номер провадження справи 10/107/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.09.2016 Справа № 908/4652/15

За скаргою Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів на дії Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (69067, м. Запоріжжя, вул. Сеченова, 25-А) щодо виконання рішення господарського суду Запорізької області в справі № 908/4652/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю МІК (69006, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 69-а)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11)

про стягнення 16 618 грн. 79 коп.

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники:

Від скаржника (боржника, відповідача) ОСОБА_1 (дов. № 18-37 від 30.08.2016 р.);

Від стягувача (позивача) не зявився;

Від Заводського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_2 (дов. № 11105 від 14.06.2016 р.)

ВСТАНОВЛЕНО:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 21.09.2015 р. у справі № 908/4652/15 (суддя Алейникова Т.Г.), яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 21.10.2015 р., задоволені позовні вимоги ТОВ МІК, із ПАТ Запорізький завод феросплавів на користь позивача стягнуто основний борг у сумі 9122,30 грн., інфляційні втрати в сумі 6841,72 грн., 3% річних у сумі 654,76 грн. та судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1827,00 грн.

На виконання зазначеного рішення господарським судом Запорізької області 21.10.2015 р. видані відповідні накази.

02.08.2016 р. до господарського суду Запорізької області від Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів надійшла скарга в справі № 908/4652/15 (суддя Алейникова Т.Г.) вих. № 18-043/1 від 15.07.2016 р. (вх. № 09-06/20521 від 02.08.2016 р.) на дії Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2016 р., у звязку з перебуванням судді Алейникової Т.Г. у відпустці, скарга в справі № 908/4652/15 передана на розгляд судді Гандюковій Л.П..

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.08.2016 р. відновлено строк для подання скарги, скаргу в справі № 908/4652/15 прийнято до розгляду суддею Гандюковою Л.П., судове засідання призначено на 19.08.2016 р. На підставі ст. 77 ГПК України розгляд скарги в справі відкладений на 21.09.2016 р.

Представник скаржника в судовому засіданні підтримав скаргу, просив визнати недійсними постанови заступника начальника Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 30.06.2016 р. за виконавчими провадженнями № 50815012 у сумі 94,74 грн.; № 50814982 у сумі 89,08 грн.; № 50815054 у сумі 89,08 грн. та № 50815105 у сумі 89,08 грн. Скарга мотивована такими обставинами. 06.07.2016 р. скаржником отримано оскаржувані постанови, а також постанови від 30.06.2016 р. про закінчення виконавчих проваджень №№ 50815012, 50814982, 50815054, 50815105. Тобто, постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій винесені незважаючи на те, що зазначені виконавчі провадження були закінчені, що є неправомірним та незаконним. В оскаржуваних постановах ВП №№ 50814982, 50815054 зазначається сума, що підлягає стягненню в розмірі 89,08 грн. Разом з тим, відповідно до наведеного розрахунку, з ПАТ «ЗФЗ» по зазначеним постановам підлягає стягненню 94,74 грн. Тобто, органом ДВС при винесенні оскаржуваних постанов (ВП №№ 50814982, 50815054) було невірно зазначено чи-то перелік витрат, чи-то сума витрат на проведення виконавчих дій, що є порушенням пп. 3.13.1 п. 3.13 Інструкції № 512/5. Крім того, 20.09.2016р. через канцелярію судом отримано письмове пояснення скаржника, згідно з яким в обґрунтування скарги додатково зазначено посилання на ст.ст.27,28,32,41,45,65 Закону України «Про виконавче провадження», п.3.7.4 Інструкції, та звернено увагу на те, що державним виконавцем не здійснювались жодні заходи примусового виконання, у звязку з чим відсутні підстави для стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій. Всупереч Закону, ВДВС лише 28.04.2016р. виніс постанови про стягнення виконавчого збору. Постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення витрат на проведення виконавчих дій винесена 05.07.2016р., тобто на 4 робочий день після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження. Ці постанови направлені лише 13.09.2016р. після розгляду судом справи. Вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Представник Заводського ВДВС проти скарги заперечив, зазначивши в письмовому запереченні (вих. № 16898 від 16.08.2016 р., №18937 від 19.09.2016 р.), що на виконанні у відділі перебувало 4 виконавчих провадження про стягнення з боржника сум. У звязку з невиконанням боржником рішення суду в строк на самостійне виконання, було винесено 4 постанови про стягнення виконавчого збору та 4 постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій від 28.04.2016 р. у сумі 100,14 грн. 14.06.2016 р. начальником відділу постанови №№ 50815012, 50814982, 50815054, 50815105 про стягнення витрат були скасовані. Після чого було винесено постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 30.06.2016 р. за вирахуванням оновленої калькуляції. Оскільки суму боргу та виконавчий збір було стягнуто з боржника, державним виконавцем було винесено постанови від 30.06.2016 р. про закінчення виконавчих проваджень №№ 50815012, 50814982, 50815054, 50815105, якими було встановлено про виділення постанови про стягнення з боржника витрат в окреме виконавче провадження. У судовому засіданні 21.09.2016р. додатково повідомив про винесення постанови від 17.08.2016р. ВП №№50815054,50814982 про виправлення арифметичної помилки в постановах про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, а саме: в тексті переліку сум канцелярські товари змінено суму на 14,98 грн. заміть 20,64 грн. Резолютивні та постановляючи частини постанов ВП №№50815054 від 30.06.2016, 50814982 від 30.06.2016 р. не змінено. Просить відмовити в задоволенні скарги.

Представник стягувача в судові засідання не зявлявся, про час та місце судового розгляду скарги був повідомлений відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 121-2 ГПК України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд визнав можливим розглянути скаргу за відсутності в судовому засіданні представника стягувача. У судовому засіданні 19.08.2016 р. судом оглядалися оригінали виконавчих проваджень №№ 50815012, 50814982, 50815054, 50815105.

Згідно з п. 13 Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 р. N 14 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби (дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів).

За приписом ст. 124 Конституції України, ст. 115 ГПК України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закон) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як слідує з матеріалів справи, 14.04.2016 р. заступником начальника Заводського ВДВС Запорізького РУЮ ОСОБА_2 винесено постанови ВП №№ 50815012, 50814982, 50815054, 50815105 про відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання наказів № 908/4652/15, виданих господарським судом Запорізької області 14.04.2016 р. Визначено боржнику самостійний строк виконання до 20.04.2016 р.

30.06.2016 р. заступником начальника Заводського ВДВС Запорізького РУЮ ОСОБА_2 винесено на підставі ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» постанови ВП №№ 50815012, 50814982, 50815054, 50815105 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій (далі оскаржувані постанови). Згідно з даними постановами постановлено стягнути з боржника (ПАТ «Запорізький завод феросплавів») витрати на проведення виконавчих дій: у сумі 89,08 грн. (ВП № 50814982), у сумі 89,08 грн. (ВП № 50815105), у сумі 94,74 грн. (ВП № 50815012), у сумі 89,08 грн. (ВП № 50815054). У постановах визначено (перелічено) які саме виконавчі дії були проведені державним виконавцем та сума витрат по кожній проведеній дії.

Постанови направлені боржнику з супровідними листами.

Боржник оскаржує дані постанови та просить визнати їх недійсними з тих підстав, зокрема, що постанови винесені незважаючи на те, що в день їх винесення (30.06.2016 р.) виконавчі провадження були закінчені.

30.06.2016 р. заступником начальника Заводського ВДВС Запорізького РУЮ ОСОБА_2 винесено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» постанови ВП №№ 50815012, 50814982, 50815054, 50815105 про закінчення виконавчого провадження. Згідно з пунктом 2 даних постанов постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 30.06.2016 р. постановлено виділити в окреме виконавче провадження.

05.07.2016 р. заступником начальника Заводського ВДВС Запорізького РУЮ ОСОБА_2 винесено постанови (ВП №№ 51552260, 51552326, 51552197, 51552367) про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови № 50814982, постанови № 50815105, постанови № 50815054, постанови № 50815012, виданих 30.06.2016 р. Заводським ВДВС про стягнення з ПАТ «Запорізький завод феросплавів» витрат на проведення виконавчих дій.

Статтею 22 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закон) встановлено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) коштів виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 28 цього Закону; 2) авансового внеску стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 3) стягнутих з боржника витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій; 4) інших надходжень, що не суперечать законодавству. Витрати органів державної виконавчої служби, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. До витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату: 1) перевезення, зберігання і реалізації майна боржника; 2) послуг експертів, субєктів оціночної діяльності - субєктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій; 3) поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; 4) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; 5) розміщення оголошення в засобах масової інформації; 6) виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень; 7) інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби. Постанова про стягнення з боржника витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності їх примусового стягнення згідно з вимогами цього Закону. Зазначена постанова надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ним у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з пунктом 7 ст. 17 даного Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи: постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону).

У пункті 3.13.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, визначено: про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, у якій зазначаються перелік та суми витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду в десятиденний строк.

Згідно з п. 3.13.2 Інструкції, у разі якщо виконавче провадження було завершено, а витрати на організацію та проведення виконавчих дій не були стягнуті, постанова про стягнення витрат на організацію та проведення виконавчих дій виділяється в окреме провадження в порядку, передбаченому підпунктом 3.7.4 пункту 3.7 цього розділу.

Підпунктом 3.7.4 пункту 3.7 Інструкції визначено, що в разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 5, 8, 9, 11 - 13 частини першої статті 49 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа) зазначає про виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження та не пізніше наступного робочого дня після завершення такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, про що виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Строк для самостійного виконання боржнику в такому випадку не надається. До виконання постанови про стягнення виконавчого збору не застосовуються положення статті 21 Закону.

Враховуючи зазначені приписи законодавства, державний виконавець правомірно виніс постанови від 30.06.2016 р. про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій. У постановах про закінчення виконавчого провадження від 30.06.2016 р. зазначено про виділення в окреме виконавче провадження постанов про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій. Постановами від 05.07.2016 р. державним виконавцем відкрито виконавчі провадження з виконання постанов про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

Також скаржник зазначає, що в постановах ВП №№ 50814982, 50815054 органом ДВС невірно визначена сума, що підлягає стягненню 89,08 грн. Зазначає, що відповідно до наведеного в постановах розрахунку, з ПАТ «ЗФЗ» по зазначеним постановам підлягає стягненню сума 94,74 грн.

Розглянувши постанову ВП № 50814982 від 30.06.2016 р. судом встановлено, що відповідно до наведеного в постанові переліку та сум витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій (окремо по кожному переліку) з боржника підлягає стягненню сума 94,74 грн., а не сума 89,08 грн., як зазначено в постанові.

У постанові ВП № 50815054 від 30.06.2016 р. державним виконавцем також невірно визначено суму витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, яка підлягає стягненню з боржника. Так, шляхом арифметичного підрахунку, судом встановлено, що сума витрат складає 94,48 грн., а не 89,08 грн., як зазначено в постанові.

Водночас, господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє (п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України). Зокрема, суд не може замість державного виконавця обраховувати чи коригувати розмір витрат на проведення виконавчих дій.

Разом з тим, у судовому засіданні 21.09.2016 р. судом встановлено, що 17.08.2016р. винесено постанови ВП №51552260, ВП №51552197 про виправлення арифметичної помилки в постановах про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, а саме: в тексті переліку сум (п.7) канцелярські витрати змінено суму на 14,98 грн. заміть 20,64 грн. Резолютивні та постановляючи частини постанов ВП №№50815054 від 30.06.2016, 50814982 від 30.06.2016 р. не змінено. Таким чином, неправильне обрахування розміру витрат в описовій частині усунено органом ДВС, що не є порушенням прав боржника, тому також відсутні підстави для визнання недійсними постанов від 30.06.2016 р. ВП №№ 50814982, 50815054 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у сумі 89,08 грн. за кожною постановою з підстав неправильного обрахування сум.

Посилання скаржника у письмовому поясненні на ст.ст.27,28,32,41,45,65 Закону України «Про виконавче провадження», п.3.7.4 Інструкції не спростовує висновків суду. Резолютивна частина скарги не змінена, тому суд не бере до уваги твердження скаржника щодо нездійснення державним виконавцем заходів примусового виконання, відсутність підстав для стягнення з боржника виконавчого збору, несвоєчасне винесення постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення витрат на проведення виконавчих дій від 05.07.2016р. та несвоєчасне її направлення, так як ці постанови не є предметом оскарження у даній скарзі.

На підставі викладеного, у задоволенні скарги ПАТ Запорізький завод феросплавів на дії Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції судом відмовляється повністю.

Керуючись ст.ст. 22, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги вих. № 18-043/1 від 15.07.2016 р. Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів на дії Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції.

Примірники даної ухвали направити стягувачу, боржнику та Заводському відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції.

Суддя Л.П. Гандюкова