 грн, яка є часткою Учасника-1, а також, відповідно до затвердженої і Загальними зборами Учасників Товариства розподільчого балансу, передається підприємству частина власного капіталу, майна, прав та обов'язків (активів та пасивів) Товариства згідно з переліком.

Пунктом 2.6. угоди передбачено, що єдиним учасником Підприємства, створюваного шляхом виділу із Товариства буде Учасник-1 якому належить частка, що відповідає 100 % статутного капіталу Підприємства та складає 1400000, 00 грн.

Пунктом 2.7. угоди передбачено, що учасниками Товариства після виділу Підприємства будуть Учасник-2 та Учасник-3. Статутний капітал (фонд) Товариства в розмірі 4200000, 00 грн після виділу Підприємства, розподіляється таким чином:

- Учаснику-2 - належить частка, яка відповідає 50 % статутною капіталу (фонду) Товариства та складає 1400000,00 грн.

- Учаснику-3 належить частка, яка відповідає 50 % статутною капіталу (фонду) Товариства та складає 1400000,00 грн.

Пунктом 2.8. угоди передбачено, що з метою збереження статутного капіталу (фонду) Товариства у розмірі 4200000,00 грн, Учасник-2 та Учасник-3, у передбачений законодавством строк повинні сформувати статутний капітал (фонд) Товариства у повному розмірі, а саме: - Учасник-2 має здійснити вклад у розмірі 700000,00 грн; - Учасник-3 має здійснити вклад у розмірі 700000,00 грн.

05.02.2013 р. було проведено загальні збори учасників ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту", на яких були присутні учасники товариства - ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і на яких було вирішено, крім іншого, подовжити строк складання Розподільчого балансу, встановленого рішенням загальних зборів Учасників Товариства (Протокол № 164 від 26.09.2012 р.), до п'яти місяців з дати публікації у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації повідомлення про прийняття учасниками Товариства рішення про виділ та погодити відповідні зміни до Угоди про виділ, про що за наслідками проведення вказаних загальних зборів учасників ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту" було складено протокол № 171 від 05.02.2013 р. загальних зборів учасників ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту".

05.02.2013 р. між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було підписано додаткову угоду до угоди про виділ із ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту" нової юридичної особи від 26.09.2012 р.

22.02.2013 р. Комісією з виділу Товариства, головою якої був позивач - ОСОБА_4 було складено та підписано Розподільчий баланс ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту".

18.03.2013 р. було проведено спірні загальні збори учасників ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту", на яких були присутні учасники товариства - ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і на яких було вирішено, крім іншого, затвердити розподільчий баланс, згідно з яким статутний капітал (фонд) ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту" у розмірі 1400000,00 грн, що є часткою ОСОБА_4 у статутному капіталі Товариства, а також частку іншого власного капіталу, майна, прав та обов'язків (активів та пасивів) ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту" передаються новоствореній юридичній особі - ТОВ „Промпошив"; затвердити новий склад учасників ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту": громадянин України ОСОБА_6 та громадянин України ОСОБА_7; затвердити, що статутний капітал (фонд) ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту" у розмірі 4200000,00 грн. розподіляється між учасниками таким чином: громадянину України - ОСОБА_6 належить частка, яка відповідає 50 % статутного капіталу товариства та складає 2100000,00 грн; громадянину України ОСОБА_5 належить частка, яка відповідає 50 % статутного капіталу товариства та складає 2100000,00 грн; у зв'язку з прийнятими на цих зборах рішеннями, внести зміни до Статуту ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту" (ідентифікаційний код за ) шляхом затвердження його у новій редакції, про що за наслідками проведення вказаних загальних зборів учасників ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту" було складено протокол № 173 від 18.03.2013 р. загальних зборів учасників ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту".

20.03.2013 р. державним реєстратором Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації було проведено державну реєстрацію нової юридичної особи - ТОВ „Промпошив" та було проведено державну реєстрацію статуту ТОВ „Промпошив", затвердженого рішенням загальних зборів учасників товариства від 18.03.2013 p., оформленим протоколом № 1 від 18.03.2013 р., про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців внесено відповідний запис про державну реєстрацію, згідно з пунктом 1.5. якого учасником товариства є: громадянин України ОСОБА_4.

21.03.2013 р. державним реєстратором Виконавчого комітету Ірпінської міської ради було проведено державну реєстрацію нової редакції статуту ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту", затвердженого рішенням загальних зборів учасників товариства від 18.03.2013 p., оформленим протоколом № 173 від 18.03.2013 р., про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців внесено відповідний запис про державну реєстрацію, згідно з пунктом 1.2. якого учасниками товариства є: громадянин України ОСОБА_6 та громадянин України ОСОБА_7.

02.04.2013 р. між відповідачем-1 - ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту" та третьою особою - ТОВ „Промпошив" було підписано акт приймання-передачі майна, прав та обов'язків.

19.04.2013 р. між відповідачем-1 - ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту" та третьою особою - ТОВ „Промпошив" було підписано акт приймання-передачі грошових коштів.

У травні 2014 р. ОСОБА_4 звернувся в господарський суд Київської області із позовом до ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту", Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту", що оформлене протоколом від 26.09.2012 р. № 164, в частині затвердження нового складу учасників Товариства (пункт 3.3. Протоколу від 26.09.2012 р. № 164); визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту", що оформлене протоколом від 18.03.2013 р. № 173, в частині затвердження нового складу учасників Товариства та розподілу часток статутного капіталу між ними (пункт 3.1. та 3.2. Протоколу від 18.03.2013 р. № 173); визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту", що оформлене протоколом від 18.03.2013 р. № 173, в частині внесення відповідних змін до Статуту ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту", шляхом затвердження його у новій редакції (пункт 4 Протоколу від 18.03.2013 р. № 173); визнання недійсним Статуту ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту" (нова редакція), затверджений рішенням загальних зборів учасників ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту", що оформлене протоколом від 18.03.2013 р. № 173, та зареєстрований Реєстраційною службою Ірпінського міського управління юстиції Київської області у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, запис № 2002926; зобов'язання Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області скасувати у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис № 2002926, зроблений на підставі рішення загальних зборів ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту", що оформлене протоколом від 18.03.2013 р. № 173.

Рішенням господарського суду Київської області від 16.07.2014 р. (суддя Наріжний С. Ю.) у справі № 911/1756/14 за позовом ОСОБА_4 до ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту", Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників товариства та скасування державної реєстрації змін до установчих документів позов задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.11.2014 р. скасовано рішення господарського суду Київської області від 16.07.2014 р. у справі № 911/1756/14 та прийнято нове рішення, яким провадження по справі в частині позовних вимог до Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області припинено, а у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При цьому, скасовуючи рішення господарського суду Київської області від 16.07.2014 р. у справі № 911/1756/14, Київський апеляційний господарський суд у своїй постанові від 04.11.2014 р. зазначив, що у спірних відносинах статутний капітал ТОВ „Промпошив" створено за рахунок частки позивача, як учасника ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту". Тобто, частка, яка складала 1/3 статутного капіталу в ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту" виділена у частку, яка склала 100 % статутного капіталу ТОВ „Промпошив". За таких обставин, при реорганізації ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту", шляхом виділу частки позивача та іншого майна в ТОВ „Промпошив", вказана частка не поверталася та не компенсувалася учаснику, як було б при виході учасника з товариства.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.02.2015 р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.11.2014 р. у справі № 911/1756/14 залишено без змін.

При цьому, переглядаючи постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.11.2014 р. у справі № 911/1756/14 у касаційному порядку, Вищий господарський суд України у своїй постанові від 05.02.2015 р. зазначив, що апеляційний господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що при виділі проведеному на основі частки статутного капіталу учасника, відповідний учасник і є власником новоствореного товариства. Крім того, саме таке рішення прийнято учасниками ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту". Таким чином, відбулася заміна корпоративних прав ОСОБА_4 (1/3 частки у статутному капіталі ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту") на корпоративні права (100 % у статутному капіталі ТОВ „Промпошив").

Відповідно до ч. 3 ст. 35 цього ж кодексу обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вищевказані обставини були встановлені постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.11.2014 р. у справі № 911/1756/14 за позовом ОСОБА_4 до ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту", Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників товариства та скасування державної реєстрації змін до установчих документів.

Отже, вищевказані обставини є доведеними і не підлягають доказуванню на підставі ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Однією із позовних вимог позивача, крім інших вимог, є його вимога до відповідачів про визнання недійсною угоди про виділ із ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту" нової юридичної особи від 26.09.2012 р., укладеної між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, з тих підстав, що такою угодою протиправно припинено корпоративні права позивача у ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту".

Регулювання корпоративних відносин здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України „Про господарські товариства", іншими нормативно-правовими актами, і безпосередньо установчими документами товариства.

Згідно з ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Володіння корпоративними правами не вважається підприємництвом. Законом можуть бути встановлені обмеження певним особам щодо володіння корпоративними правами та/або їх здійснення.

Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України „Про господарські товариства" акціонерне товариство, товариство з обмеженою і товариство з додатковою відповідальністю створюються і діють на підставі установчого договору і статуту, повне і командитне товариство - установчого договору. Установчі документи товариства у випадках, передбачених чинним законодавством, погоджуються з Антимонопольним комітетом України.

Згідно з ч. 1 ст. 82 Господарського кодексу України установчим документом повного товариства і командитного товариства є засновницький договір. Установчим документом акціонерного товариства, товариства з обмеженою відповідальністю і товариства з додатковою відповідальністю є статут.

Згідно з ч. 2 ст. 87 Цивільного кодексу України установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 цього ж кодексу установчим документом товариства з обмеженою відповідальністю є статут.

Згідно з ч. 1 з ст. 144 цього ж кодексу (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю складається із вкладів його учасників. Розмір статутного капіталу дорівнює сумі вартості таких вкладів.

Статутний капітал товариства визначає мінімальний розмір майна товариства, що гарантує інтереси його кредиторів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 147 цього ж кодексу (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства.

Відчуження учасником товариства з обмеженою відповідальністю своєї частки (її частини) третім особам допускається, якщо інше не встановлено статутом товариства.

Учасники товариства користуються переважним правом купівлі частки (її частини) учасника пропорційно до розмірів своїх часток, якщо статутом товариства чи домовленістю між учасниками не встановлений інший порядок здійснення цього права. Купівля здійснюється за ціною та на інших умовах, на яких частка (її частина) пропонувалася для продажу третім особам. Якщо учасники товариства не скористаються своїм переважним правом протягом місяця з дня повідомлення про намір учасника продати частку (її частину) або протягом іншого строку, встановленого статутом товариства чи домовленістю між його учасниками, частка (її частина) учасника може бути відчужена третій особі.

Частинами 1, 2 ст. 148 цього ж кодексу (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом.

Учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства.

За домовленістю між учасником та товариством виплата вартості частини майна товариства може бути замінена переданням майна в натурі.

Якщо вклад до статутного капіталу був здійснений шляхом передання права користування майном, відповідне майно повертається учасникові без виплати винагороди.

Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом.

Згідно з ч. 1-3 ст. 53 Закону України „Про господарські товариства" учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства.

Відчуження учасником товариства з обмеженою відповідальністю своєї частки (її частини) третім особам допускається, якщо інше не встановлено статутом товариства.

Учасники товариства користуються переважним правом купівлі частки (її частини) учасника пропорційно до розмірів своїх часток, якщо статутом товариства чи домовленістю між учасниками не встановлений інший порядок здійснення цього права. Купівля здійснюється за ціною та на інших умовах, на яких частка (її частина) пропонувалася для продажу третім особам. Якщо учасники товариства не скористаються своїм переважним правом протягом місяця з дня повідомлення про намір учасника продати частку (її частину) або протягом іншого строку, встановленого статутом товариства чи домовленістю між його учасниками, частка (її частина) учасника може бути відчужена третій особі.

Відповідно до ст. 64 цього ж закону (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) учасника товариства з обмеженою відповідальністю, який систематично не виконує або неналежним чином виконує обов'язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства, може бути виключено з товариства на основі рішення, за яке проголосували учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. При цьому цей учасник (його представник) у голосуванні участі не бере.

Виключення учасника з товариства призводить до наслідків, передбачених статтями 54 і 55 цього Закону.

Статтею 109 Цивільного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов'язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.

Після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс.

Суд, що прийняв рішення про виділ, у своєму рішенні визначає учасника юридичної особи або вищий орган юридичної особи (власника), який зобов'язаний скласти та затвердити розподільчий баланс.

Юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.

Якщо після виділу неможливо точно встановити обов'язки особи за окремим зобов'язанням, що існувало у юридичної особи до виділу, юридична особа, з якої здійснено виділ, та юридичні особи, що були створені внаслідок виділу, несуть солідарну відповідальність перед кредитором за таким зобов'язанням.

Статтею 6 цього ж кодексу передбачено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Положення частин першої, другої і третьої цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів.

Частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ст. 203 цього ж кодексу зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Пунктами 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" передбачено, що цивільні відносини щодо недійсності правочинів регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК), Земельним кодексом України, Сімейним кодексом України, Законом України від 12 травня 1991 року № 1023-XII „Про захист прав споживачів" (в редакції Закону від 1 грудня 2005 року № 3161-IV), Законом України від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV „Про оренду землі" (в редакції Закону від 2 жовтня 2003 року № 1211-IV) та іншими актами законодавства.

При розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи.

Судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Дослідивши угоду про виділ із ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту" нової юридичної особи від 26.09.2012 р., укладену між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов даного договору (предмет, ціна, строк дії, тощо) та врегулювали всі необхідні питання і відносини щодо виділу із ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту" нової юридичної особи - ТОВ „Промпошив" та переходу останньому за розподільчим балансом відповідних частини майна, прав та обов'язків, а також щодо припинення корпоративних прав позивача - ОСОБА_4 у ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту" і їх виникнення у новій юридичній особі - ТОВ „Промпошив", їх зміст та форма договору не суперечать положенням Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України „Про господарські товариства" та іншим нормативно-правовим актам в редакціях, що діяли на момент вчинення правочину.

Крім того, правомірність виділу із ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту" нової юридичної особи - ТОВ „Промпошив" та переходу останньому за розподільчим балансом відповідних частини майна, прав та обов'язків, а також щодо припинення корпоративних прав позивача - ОСОБА_4 у ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту" і їх виникнення у новій юридичній особі - ТОВ „Промпошив" у відповідності до рішень загальних зборів учасників ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту", що оформлені протоколом від 26.09.2012 р. № 164, рішень загальних зборів учасників ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту", що оформлені протоколом від 18.03.2013 р. № 173, була встановлена і підтверджена постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.11.2014 р. у справі № 911/1756/14, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 05.02.2015 р.

Отже, враховуючи вищевикладене угода про виділ із ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту" нової юридичної особи від 26.09.2012 р., укладена між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, не суперечить положенням Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України „Про господарські товариства" та інших нормативно-правових актів в редакціях, що діяли на момент вчинення правочину, і відповідно будь-які права позивача у спірних відносинах відповідачами не порушувались, то позовна вимога позивача до відповідачів про визнання її недійсною, є такою, що не ґрунтується на нормах законодавства України, а тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Крім того, позивач у позовній заяві просив визнати недійсними рішення загальних зборів учасників ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту", що оформлене протоколом від 18.03.2013 р. № 173, в частині затвердження нового складу учасників Товариства та розподілу часток статутного капіталу між ними (пункт 3.1. та 3.2 протоколу № 173 від 18.03.2013 р. № 173); рішення загальних зборів учасників ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту", що оформлене протоколом від 18.03.2013 р. № 173, в частині внесення відповідних змін до Статуту ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту", шляхом затвердження його у новій редакції (пункт 4 протоколу № 173 від 18.03.2013 р. № 173); Статут ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту" (нова редакція), затверджений рішенням загальних зборів учасників ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту", що оформлене протоколом від 18.03.2013 р. № 173, та зареєстрований Реєстраційною службою Ірпінського міського управління юстиції Київської області у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, запис № 2002926, з тих підстав, що угодою про виділ із ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту" нової юридичної особи від 26.09.2012 р., укладеною між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, було протиправно припинено корпоративні права позивача у ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту".

Вказані позовні вимоги позивача є похідними від його позовної вимоги до відповідачів про визнання недійсною угоди про виділ із ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту" нової юридичної особи від 26.09.2012 р., укладеної між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Оскільки, враховуючи те, що як було встановлено у процесі розгляду справи, вимоги позивача до відповідачів про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту", що оформлені протоколом від 18.03.2013 р. № 173, в частині затвердження нового складу учасників Товариства та розподілу часток статутного капіталу між ними (пункт 3.1. та 3.2 протоколу № 173 від 18.03.2013 р. № 173); рішень загальних зборів учасників ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту", що оформлені протоколом від 18.03.2013 р. № 173, в частині внесення відповідних змін до Статуту ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту", шляхом затвердження його у новій редакції (пункт 4 протоколу № 173 від 18.03.2013 р. № 173); Статуту ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту" (нова редакція), затвердженого рішенням загальних зборів учасників ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту", що оформлене протоколом від 18.03.2013 р. № 173, та зареєстрованого Реєстраційною службою Ірпінського міського управління юстиції Київської області у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, запис № 2002926, є похідними від його позовної вимоги до відповідачів про визнання недійсною угоди про виділ із ТОВ „Промислові засоби індивідуального захисту" нової юридичної особи від 26.09.2012 р., укладеної між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що в свою чергу є безпідставною, а тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Представлені відповідачем висновки від 01.12.2015 р. № 01-9/6-01 та від 02.12.2015 р. № 126/118-е, надані на замовлення позивача, не містять жодних фактичних даних які б підтверджували обставини на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, а є лише тлумаченням законодавчих актів в розрізі спірних правовідносин, в той час, як надання правової оцінки діям сторін чинним законодавством України віднесено до виключної компетенції суду, що розглядає справу, зазначені висновки місцевим судом правомірно не були узяті до уваги.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 84 ГПК України, пункту 1 статті 6 Конвенції (про захист прав і основних свобод людини, що разом із практикою Європейського суду з првав людини є джерелом права в Україні, суди зобов'язані аргументувати прийняті ними рішення, проте, як зазначено в ухвалі Європейського суду з прав людини щодо прийнятності заяви у справі «Мельничук проти України», це не можна розуміти як вимогу надавати вичерпну відповідь на кожне питання, підняте стороною під час судового розгляду справи.

Таким чином відсутність в оскарженому судовому рішенні пояснень щодо невзяття до уваги представлених позивачем вищевказаних висновків науково-правових експертиз не призвело до прийняття незаконного рішення.

У відповідності до ст. 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства України, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Київської області від 08.02.2016 року у справі № 911/4415/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Справу № 911/4415/15 повернути до Господарського суду Київської області.

3. Копію постанови направити сторонам та третій особі.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді Л.Г. Сітайло

Н.Ф. Калатай