КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2016 р. Справа№ 910/4548/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Ткаченка Б.О.

Мартюк А.І.

при секретарі Волуйко Т.В.

представники сторін:

позивача: Козачук Н.Ю. - представник за довіреністю;

відповідача: Дроботенко Ю.О. - довіреність № 18 від 01.02.2016;

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київпастранс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2016

у справі № 910/4548/16 (головуючий суддя Демидов В.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан"

до Комунального підприємства "Київпастранс"

про стягнення 382 831,59 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.06.2016 у справі №910/4548/16 позов задоволено частково, стягнуто з Комунального підприємства "Київпастранс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" інфляційні втрати у розмірі 242 364 грн. 19 коп., 3% річних у розмірі 24 602 грн. 18 коп. та судовий збір в сумі 4004 грн. 50 коп. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Комунальне підприємство "Київпастранс" звернулось з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення інфляційних втрат та прийняти нове рішення, яким відмовити у позовних вимогах в частині стягнення інфляційних втрат.

Скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було невірно здійснено розрахунок інфляційних втрат, які підлягають до стягнення, оскільки нарахування повинно здійснюватись не за період з 15.03.13 по 14.03.2016, а за період з березня 2013 по лютий 2016, тому сума інфляційних втрат становить 220125,15 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.07.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 07.09.2016.

07.09.2016 позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що розрахунок судом зроблено вірно і згідно перерахунку позивача, зробленого у системі "Ліга", розмір інфляційних втрат становить 293233,28 грн. за період з 15.03.2013 по 14.03.2016 від суми боргу 273108,13 грн.

Представник відповідача (апелянта) у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, оскільки при розрахунку інфляційних втрат судом допущені помилки.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч.2 ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.03.2010 у справі №30/18, яке набрало законної сили, задоволено частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан", стягнуто з Комунального підприємства "Київпастранс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" 273 108, 13 грн. основного боргу, 30 839,62 грн. збитків від інфляції, 7 212,04 грн. 3% річних, 3100 грн. - витрат за послуги адвоката, 3111,59 грн. - витрат по сплаті державного мита, 201,22 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Вказаним рішенням встановлено, що ТОВ "Фірма Октан" прийняло участь у відкритих торгах на закупівлю продуктів нафтопереробки рідких, що проводились відповідно до оголошення про закупівлі № 52019407, яке було опубліковано в Інформаційному бюлетені Тендерної палати України № 52 (123) від 24.12.07. Замовником торгів було Комунальне підприємство "Київпастранс".

За результатами вищезазначених торгів, відповідно до Повідомлення № 206/5 від 14.02.08 про акцепт тендерної пропозиції позивача між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" (постачальник) та Комунальним підприємством "Київпастранс" (Замовник) було укладено договір поставки продуктів нафтопереробки рідких № 17/03-13/7 від 17.03.08 (далі - договір).

Позивач свої зобов'язання за договором виконав повністю, а саме поставив на Автобусний парк № 6 товар (дизельне паливо), проте відповідач своє зобов'язання по оплаті товару не виконав, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 273 108,13 грн. Відповідно до частини третьої статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, у даній справі не потребують доказуванню обставини, які встановленні зазначеним рішенням господарського суду міста Києва щодо наявності та розміру заборгованості.

На примусове виконання зазначеного рішення суду господарським судом міста Києва було видано наказ №30/18 від 15.03.2010, який неодноразово пред'являвся ТОВ "Фірма Октан" до виконання, про що 31.03.2010 та 08.06.2015 ВДВС Подільського РУЮ було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження №18345209, №47751318.

У позовній заяві позивач вказує, що на час подання позову наказ від 15.03.2010 у справі №30/18 є невиконаним, а Комунальним підприємством "Київпастранс" не сплачено позивачу грошові кошти, присуджені до стягнення за рішенням суду від 04.03.2010, у зв'язку із чим він просив, з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, стягнути з відповідача 323 606,48 грн. інфляційних втрат та 59 225,11 грн. - 3% річних за період з 16.03.2010 по 31.05.2016, які нараховані на суму заборгованості 317 572,60 грн.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п.1 ст. 612 ЦК України).

Згідно з п.2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу (постанова Верховного Суду України від 04.07.2011 у справі №13/210/10).

Пунктом 5.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

Також, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених другою частиною статті 625 ЦК України (постанові Верховного Суду України від 20.01.2011 №10/25).

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими.

Судом першої інстанції також вірно встановлено, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат позивачем здійснено на загальну суму 317572,60 грн. (присуджену за рішенням суду у справі №30/18), яка в свою чергу складається із суми основного боргу та суми збитків від інфляції, 3 % річних, витрат за послуги адвоката, витрат по сплаті державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Однак, нарахування сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, необхідно здійснювати лише на суму основної заборгованості, яка становить 273108,13 грн.

В процесі розгляду справи у суді першої інстанції відповідачем було заявлено про застосування строків позовної давності до вимог позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, які позивачем нараховані за період з 16.03.2010 по 31.05.2016 (з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог).

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно з ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно штампу канцелярії суду, позивач звернувся із даним позовом 15.03.2016, у зв'язку з чим, враховуючи невиконання відповідачем рішення суду станом на час подання позову, він має право на нарахування інфляційних втрат та 3 % річних починаючи з 15.03.2013.

Зробивши перерахунок інфляційних втрат та 3% річних суд першої інстанції зазначив, що розмір інфляційних втрат із суми боргу 273108,13 грн. за період з 15.03.2013 року по 14.03.2016 року становить 242364,19 грн., а 3% річних - 24 602,18 грн.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, перевіривши розрахунок інфляційних втрат, прийшла до висновку, що судом першої інстанції допущена методологічна помилка, оскільки при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу (Лист Верховного Суду України "Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві" (Вісник Верховного Суду України, 2014, № 7, Лист Верховного Суду України від 03.04.1997 г. 62-97р "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ").

Таким чином, інфляційні втрати у даній справі повинні нараховуватись за період з березня 2013 року по лютий 2016 року, що становить 220125,15 грн. інфляційних втрат (273 108,13 грн. боргу х 1,806 сукупний індекс інфляції - 273108,13 грн).

Також колегія суддів зазначає, що наведений позивачем у відзиві на апеляційну скаргу розрахунок інфляційних втрат арифметично не вірний. Так у вказаному розрахунку зазначено: "сума боргу - 273108,13 грн., інфляційне збільшення - 242364,19 грн., сума боргу з врахуванням індексу інфляції - 493233,28 грн.", однак, якщо від 493233,28 грн. відняти 273108,13 грн., результат становить 220125,15 грн.

Щодо розрахунку 3% річних в сумі 24602,18 грн. за період з 15.03.2013 по 14.03.2016, то він судом першої інстанції зроблений правильно.

В зв'язку із зазначеним вище, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 07.06.2016 у справі № 910/4548/16 підлягає зміні в частинні розміру задоволених позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат.

Витрати по сплаті судового збору за подання позову, відповідно до ч.1 ст. 49 ГПК України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, відповідно до ч.2 ст.49 ГПК України, покладаються на відповідача, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача та тривалого невиконання ним судового рішення.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київпастранс" задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 07.06.2016 у справі №910/4548/16 змінити.

3. Резолютивну частину рішення господарського суду міста Києва від 07.06.2016 у справі № 910/4548/16 викласти у наступній редакції:

"1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Київпастранс" (04070, м. Київ, вул. Набережне шосе, 2, код 31725604) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" (03056, м. Київ, вул. Політехнічна, 31, код 24718890) інфляційні втрати у розмірі 220125,15 (двісті двадцять тисяч сто двадцять п'ять) грн. 15 коп., 3% річних у розмірі 24 602 (двадцять чотири тисячі шістсот дві) грн. 18 коп. та судовий збір в сумі 3670 (три тисячі шістсот сімдесят) грн. 91 коп. Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити."

4. Матеріали справи № 910/4548/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді Б.О. Ткаченко

А.І. Мартюк