ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2016 р. Справа № 911/2000/16

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали справи

За позовом Комунального підприємства теплових мереж «Бориспільтепломережа»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Алієвни

про стягнення 44 369,32 грн

За участю представників:

від позивача ОСОБА_2 (дов. №01-08/439 від 22.06.2016);

від відповідача не зявились.

Обставини справи:

Комунальне підприємство теплових мереж Бориспільтепломережа (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Алієвни (далі - відповідач) про стягнення 44 369,32 грн заборгованості, з яких 34 064,45 грн основного боргу, 2 564,34 грн пені, 6 882,48 грн інфляційних втрат та 858,05 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором на постачання та споживання теплової енергії №421/75/1112 від 01.11.2012.

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.06.1016 порушено провадження у справі № 911/2000/16, розгляд справи призначено на 18.08.2016.

18.08.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача надійшов супровідний лист №06-21/122 від 18.08.2016 (вх. №17036/16) з долученими до нього документами.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.08.2016 продовжено строк вирішення спору у справі №911/2000/16 на 15 днів, розгляд справи відкладено на 08.09.2016.

19.08.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача надійшов супровідний лист №06-21/123 від 18.08.2016 (вх. №17129/16) з долученими до нього документами.

Відповідач не скористався правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

У судовому засідання 08.09.2016 представник позивача підтримав позов повністю.

Представник відповідача у судове засідання 08.09.2016 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011р. передбачено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.11.2012 між КП Бориспільтепломережа (далі-теплопостачальна організація) та ФОП ОСОБА_1 (далі-споживач) було укладено договір на постачання та споживання теплової енергії №421/75/1112 (далі-договір), відповідно до якого теплопостачальна організація зобовязалась надавати послуги з теплопостачання споживачу у вигляді теплової енергії, в обємах, зазначених у додатку №2, а споживач прийняти та сплатити за спожиту теплову енергію.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що остаточний розрахунок за використану теплову енергію проводиться протягом 3-х банківських днів з моменту отримання платіжних документів.

Пунктами 4.2.1, 9.1 та 9.2 договору передбачено, що споживач зобовязаний вчасно, згідно п. 3.3, 3.4 даного договору, проводити розрахунки з теплопостачальною організацією за використану теплову енергію.

Договір набирає чинності з 01.11.2012 і діє до 01.10.2013, а в частині грошових розрахунків до повного виконання сторонами своїх обовязків згідно умов даного договору.

При відсутності заперечень та зауважень, щодо строку дії договору, договір являється пролонгованим на наступні періоди.

З огляду на відсутність заперечень та зауважень, щодо строку дії договору, строк дії останнього, у відповідності до п. 9.2 договору, було пролонговано на наступні 2013-2016 календарні роки.

Судом встановлено, що позивач свої обовязки за договором виконав належним чином.

Так, на виконання умов договору, протягом жовтня 2014 року - квітня 2016 року позивачем були надані відповідачу послуги з теплопостачання у вигляді теплової енергії загальною 34 064,45 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.10.2014, від 28.11.2014, від 31.12.2014, від 30.01.2015, від 28.02.2015, від 31.03.2015, від 14.04.2015, від 31.10.2015, від 30.11.2015, від 28.12.2015, від 31.01.2016, від 29.02.2016, від 31.03.2016 та від 06.04.2016, підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору.

З метою оплати відповідачем вартості наданих за договором послуг, позивачем було виставлено рахунки-фактури №00АВ-000362 від 31.10.2014 на суму 677,41 грн, №00АВ-000579 від 28.11.2014 на суму 2 336,51 грн, №00АВ-000934 від 31.12.2014 на суму 3 406,90 грн, №00АВ-000177 від 30.01.2015 на суму 3 385,09 грн, №00АВ-000399 від 28.02.2015 на суму 3 115,19 грн, №00АВ-000616 від 31.03.2015 на суму 3 060,82 грн, №00АВ-000806 від 12.04.2015 на суму 759,58 грн, №00АВ-000920 від 31.10.2015 на суму 1 185,40 грн, №00АВ-001141 від 30.11.2015 на суму 2 603,94 грн, №00АВ-001370 від 28.12.2015 на суму 2 693,72 грн, №00АВ-000057 від 31.01.2016 на суму 4 555,94 грн, №00АВ-000333 від 29.02.2016 на суму 3 184,89 грн, №00АВ-000581 від 31.03.2016 на суму 2 813,46 грн, №00АВ-000788 від 06.04.2016 на суму 285,53 грн.

Зі змісту вказаних рахунків слідує, що останні були отримані уповноваженими представниками відповідача та/або відповідачем особисто, що підтверджується підписом на відповідних рахунках.

Втім, відповідач свої обовязки за договором в частині оплати вартості наданих послуг не виконав, внаслідок чого за ним утворилось 34 064,45 грн заборгованості.

Предметом позову є вимоги позивача про стягнення з відповідача 34 064,45 грн основного боргу, 2 564,34 грн пені, 6 882,48 грн інфляційних втрат та 858,05 грн 3% річних.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене та те, що станом на день прийняття рішення відповідач вартість наданих позивачем послуг за спірний період не оплатив, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 34 064,45 грн боргу по оплаті вартості теплової енергії, спожитої протягом жовтня 2014 року - квітня 2016 року згідно договору №421/75/1112 від 01.11.2012 підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними і допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.

Крім того, у звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязання з оплати наданих послуг з теплопостачання, позивачем за період з 10.11.2015 по 14.06.2016 нараховано 2 564,34 грн пені.

Відповідно до п.п. В п. 6.1 договору у разі не оплати рахунків за використану теплову енергію в строк, зазначений договором, споживач зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три відсотки річних та пеню за кожний день прострочення, в розмірі подвійної ставки НБУ.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи вищевикладене, а також періоди нарахування пені, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку пені, арифметично вірний розмір пені, нарахованої за період з 10.11.2015 по 14.06.2016 становить 2 516,77 грн. Отже, вимога про стягнення 2 564,34 грн пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 2 516,77 грн.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязання за договором на постачання та споживання теплової енергії №421/75/1112 від 01.11.2012, позивачем за період з 13.11.2014 по 14.06.2016 нараховано 6 882, 48 грн інфляційних втрат та 858,05 грн 3 % річних.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи положення вищезазначених норм, а також періоди нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних, арифметично вірний розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих за період з 13.11.2014 по 14.06.2016 становить 7 862,71 грн та 860,04 грн відповідно. Відтак, вимоги про стягнення 6 882, 48 грн інфляційних втрат та 858,05 грн 3 % річних підлягають задоволенню повністю, оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення 34 064,45 грн основного боргу, 2 564,34 грн пені, 6 882,48 грн інфляційних втрат та 858,05 грн 3% річних підлягають задоволенню у розмірі 34 064,45 грн основного боргу, 2 516,77 грн пені, 6 882,48 грн інфляційних втрат та 858,05 грн 3% річних

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Алієвни (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Чкалова, 22, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства теплових мереж Бориспільтепломережа (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 41А, ідентифікаційний код 13712452) 34 064 (тридцять чотири тисячі шістдесят чотири гривні) 45 коп. основного боргу, 2 516 (дві тисячі пятсот шістнадцять гривень) 77 коп. пені, 6 882 (шість тисяч вісімсот вісімдесят дві гривні) 48 коп. інфляційних втрат, 858 (вісімсот пятдесят вісім гривень) 05 коп. 3% річних та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень) 00 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено: 08.09.2016

Суддя В.М. Антонова