ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2016 р.Справа № 922/2684/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання Цвірі Д.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м.Харків
до Територіального управління державної судової адміністрації України в Харківській області, м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача: ОСОБА_1, довіреність №2210 від 05.08.2015 р.,

відповідача: ОСОБА_2, довіреність №06-27/6/16 від 15.06.16р.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Харківгаз Збут - звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області про стягнення 2264,51 грн. (з яких 1705,12 грн. сума заборгованості; 418,31 грн. пеня; 30,42 грн. 3% річних, 110,65 грн. інфляційні втрати). Окрім того, позивач просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобовязань за договором на постачання природного газу за регульованим тарифом №2015/ТП-БО-419254 від 02.12.2015 р.

В судовому засіданні 12.09.2016 р. представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 12.09.2016 р. надала відзив на позовну заяву (вх.№29690 від 12.09.2016 р.), відповідно до якого відповідач вимоги позивача щодо стягнення суми основної заборгованості в розмірі 1705,12 грн. визнає в повному обсязі. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат відповідач просить суд відмовити, посилаючись на те, що прострочення виконання відповідного зобовязання сталося не з вини відповідача, а у звязку з простроченням позивачем направлення акту приймання-передачі на оплату відповідних коштів. Відповідач зазначає, що відповідний рахунок ним було отримано в 2016 році, тобто після закінчення бюджетного періоду 2015, за який нараховано заборгованість в розмірі 1705,12 грн., що унеможливило виконання відповідного грошового зобовязання відповідачем в досудовому порядку. Відповідач також зазначає про неможливість атоматичного продовження строку дії відповідного договору.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

02.12.2015 р. між позивачем (як постачальником) та відповідачем (як споживачем) було укладено договір на постачання природного газу за регульованим тарифом №2015/ТП-БО-419254 (далі - договір на постачання природного газу).

Відповідно до п. 1.1 договору на постачання природного газу, постачальник постачає природний газ споживачеві в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Згідно з п. 1.2 договору на постачання природного газу, передача газу за договором здійснюється в межах балансової належності обєктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (далі пункти призначення).

В пункті 2.3 договору на постачання природного газу сторони дійшли згоди, що обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період, що підлягає оплаті споживачем, визначається за підсумками розрахункового періоду на межі балансової належності обєктів споживача за даними комерційних вузлів обліку, визначених у додатку 1 до договору.

Відповідно до п. 2.5 договору на постачання природного газу, за підсумками розрахункового періоду споживач протягом двох робочих днів погоджує з газорозподільним підприємством акт про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період (технічний акт приймання-передачі природного газу), який є підставою для оформлення актів приймання-передачі між відповідними субєктами ринку природного газу.

Зі змісту п.п. 3.6, 3.9 договору на постачання природного газу вбачається, що послуги з постачання газу підтверджуються підписаними постачальником та споживачем актом приймання-передачі газу. Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником.

Як свідчать наявні в матеріалах справи акти приймання-передачі природного газу (арк.с. 17-20), в період з жовтня по грудень 2015 року позивач поставив, а відповідач прийняв газ на загальну суму 13075,58 грн. При цьому, згідно ОСОБА_2 приймання-передачі газу від 31.12.2015 р. (арк.с. 20), в період з 24-31 грудня 2016 року відповідач спожив газ на загальну суму 1705,12 грн. Відповідні обставини також визнаються відповідачем.

Відповідно до п. 4.1 договору на постачання природного газу, розрахунки за реалізований споживачеві газ здійснюються за цінами та тарифами, що встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно з п. 4.5 договору на постачання природного газу, розрахунковий період за договором становить один місяць з 9.00 години першого дня місяця до 9.00 години першого дня наступного місяця включно.

Зі змісту п. 4.6 договору на постачання природного газу вбачається, що оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем на умовах щомісячної/щодекадної 100% попередньої оплати договірного обсягу постачання газу. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. До дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Позивач стверджує, що відповідач свої грошові зобовязання з оплати спожитого газу в період з жовтня по 01-23 грудня 2016 року виконував з простроченням погоджених в договорі строків, а зобовязання з оплати спожитого з 24-31 грудня 2016 року газу на загальну суму 1705,12 грн. не виконав взагалі, що зумовило звернення до суду з відповідним позовом та нарахування на підставі п.6.2.2 договору на постачання природного газу пені, а на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України - 3% річних та інфляційних втрат.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що на виконання умов договору на постачання природного газу в період з жовтня по грудень 2015 року позивач поставив, а відповідач прийняв газ на загальну суму 13075,58 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актом прийому-передачі газу (арк.с. 17-20), а також визнається відповідачем.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 ЦК України).

Строк оплати отриманого відповідачем з жовтня по грудень 2015 року газу, з огляду на положення п.п. 4.5, 4.6 договору на постачання природного газу, настав.

Позивач стверджує, що відповідач за отриманий з 24-31 грудня 2016 року природний газ не розрахувався, що призвело до виникнення заборгованості за договором на постачання природного газу в сумі 1705,12 грн.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем, в порушення ст.ст. 4-3, 33, 34 ГПК України, не надано доказів, які б свідчили про оплату отриманого природного газу з 24-31 грудня 2016 року частково або в повному обсязі. Окрім того, факт заборгованості перед позивачем з оплати отриманого з 24-31 грудня 2016 року природного газу на суму 1705,12 грн. визнається відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідач є таким, що прострочив виконання грошових зобов'язань за договором на постачання природного газу на суму 1705,12 грн., а отже позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором на постачання природного газу в сумі 1705,12 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

В пункті п. 6.2.2 договору на постачання природного газу сторони домовились, що у разі порушення споживачем строків оплати, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, інфляційних втрат та 3% річних на предмет відповідності вимогам договору поставки та чинного законодавства, зокрема, ст.ст. 253-255, 549, 625 ЦК України, ст.ст. 231-232 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення за період з 11.11.2015 р. по 08.07.2016 р. пені в сумі 418,31 грн., інфляційних втрат в сумі 110,65 грн. та 3% річних в сумі 30,42 грн. - підлягають задоволенню в повному обсязі.

Твердження відповідача про відсутність його вини в простроченні оплати спожитого в період з 24-31 грудня 2016 року газу на суму 1705,12 грн. у звязку з невчасним отриманням від позивача акту приймання-передачі від 31.12.2015 р., як підстава для відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат - є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем, в порушення ст.ст. 4-3, 33, 34 ГПК України, не надано доказів вжиття ним всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання своїх грошових зобовязань за договором, а також доказів неможливості вчасної оплати коштів згідно акту приймання-передачі від 31.12.2015 р. після його отримання в 2016 році.

В той же час, умови договору (зокрема, вказаний вище п. 2.5) свідчать про завчасну обізнаність відповідача щодо обсягів та вартості спожитого газу у розрахунковому періоді. Відповідні обставини відповідачем не заперечується та не спростовано. Розрахунки за договором здійснюються на умовах попередньої оплати.

За таких обставин, факт отримання відповідачем акту приймання-передачі від 31.12.2015 р. у 2016 році не свідчить про відсутність вини відповідача у простроченні виконання зобовязання з оплати вартості спожитого газу відповідно до даного акта.

Вказані відповідачем підстави для відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат також не свідчать про виникнення обставин непереборної сили, як підстави для звільнення сторони від відповідальності за неналежно виконане зобовязання.

Окрім того, суд зазначає, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України не повязано з наявністю чи відсутністю вини боржника у простроченні виконання грошового зобовязання.

Посилання відповідача про недопустимість автоматичного продовження договору на постачання природного газу ще на один рік (до 2016 року) не мають юридичного підґрунтя з огляду на підстави та предмет позову у даній справі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 49 ГПК України, відповідно до якої при задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на відповідача. Таким чином, витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. покладаються на відповідача в повному обсязі.

З огляду на наведене, відповідно до ст.ст. 253-256, 260, 261, 509, 526, 530, 610, 612 ЦК України та керуючись ст.ст. 1, 4, 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області (61050, м. Харків, м-н Героїв Небесної Сотні, 36, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61004, м. Харків, вул. Москалівська,57/59, ) 1705,12 грн. суми заборгованості; 418,31 грн. пені; 30,42 грн. 3% річних, 110,65 грн. інфляційних втрат, 1378,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 19.09.2016 р.

Суддя ОСОБА_3