номер провадження справи 2/65/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2016 Справа № 908/1972/16

Суддя Мойсеєнко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Міського комунального підприємства Основаніє, м. Запоріжжя,

до відповідача: Комунального підприємства Водоканал, м. Запоріжжя,

про стягнення 341 298,44 грн.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (довіреність №376 від 04.01.2016 р.);

від відповідача ОСОБА_2 (довіреність №25 від 11.01.2016 р.);

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області звернулося міське комунальне підприємство Основаніє з позовом про стягнення з комунального підприємства Водоканал заборгованості за договором про надання послуг прийому та обробки вхідних дзвінків споживачів №2/2-1580В від 30.04.2013 р. в розмірі 341 298,44 грн. за період з січня 2015 року по червень 2016 року.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 14, 526, 611 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.07.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 2/65/16 та призначено розгляд справи на 30.08.2016р.

Ухвалою від 30.08.2016р. суд відклав розгляд справи на 09.09.2016 р. за клопотанням позивача для проведення звірки між сторонами.

05.09.2016 р. від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, відпоівідно до якої позивач збільшив період стягнення заборгованості до липня 2016 року та суму стягнення до 359 644,61 грн. Вказує, що загалом надано послуг на суму 1 520 000,00 грн., а сплачено 1 160 355,39 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 341 298,44 грн.

08.09.2016 р. позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій уточнив, що заборгованість в сумі 359 644,61 грн. виникла за період з березня по липень 2016 року. У звязку з цим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 359 644,61 грн.

Уточнення позовних вимог фактично є збільшенням позовних вимог, що не суперечить ст. 22 ГПК України та прийнято судом до розгляду. У звязку з цим має місце нова ціна позову про стягнення 359 644,61 грн.

В судовому засіданні 09.09.2016р. були присутні представники обох сторін, за їх заявою фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечив, подав заяву про розстрочення виконання рішення до 31.10.2019 р. рівними частинами.

Представник позивача проти надання розстрочки заперечив.

В судовому засіданні 09.09.2016р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

30.04.2013 р. комунальним підприємством «Водоканал» (замовник, відповідач) та міським комунальним підприємством Основаніє (виконавець, позивач) укладено договір про надання послуг прийому та обробки вхідних дзвінків споживачів №2/2-1580В, відповідно до п.2.1 якого виконавець бере на себе зобовязання надавати послуги з прийому, систематизації, обліку, обробки, передачі інформації, ведення статистики, звітності, аналізу звернень та скарг споживачів, забезпечення зворотного звязку щодо усунення причин звернення замовником, шляхом забезпечення прийому вхідного потоку запитів (дзвінків) споживачів та передачі їх замовнику. З метою виконання умов даного договору виконавець надає замовнику облікові записи (акаунти) та необхідну частину скомпільованої робочої версії ПК, а замовник зобовязується прийняти надані послуги та оплатити їх згідно умов даного договору.

Згідно з п. 4.3.1 договору замовник зобовязаний своєчасно прийняти та оплатити послуги виконавця в розмірі і терміни, визначені цим договором.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2 договору вартість послуг (абонентська плата) за цим договором становить 70 000,00 грн. Оплата здійснюється замовником не пізніше 15 числа кожного поточного місяця, за звітний шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця, визначеного у реквізитах цього договору та/або акті виконаних робіт. Зобовязання з оплати вважаться виконаним у момент зарахування плати на розрахунковий рахунок виконавця.

Пунктом 6.1 договору встановлено, що цей договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2014 р.

Додатковою угодою від 01.07.2013 р. до договору сторони збільшили вартість послуг (абонентську плату) до 80 000,00 грн.

За умовою п. 6.3 договору, якщо жодна із сторін не заявить про своє бажання розірвати цей договір за 30 днів до закінчення терміну його дії, то цей договір вважається пролонгованим на тих самих умовах і на той самий строк.

Доказів припинення дії договору сторони не надали. Отже, на час розгляду справи судом умови договору є чинними.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з січня 2015 року по липень 2016 року позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 1 520 000,00 грн. На підтвердження факту надання послуг позивачем надані у справу акти наданих послуг № 11452 від 31.01.2015 р., №21883 від 28.02.2015 р., №24405 від 31.03.2015 р., №37893 від 30.04.2015 р., №45998 від 30.06.2015 р., №55765 від 31.07.2015 р., №61083 від 31.08.2015 р., №74236 від 30.09.2015 р., №78976 від 31.10.2015 р., №86484 від 30.11.2015 р., №90997 від 31.12.2015 р., №13162 від 31.01.2016 р., №18669 від 29.02.2016 р., №28060 від 31.03.2016 р., №34932 від 30.04.2016 р., №42069 від 31.05.2016 р., №47791 від 30.06.2016 р., №55687 від 31.07.2016 р. на суму 80000,00 грн. кожний (19 місяців х 80 000,00 грн. = 1 520 000,00 грн.).

Акти за період січень листопад 2015 року, січень травень 2016 року підписані з боку відповідача та скріплені його печаткою. Акти за червень-липень 2016 року відповідачем не підписані. Однак відповідач не заперечує факту надання послуг за цей період, а договором встановлена фіксована абонентська плата за послуги, яка не залежить від обсягу фактично наданих послуг.

Відповідач частково розрахувався за надані послуги на загальну суму 1 159 635,39 грн. наступним чином:

- оплата платіжним дорученням №17695 від 10.03.2016 р. на суму 23 000,00 грн. за грудень 2015 року (з урахуванням листа відповідача від 18.03.2016 р. №2657 про зміну призначення платежу);

- оплата платіжним дорученням №17696 від 10.03.2016 р. на суму 80 000,00 грн. за січень 2016 року (з урахуванням листа відповідача від 18.03.2016 р. №2657 про зміну призначення платежу);

- узгодження №5 від 29.01.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму 187 148,56 грн.;

- узгодження №6 від 29.01.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму 314 236,05 грн.;

- узгодження №197 від 29.01.2016 р. про проведення заліку взаємних боргів на суму 18 706,03 грн.;

- узгодження №7 від 03.02.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму 90 695,24 грн.;

- узгодження №17 від 16.02.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму 45,61 грн.;

- узгодження №18 від 16.02.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму 4 265,06 грн.;

- узгодження №19 від 16.02.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму 5 887,84 грн.;

- узгодження №20 від 16.02.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму 1 654,24 грн.;

- узгодження №21 від 16.02.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму 492,04 грн.;

- узгодження №22 від 16.02.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму 14 066,60 грн.;

- узгодження №23 від 16.02.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму 1 968,30 грн.;

- узгодження №24 від 16.02.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму 954,74 грн.;

- узгодження №25 від 16.02.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму 17 974,06 грн.;

- узгодження №26 від 16.02.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму 3 776,21 грн.;

- узгодження №27 від 16.02.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму 7 302,80 грн.;

- узгодження №1 від 29.02.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму 267 000,00 грн.;

- узгодження №69 від 08.06.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму 3 860,74 грн.;

- узгодження №70 від 08.06.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму 4 883,73 грн.;

- узгодження №71 від 08.06.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму 628,79 грн.;

- узгодження №74 від 08.06.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму 554,46 грн.;

- узгодження №76 від 08.06.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму 4 543,51 грн.;

- узгодження №77 від 08.06.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму 4 112,88 грн.;

- узгодження №78 від 08.06.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму 6 671,90 грн.;

- узгодження №83 від 11.07.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму 3 302,22 грн.;

- узгодження №89 від 11.07.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму 15 492,14 грн.;

- узгодження №90 від 11.07.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму 4 242,99 грн.;

- узгодження №91 від 11.07.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму 6 250,38 грн.;

- узгодження №82 від 11.07.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму 4 264,44 грн.;

- узгодження №99 від 15.08.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму на суму 3920,05 грн.;

- узгодження №100 від 15.08.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму на суму 5327,48 грн.;

- узгодження №101 від 15.08.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму на суму 959,51 грн.;

- узгодження №103 від 15.08.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму на суму 17 650,97 грн.;

- узгодження №104 від 15.08.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму на суму 1 217,53 грн.;

- узгодження №105 від 15.08.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму на суму 334,64 грн.;

- узгодження №106 від 15.08.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму на суму 19 512,88 грн.;

- узгодження №107 від 15.08.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму на суму 5 021,68 грн.;

- узгодження №108 від 15.08.2016 р. про проведення зарахувань взаємних вимог на суму на суму 7 709,09 грн.

Отже, виходячи із наданих у справу доказів часткової оплати, залишились неоплаченими послуги на суму 360 364,61 грн.

Частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено обов'язок суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В порушення умов п. 5.1 договору відповідач не оплачував повну вартість послуг за спірний період не пізніше 15 числа кожного поточного місяця, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 360 364,61 грн. за період з березня по липень 2016 року.

Позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 359 644,61 грн. Зазначена розбіжність в сумі боргу, як встановив суд, виникла тому, що в розрахунку заборгованості до уточнених позовних вимог позивач вказав суму зарахування за актом взаємозаліку №83 від 11.07.2016 р. в розмірі 4022,22 грн., у той час як по цьому акту сума заліку за договором №2/2-1580В від 30.04.2013 р. складає 3302,22 грн. (на 720,00 грн. менше). У звязку з цим за розрахунком позивача загальна сума оплат є більшою, ніж встановив суд по матеріалам справи, і складає 1 160 355,39 грн., а сума заборгованості відповідно меншою і складає 359 644,61 грн.

В силу приписів ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості або обґрунтованих заперечень проти позову. Наявність заборгованості в розмірі 359 644,61 грн. не заперечує.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача 359 644,61 грн. основного боргу підлягають задоволенню.

Відповідач подав заяву про розстрочення виконання рішення до 31.10.2019 р. рівними частинами, посилаючись на свій скрутний фінансовий стан.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Питання задоволення заяви сторони у справі про розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

При цьому господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але, перш за все, повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

В обґрунтування необхідності надання розстрочки відповідач вказує, що мають місце виняткові обставини, які спричинили несвоєчасне виконання відповідачем договірних зобовязань. Зокрема, тяжке фінансове становище відповідача викликано низьким рівнем оплати споживачами послуг водопостачання та водовідведення, що призвело до утворення великого обсягу дебіторської заборгованості, значну частину якої складає заборгованість населення. КП «Водоканал» не має законодавчо встановленої можливості відключення вказаних осіб від водопостачання. Таким чином, відповідач не має нормативних важелів впливу на несумлінних споживачів. Також відповідач не нараховує пеню на суму заборгованості, оскільки більшу частину споживачів складають населення та бюджеті установи. Тарифи не покривають фактичних витрат підприємства на надання послуг, обігові кошти відсутні.

Статтею 33 ГПК України встановлено обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається у якості підстави своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підтвердження свого скрутного фінансового стану відповідач надав суду довідки про кредиторську заборгованість КП «Водоканал» в загальному розмірі 125 544 тис. грн. та про дебіторську заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення по КП «Водоканал» в розмірі 182 574 тис. грн. станом на 01.08.2016 р.

Суд зазначає, що вказані довідки складені одноособово відповідачем та не є документами офіційної господарської звітності. Балансу та звіту про фінансові результати за останні звітні періоди відповідачем не надано. Також не надано відомостей про рух коштів на рахунках підприємства, зокрема довідок банків, у яких відкриті рахунки відповідача.

Таким чином, відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами свій скрутний фінансовий стан та відсутність обігових коштів для оплати заборгованості.

Крім того, відповідач не обґрунтував з посиланням на конкретні фінансові показники та докази необхідність надання розстрочки саме на термін до 31.10.2019 р., тобто більше, ніж на 3 роки. Не обґрунтував, за рахунок яких грошових надходжень відповідач планує здійснювати погашення боргу.

За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення заяви відповідача про розстрочку виконання рішення.

Разом із цим, відповідач не позбавлений права звернутися з заявою про розстрочку виконання рішення в порядку ст. 121 ГПК України, надавши необхідні докази в обґрунтування своїх вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати за розгляд позовних вимог покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства Водоканал (69002, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 61, ідентифікаційний код 03327121) на користь Міського комунального підприємства Основаніє (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-а, ідентифікаційний код 20485152) основний борг в сумі 359 644,61 грн. (триста пятдесят девять тисяч шістсот сорок чотири грн. 61 коп.) та витрати зі сплати судового збору в розмірі 5394,67 грн. (пять тисяч триста девяносто чотири грн. 67 коп.). Видати наказ.

Суддя Т.В.Мойсеєнко

Повне рішення оформлено і підписано,

згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 14.09.2016р.

і набирає законної сили після закінчення

десятиденного строку з дня його підписання.