РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2016Справа №910/13026/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Синергія Лайт»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Практікер Україна»
простягнення 109 156,19 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Жигун С.С.
від відповідача:Малиновська В.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Синергія Лайт» (надалі - ТОВ «Синергія Лайт») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Практікер Україна» (надалі - ТОВ «ТД «Практікер Україна») про стягнення 229 700,04 гр.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору поставки №8349 від 29.04.2015 р. позивач поставив товар, а відповідач зобов'язання з оплати поставленого товару не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 218 853,07 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 10 003,85 грн. та 3% річних у розмірі 843,12 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.07.2016 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 03.08.2016 р.

В судовому засіданні 03.08.2016 р. судом оголошувалась перерва на 05.09.2016 р.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 108 180,79 грн. та 3% річних у розмірі 975,40 грн., яка була прийнята судом для подальшого розгляду.

Представник відповідача в судове засідання з'явилася, надала суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог в частині стягнення суми основної заборгованості у розмірі 108 180,80 грн. та 3% річних у розмірі 416,76 грн. не заперечувала.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.04.2015 р. між ТОВ «Синергія Лайт» (постачальник) та ТОВ «ТД «Практікер Україна» (Практікер) був укладений договір поставки №8349 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язується поставити і передати у власність практікер, а практікер прийняти та оплатити товари згідно з замовленнями практікер та товаросупровідною документацією, які складають невід'ємну частину цього договору.

Згідно з п. 5.2 Договору в редакції протоколу розбіжностей практікер оплачує товари шляхом банківського переказу на поточний рахунок постачальника визначений у договорі, протягом 7 банківських днів з моменту реалізації товару постачальником до пратікер за умови, що постачальник надасть належним чином оформлені податкові та видаткові накладні (з врахуванням коригувань та виправлень недоліків, які можуть бути виявлені під час прийому товару) до Головного офісу покупця, в термін не більше ніж 10 календарних днів з дня поставки товарів.

На виконання умов Договору у період з червня 2015 року по грудень 2015 року позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 309 767,93 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними.

Відповідачем частково було оплачено поставлений товар, а частково - повернуто продавцю нереалізовану продукцію на суму 201 587,13 грн., що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків станом на 02.09.2016 р.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті поставленого згідно Договору товару, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі суму 108 180,80 грн.

Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (видаткові накладні, підписані сторонами у період з червня 2015 року по грудень 2015 року) підтверджується факт виконання позивачем зобов'язання з поставки товару за Договором на суму 309 767,93 грн.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 5.2 Договору, відповідач був зобов'язаний розрахуватися за отриманий товар протягом 7 банківських днів з моменту реалізації товару постачальником.

Відповідачем частково було оплачено поставлений товар, а частково - повернуто продавцю нереалізовану продукцію на суму 201 587,13 грн., що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків станом на 02.09.2016 р.

З огляду на викладене, заборгованість відповідача за поставлений товар становить 108 180,80 грн., а строк виконання грошового зобов'язання на момент подання позовної заяви настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача на підставі Договору за переданий товар. Відповідачем вказана заборгованість визнана повністю.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Синергія Лайт» про стягнення з ТОВ «ТД «Практікер Україна» заборгованості у розмірі 108 180,80 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 975,40 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання у період з 19.05.2016 р. по 05.09.2016 р.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та вважає за можливе задовольнити вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 975,40 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог та стягнення з ТОВ «ТД «Практікер Україна» на користь ТОВ «Синергія Лайт» заборгованості у розмірі 108 180,80 грн. та 3% річних у розмірі 975,40 грн.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Синергія Лайт» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Практікер Україна» (02094, м. Київ, просп. Юрія Гагаріна, 14, оф. 32; ідентифікаційний код 39320208) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Синергія Лайт» (02125, м. Київ, просп. Визволителів, 17; ідентифікаційний код 39320208) заборгованість у розмірі 108 180 (сто вісім тисяч сто вісімдесят) грн. 80 коп., 3% річних у розмірі 975 (дев'ятсот сімдесят п'ять) грн. 40 коп. та судовий збір у розмірі 1 637 (одна тисяча шістсот тридцять сім) грн. 34 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.09.2016 р.

Суддя В.П. Босий