КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"13" вересня 2016 р. Справа № 910/29515/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Власова Ю.Л.

за участі секретаря судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Романовський О.В. довіреність № б/н від 08.06.16

від відповідача: Поліщук А.Р. довіреність № 378/1 від 15.12.15

розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО"

про перегляд за нововиявленими обставинами

постанови Київського апеляційного господарського суду від 26 квітня 2016 року

у справі №910/29515/15

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03 лютого 2016 року

у справі №910/29515/15 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніка Захід"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко"

про стягнення заборгованості 249 643,96 грн., -

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніка Захід"

про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03 лютого 2016 року у справі №910/29515/15 первісний позов ТОВ "Ніка Захід" до ТОВ "ЕКО" про стягнення заборгованості 249 643 грн. 96 коп. задоволено частково, стягнуто з ТОВ "ЕКО" на користь ТОВ "Ніка Захід" 149 897,81 грн. - основного боргу, 36 177,49 грн. - пені, інфляційні втрати у розмірі 2 200,32 грн., 3% річних у розмірі 1 624,68 грн. В іншій частині первісних позовних вимог відмовлено. В зустрічному позові відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26 квітня 2016 року у справі №910/29515/15 рішення Господарського суду міста Києва від 03 лютого 2016 року у справі №910/29515/15 змінено, резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 03 лютого 2016 року у справі №910/29515/15 викладено у новій редакції.

22 червня 2016 року ТОВ "ЕКО" звернулось з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у справі №910/29515/15, в якому просить змінити постанову Київського апеляційного господарського суду від 26 квітня 2016 року у справі №910/29515/15 в частині стягнення основного боргу, а як наслідок пені, інфляційних, 3% річних та судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11 липня 2016 року у справі №910/29515/15 заява ТОВ "Еко" про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у справі №910/29515/15 прийнята до провадження колегією суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Зеленіна В.О., суддів Ткаченка Б.О., Баранця О.М., справу призначено до розгляду на 25 липня 2016 року.

25 липня 2016 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду у справі №910/29515/15 розгляд справи відкладено на 08 серпня 2016 року.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 серпня 2016 року, у зв'язку з перебуванням судді Зеленіна В.О. на лікарняному, справу №910/29515/15 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів - Агрикової О.В., Власова Ю.Л.

15 серпня 2016 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду заяву ТОВ "Еко" про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у справі №910/29515/15 прийнято до провадження колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Власова Ю.Л. та призначено до розгляду на 13 вересня 2016 року.

13 вересня 2016 року від представника відповідача надійшли заява про неможливості подання доказів.

13 вересня 2016 року від представника відповідача надійшли заява про витребування доказів.

Розглянувши вказану заяву, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Пунктом 1 частини 2 статті 112 ГПК України визначено, що підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

У абз. 3 п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 17 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" визначено, що не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

У вказаній заяві відповідач просить колегію суддів витребувати у позивача оригінали угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.10.2014 р. на суму 9 488,02 грн. та від 30.11.2014 р. на суму 3 908,43 грн.

Проте позивачем під час розгляду справи у суді першої інстанції подавалась копія угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 30.11.2014 р. на суму 3 908,43 грн., якій було надано оцінку судом першої та апеляційної інстанції (т.І, а.с. 236), тому у колегії суддів відсутні підстави для задоволення заяви у зазначеній частині.

Щодо заяви в частині витребування оригінали угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.10.2014 р. на суму 9 488,02 грн. колегія суддів зазначає, що вказаний доказ не може бути нововиявленою обставиною, оскільки він існував на момент прийняття постанови суду апеляційної інстанції про перегляд за нововиявленими обставинами подано заяву ТОВ "Еко" та, як вбачається з копії вказаного доказу, що була додана вказаною стороною до заяви, зазначена угода містить печатку цієї особи, що свідчить про її обізнаність з існуванням вказаного документу на момент прийняття постанови.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про витребування доказів.

У судовому засіданні 13 вересня 2016 року представник ТОВ "Еко" надав пояснення, в яких підтримав доводи заяви про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду за нововиявленими обставинами та просив її задовольнити, постанову Київського апеляційного господарського суду від 26 квітня 2016 року у справі №910/29515/15 змінити.

Представник ТОВ "Ніка Захід" у судовому засіданні 13 вересня 2016 року надав пояснення, в яких заперечував проти доводів, викладених в заяві про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду за нововиявленими обставинами та просив заяву ТОВ "Еко" залишити без задоволення, а постанову без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 ГПК України перегляд за нововиявленими обставинами постанов і ухвал апеляційної і касаційної інстанції, якими змінено або скасовано судове рішення суду першої інстанції, здійснюється судом тієї інстанції, яким змінено або прийнято нове рішення.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи заяви, заслухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення дійшла висновку про наступне.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 112 ГПК України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем був заявлений позов до відповідача з мотивів порушення останнім своїх обов'язків за Договором поставки від 06.11.2013 р. №12177К з урахуванням Протоколу узгодження розбіжностей від 06.11.2013 р., щодо вчасної оплати за поставлений позивачем товар.

Судом апеляційної інстанції, під час розгляду апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2016 р., яким первісні позовні вимоги задоволено частково, у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено, досліджувались доводи апеляційної скарги та докази, подані представниками обох сторін як на підтвердження вимог так і на їх заперечення.

При цьому в процесі перегляду справи у апеляційному порядку, колегією суддів зазначено, що: "позивачем за первісним позов було надано суду підписані сторонами Угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 30.11.2014 та 31.08.2014, відповідно до умов яких сторони дійшли згоди щодо проведення заліку зустрічних однорідних вимог на суму 3 908,43 грн. (вимоги за договором поставки № 12177 К від 06.11.13 та договором про надання послуг №01/01/12МЕ від 01.01.12) та на суму 80 000,00 грн. (вимоги за договором поставки № 12177 К від 06.11.13 та договором про надання послуг № 01/01/12МЕ від 01.01.12). Таким чином, всього сторонами було проведено зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 83 908 грн. 43 коп."

Київським апеляційним господарським судом у постанові від 02.02.2015 р. у справі №910/15151/14 зазначено, що: "Наявність заборгованості покупця перед постачальником за договором № 12177 К від 06.11.13 відображено в актах звіряння взаємних розрахунків сторін за період з 01.09.2015 по 30.09.2015 на суму 224 392,48 грн. (відображено заборгованість на користь ТОВ "Ніка захід") та на суму 83 945,47 грн. (відображено заборгованість на користь ТОВ "ЕКО").

Суд зазначає, що у зв'язку з арифметичними неточностями при складанні вказаних актів звіряння взаємних розрахунків, наявність яких не заперечували представники сторін, вказані в актах кінцеві суми не беруться судом до уваги як остаточні.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2016 у справі №910/29515/15 зобов'язано сторони провести звірку взаємних розрахунків.

Однак, до судового засідання 03.02.2016, у якому було прийняте оскаржуване рішення, сторонами не було надано суду підписаного Акту звірку взаємних розрахунків.

Посилання скаржника на акт звірки взаєморозрахунків між сторонами за січень 2014 року - січень 2016 року (том 1, а.с. 242-243), відповідно до якого заборгованість ТОВ "ЕКО" на користь ТОВ "Ніка Захід" становить 136 447,01 грн., колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки вказаний акт підписаний ТОВ "ЕКО" в односторонньому порядку."

Звертаючись до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 р. у справі №910/15151/14 відповідач посилався на приписи п. 1 ч. 2 ст. 112 ГПК України й зазначав, що у акті звірки взаємних розрахунків між позивачем та відповідачем містяться суми 3 908,43 грн., 9 488,02 грн., 550,17 грн., 660,20 грн., 598,29 грн., 179,35 грн., 149,46 грн., які найменовані як "коригування боргу", а також 4000,00 грн. найменована як "платіжне доручення", всього на загальну суму 19 533,92 грн. Заявник зазначає, що він не мав змогу вчасно подати суду докази на підтвердження зменшення заборгованості ТОВ "ЕКО" перед ТОВ "НІКА ЗАХІД" у зв'язку з тим, що мережа Відповідач є великою та має багато постачальників, в результаті чого йому не було відомо про наявність зазначених документів на момент розгляду справи.

Проте, апеляційний господарський суд не погоджується з такими доводами заявника з огляду на наступне.

Згідно з п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №17 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами", до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Як вбачається із рішення Європейського Суду з прав людини від 18.11.2004 р. у справі "Правєдная проти Росії", заява № 69529/01, пп. 27-28, та рішення від 06.12.2005 р. у справі "Попов проти Молдови" № 2, заява № 19960/04, п. 46). Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 16.09.2014 р. у справі № 3-108гс14: "До нововиявлених обставин можуть бути віднесені матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є їх наявність на час розгляду справи та те, що ці обставини не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи".

У абз. 3 п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 17 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" визначено, що не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Так, Відповідач як на нововиявлені обставини посилається на: Угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог від 30.11.2014 р. укладену між Позивачем, в особі Генерального директора Ференець О.Б. та Відповідачем на суму 3908,43 грн. (т.ІІ, а.с. 100, т.І, а.с. 236); Угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.10.2014 р. укладену між Позивачем, в особі Генерального директора Ференець О.Б. та Відповідачем на суму 9 488,02 грн. (а.с. 94); Угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.12.2014 р. укладену між Позивачем, в особі Генерального директора Ференець О.Б. та Відповідачем на суму 550,17 грн. (а.с. 95); Угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог від 05.03.2015 р., укладену між Позивачем, в особі заступника генерального директора з комерційних питань Гунченко Т.В. та Відповідачем на суму 179,35 грн. (а.с. 96); Угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.12.2014 р. укладену між Позивачем, в особі Генерального директора Ференець О.Б. та Відповідачем на суму 660,20 грн.) (а.с. 98); Угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог від 05.03.2015 р. укладену між Позивачем, в особі заступника генерального директора з комерційних питань Гунченко Т.В. та Відповідачем на суму 149,46 грн. (а.с. 97); Угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог від 05.02.2015 р. укладену між Позивачем, в особі заступника генерального директора з комерційних питань Гунченко Т.В. та Відповідачем на суму 598,29 грн. (т.ІІ, а.с. 99); платіжне доручення №48379 від 16.11.2015 р. про перерахування коштів за поставлений товар згідно умов договору №12177К від 06.11.2013 р. у сумі 4000 грн. (а.с. 101).

Отже зі вказаного вбачається, що по-перше Угода про зарахування зустрічних однорідних вимог від 30.11.2014 р. укладена між Позивачем та Відповідачем на суму 3908,43 грн. (т.І, а.с. 236, т.ІІ, а.с. 100,) вже досліджувалась, як судом першої, так і апеляційної інстанції, по-друге доводи відповідача про зміну заборгованості ТОВ "ЕКО" перед ТОВ "НІКА ЗАХІД" в сторону зменшення під час розгляду справи були відхилені судом апеляційної інстанції з огляду на їх необґрунтованість та не підтвердженість відповідними доказами під час розгляду справи, і по-третє вказані угоди підписані зі сторони відповідача уповноваженими особами та скріплені печаткою підприємства, що свідчить про те, що ТОВ "Еко", як юридичній особі вказані обставини були відомі, що виключає кваліфікацію вказаних документів як нововиявлених обставин.

Посилання заявника на, що «доводи відповідача про суму заборгованості були встановлені лише 06.05.2016» є безпідставними та надуманими, оскільки документи на які посилається заявник існували і були відомі йому на момент винесення рішення, проте відповідач без поважних причин не надавав їх суду. При цьому відповідачем не доведено неможливість подання вказаних доказів під час первісного розгляду справи.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Зважаючи на викладене, постанова Київського апеляційного господарського суду від 26 квітня 2016 року у справі №910/29515/15 підлягає залишенню без змін.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко" про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 26 квітня 2016 року у справі №910/29515/15 за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 49 ГПК України покласти на заявника.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 114 ГПК України, за результатами перегляду судового рішення приймаються ухвала - у разі зміни чи скасування ухвали або залишення рішення, ухвали, постанови без змін.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, ст.ст. 112, 113, 114 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко" про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 26 квітня 2016 року у справі №910/29515/15 за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 26 квітня 2016 року у справі №910/29515/15 залишити без змін.

3. Справу №910/29515/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

Ю.Л. Власов