РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2016Справа №910/13228/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування»
до Публічного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське"
про про відшкодування шкоди в розмірі 7197,53 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Крашеніннікова М.І. - представник за довіреністю;

від відповідача: Бортник Л.В. - представник за довіреністю.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" затрат по виплаті страхового відшкодування в розмірі 7197,53 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі Договору страхування «Просто-КАСКО плюс» №1500397 серії PKSI від 11.06.2015 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику транспортного засобу марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1. А тому, на думку позивача, відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України страховою компанією отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2016 порушено провадження у справі №910/13228/16, розгляд справи призначено на 08.08.2016; зобов'язано Моторне (транспортне) страхове бюро України надати відомості щодо полісу серії АЕ/3098990.

29.07.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформаційна довідка на запит суду.

08.08.2016 позивач подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

08.08.2016 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечив, оскільки вже виплатив страхове відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей, у розмірі 10146,97 грн.

У судовому засіданні 08.08.2016 відповідно до ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу країни оголошено перерву до 12.09.2016.

12.09.2016 позивач через відділ діловодства суду подав додаткові пояснення, в яких наголосив на тому, що згідно з умовами Договору страхування «Просто-КАСКО плюс» №1500397 серії PKSI від 11.06.2015 розрахунок виплати страхового відшкодування здійснюється без вирахування зносу.

Представник позивача в судовому засіданні 12.09.2016 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

У свою чергу представник відповідача в засіданні господарського суду проти позову заперечив.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 12.09.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

11.06.2015 між Приватним акціонерним товариством «Просто-страхування», як страховиком, та Представництвом АС «Олайнфарм», як страхувальником, укладено Договір страхування «Просто-КАСКО плюс» №1500397 серії PKSI, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП, а вигодонабувачем є страхувальник.

Умови страхового відшкодування по ризикам «Пошкодження», «Незаконне заволодіння», «Додаткове обладнання»: без урахування зносу (п. 1.8.1. договору).

Строк дії договору встановлено з 25.06.2015 по 24.06.2016.

23.10.2015 о 16 год. 35 хв. у м. Києві на перехресті пр. Бажана - пр. Григоренка, відбулась дорожньо-транспортна пригода, а саме: ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2, при виїзді на пр. Григоренка не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 27.11.2015 у справі №753/21365/15-п (провадження №3/753/5503/15) встановлено порушення ОСОБА_3 вимог п. 13.1. Правил дорожнього руху України та визнано його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також накладено стягнення у вигляді штрафу.

26.10.2015 власник застрахованого автомобіля марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1, звернувся до Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку, в якому повідомив про факт настання дорожньо-транспортної пригоди.

У подальшому Представництво АС «Олайнфарм» звернулося до Приватного акціонерного товариством «Просто-страхування» із заявою на виплату страхового відшкодування №110501 від 16.11.2015, в якій просило провести виплату страхового відшкодування згідно з рахунком СТО.

Відповідно до наряду-замовлення №123024662/122033162 від 09.12.2015, складеного станцією техобслуговування - Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 17344,46 грн.

Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування», з урахуванням умов Договору страхування «Просто-КАСКО плюс» №1500397 серії PKSI від 11.06.2015, склало страховий акт №110501 від 17.11.2015, згідно з яким пошкодження транспортного засобу - автомобіля марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 23.10.2015, визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 17344,50 грн.

На підставі договору №1500397 серії PKSI від 11.06.2015, а також складеного страхового акту №110501 від 17.11.2015, Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування» сплатило суму страхового відшкодування у розмірі 17344,50 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_4, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №18533 від 18.11.2015.

Позивач звертався до Публічного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" (як до особи, відповідальної за завдану шкоду) із заявою №04-5956 від 10.12.2015, відповідно до якої просив сплатити страхову суму в розмірі 17344,50 грн. Однак, відповідач сплатив лише 10146,97 грн. страхового відшкодування, у зв'язку з чим Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування» звернулося до Господарського суду міста Києва з даним позовом.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що відповідно до Висновку аварійного комісара №ЦО-48285 від 12.01.2015, коефіцієнт фізичного зносу для складових КТЗ «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1, станом на 23.10.2015 дорівнює 62,4%. А тому, на думку Публічного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське", з огляду на положення ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивачу мають бути відшкодовані витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

За змістом положень ч. 1 ст. 355 Господарського кодексу України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Згідно зі ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом зокрема є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Перехід права вимоги за наведеними норми права (ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування") слід відрізняти від зворотної вимоги (регресу), яка регулюється положеннями ст. 1191 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що для її застосування необхідні дві умови: право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов'язання перед потерпілим; регрес має місце після припинення зобов'язання з відшкодування шкоди.

Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування» виплативши згідно з договором №1500397 серії PKSI від 11.06.2015 страхове відшкодування потерпілому - Представництву АС «Олайнфарм», отримало від останнього права кредитора, а не регресу до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Зважуючи на викладене, саме положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" регулюються правовідносини між сторонами у справі, яка розглядається, а не ст. 1191 ЦК України, на яку посилається позивач.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №3-303гс15.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2, належить ОСОБА_3 та знаходився під його керуванням.

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_3 у ДТП встановлена в судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля марки «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2, відшкодовується ним як власником вказаного транспортного засобу.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_3 уклав з Публічним акціонерним товариством "Страхове товариство "Іллічівське" Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту (поліс) №АЕ/3098990, строк дії якого встановлено з 22.06.2015 по 21.06.2016, а предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2.

Отже, відповідальність за шкоду, заподіяну майну внаслідок експлуатації автомобіля марки «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована Публічним акціонерним товариством "Страхове товариство "Іллічівське".

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За умовами п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом №АЕ/3098990 передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50000,00 грн., франшиза - 0 грн.

Разом з тим, статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Суд зазначає, що здійснення позивачем виплати страхового відшкодування на користь страхувальника в сумі без врахування коефіцієнту фізичного зносу не суперечить приписам статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки вказаний Закон не поширюється на правовідносини, що виникли за Договором страхування «Просто-КАСКО плюс» №1500397 серії PKSI від 11.06.2015, а Закон України "Про страхування" відповідних застережень не містить.

Натомість, положеннями статті 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування.

Пунктом 1.8.1. Договору страхування «Просто-КАСКО плюс» №1500397 серії PKSI від 11.06.2015 сторони погодили умови страхового відшкодування по ризикам «Пошкодження»: без урахування зносу.

Таким чином, договором страхування, укладеним між позивачем та страхувальником, не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням виключно звіту суб'єкта оціночної діяльності.

З урахуванням вимог пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", наявність наряду-замовлення №123024662/122033162 від 09.12.2015 складеного СТО, страхового акту №110501 від 17.11.2015 та платіжного доручення №18533 від 18.11.2015, є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат з виплати страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

При цьому Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Зазначена правова позиція також наведена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 по справі №910/7163/14, яка прийнята з підстав неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, а саме положень статей 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції в силу ч. 1 ст. 111-28 ГПК України; а також в постановах Вищого господарського суду України від 01.02.2016 у справі №910/6190/15-г, від 02.02.2016 у справі №910/13155/15, від 02.02.2016 у справі №910/25250/15 (ухвалою Верховного Суду України від 01.03.2016 у справі №3-214г16 відмовлено у допуску справи №910/25250/15 до провадження Верховного Суду України), від 03.02.2016 у справі №910/15485/15, від 04.02.2016 у справі №910/14599/15 та ін.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП становить 17344,46 грн. а до позивача перейшло право зворотної вимоги в межах фактичних затрат - 17344,46 грн.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача (17344,46 грн.), визначені полісом №АЕ/3098990 розміри лімітів відповідальності (50000,00 грн.) та франшизи (0 грн.), а також розмір здійсненої відповідачем страхової виплати (10146,97 грн.), суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 7197,49 грн. (17344,46 грн. - 10146,97 грн = 7197,49 грн.).

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, а його доводи, викладені у відзиві на позовну заяву спростовуються вищенаведеним.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору в цій частині на відповідача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" (01033, м. Київ, вулиця Саксаганського, будинок 38 Б; ідентифікаційний код 25186738) на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» (04050, м. Київ, вул. Герцена, буд. 10; ідентифікаційний код 24745673) страхове відшкодування в розмірі 7197 (сім тисяч сто дев'яносто сім) грн. 49 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1377 (одна тисяча триста сімдесят сім) грн. 99 коп.

3. В решті позову - відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.09.2016.

Суддя Грєхова О.А.