РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2016Справа №910/8682/16

За позовом Першого заступника військового прокурора Центрального регіону

України в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у

м. Києві

до Державного підприємства "Антонов"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Філія "Серійний завод "Антонов" Державного підприємства «Антонов»

про стягнення 469 575,05 грн.

Суддя: Домнічева І.О

Представники сторін:

від прокуратури: Пантюхов О.В. - за посвідченням;

від позивача-1: Супрун Л.О. - за дов.;

Жикевич Є.І. - за дов.

від відповідача: Кученко В.М. - за дов.;

Конюк Ю.В. - за дов;

від третьої особи: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Перший заступник військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у м. Києві звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Антонов" про стягнення 469 575,05 грн.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на здійснення відповідачем забору води без дозволу на спеціальне водокористування, що суперечить ст.ст.48,49 Водного кодексу України, а відтак, на думку прокурора, є підставою для стягнення збитків завданих державі внаслідок самовільного використання водних ресурсів в розмірі 469 575,05 грн. за період з 27.08.2013р. по 08.01.2014р.

Ухвалою від 13.05.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 31.05.2016 р.

12.05.16р. через відділ діловодства суду прокуратурою подано заяву про уточнення позовних вимог, яка прийнята судом.

Ухвалою від 13.05.2016 р. порушено провадження у справі, до участі у розгляді справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Філію "Серійний завод "Антонов" розгляд справи призначено на 31.05.2016 р.

30.05.2016 р. від позивача через відділ діловодства суду надійшли документи на виконання ухвали суду.

31.05.16р. через відділ діловодства суду відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Судове засідання 31.05.2016 р. не відбулося.

Наступне судове засідання було призначено на 07.06.2016 р.

01.06.16р. через відділ діловодства суду відповідачем подано додаткові пояснення.

02.06.16р. через відділ діловодства суду подано заяву про уточнення позовних вимог, яка судом не приймається.

07.06.16р. через відділ діловодства суду відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи.

07.06.16р. через відділ діловодства суду прокурором подано додаткові матеріали по справі.

Ухвалою від 07.06.2016 р. розгляд справи було відкладено на 30.06.2016 р.

30.06.16р. через відділ діловодства суду відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому проти позову заперечує.

Ухвалою від 30.06.16р. розгляд справи відкладено на 19.07.16р.

Судове засідання 19.07.16р. не відбулося.

В судовому засіданні 21.07.16р. оголошено перерву до 26.07.16р.

В судовому засіданні 26.07.16р. оголошено перерву до 27.07.16р.

26.07.16р. через відділ діловодства суду відповідачем подано додаткові матеріали по справі.

В судовому засіданні 27.07.16 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні у справі матеріали,заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про прокуратуру», на прокуратуру України покладено функції представництва інтересів держави в суді.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про прокуратуру», органи прокуратури України вживають заходів до усунення порушень закону, від кого б вони не виходили, поновлення порушених прав і притягнення у встановленому законом порядку до відповідальності осіб, які допустили ці порушення.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про прокуратуру», визначено що при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів прокурор має право звертатись до суду з заявами про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб.

Статтею 121 Конституції України на органи прокуратури України покладено функції представництва інтересів громадян та держави в судах.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний чи матеріальний стан, похилий вік або з інших поважних причин самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження, а інтересів держави - наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом.

На підставі зазначених положень перший заступник військового прокурора Центрального регіону України звернувся до суду в інтересах держави з позовом про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на здійснення відповідачем забору води без дозволу на спеціальне водокористування, що суперечить ст.ст.48,49 Водного кодексу України, а відтак, на думку прокурора, є підставою для стягнення збитків, завданих державі внаслідок самовільного використання водних ресурсів в розмірі 469 575,05 грн. за період з 27.08.2013р. по 08.01.2014р.

Відповідно до ст.224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

За приписами ст.111 Водного кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Таким чином, з урахуванням вимог вказаних статей, відшкодування збитків є видом господарських санкцій, під якими розуміються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування котрих для нього настають несприятливі економічні наслідки.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника і збитками, вина боржника. Відсутність хоча б одного з перелічених елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов'язань. Вказану позицію наведено в Оглядовому листі №01-06/20/2014 від 14.01.2014р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства у справах, в яких заявлено вимоги про відшкодування збитків». При цьому, необхідно виходити з презумпції вини правопорушника, тобто позивач не повинен доводити наявність вини відповідача, навпаки, відповідач повинен довести, що збитки завдано не з його вини.

За змістом п.1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, яке затверджено Указом №454/2011 від 13.04.2011р. Президента України, Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

У відповідності до п.4 зазначеного вище нормативно-правового акту Держекоінспекція України відповідно до покладених завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання вимог законодавства про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів щодо наявності та дотримання умов виданих дозволів, установлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин, лімітів забору і використання води та скидання забруднюючих речовин.

Відповідно до п.6 вказаного Положення Держекоінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право проводити перевірки з питань, що належать до її компетенції, видавати за їх результатами обов'язкові для виконання приписи, розпорядження, перевіряти документи на право спеціального використання природних ресурсів (дозволи, ліцензії, сертифікати, висновки, рішення, ліміти, квоти, погодження, свідоцтва).

Згідно з п.1.4 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого Наказом №464 від 10.09.2008р. Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, під актом перевірки слід розуміти документ, який фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок суб'єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання.

Пунктом 4.13 зазначеного Порядку визначено, що за результатами проведеної планової або позапланової перевірки, в тому числі спільно з іншими органами державного нагляду (контролю), державним інспектором складається уніфікований акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, що містить перелік питань для здійснення планових заходів державного нагляду (контролю), залежно від ресурсу, що перевірявся.

У відповідності до п.4.19 вказаного нормативно-правого акта в останній день перевірки два примірники акта перевірки підписуються державними інспекторами, які проводили перевірку, і всіма членами комісії (якщо перевірка проводилася комісією), керівником або уповноваженою особою суб'єкта господарювання. Якщо суб'єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб'єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід'ємною частиною акта перевірки. У разі відмови суб'єкта господарювання підписати акт, про це зазначається в акті перевірки.

Як встановлено судом, Державною екологічної інспекцією у місті Києві було проведено планову перевірку на підставі наказу № 449 від 23.11.15р. та направлення на перевірку №380 від 23.11.15р. дотримання вимог природоохоронного законодавства філії «Серійний завод «Антонов» Державного підприємства «Антонов», яка оформлена актом №05-368а від 11.12.15р.

Наразі, докази оспорювання відповідачем документів, що були складені за результатами планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства Державного підприємства "Антонов" , в матеріалах справи відсутні.

За змістом ч.1 ст.5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Згідно з Постановою №827 від 12.12.1994р. Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» води віднесено до корисних копалин загальнодержавного значення.

Статтею 44 Водного кодексу України встановлено обов'язок водокористувачів здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Відповідно до ст.48 Водного кодексу України спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

У ст.49 Водного кодексу України зазначено, що спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу. Видача дозволу на спеціальне водокористування здійснюється за клопотанням водокористувача з обгрунтуванням потреби у воді, погодженим з державними органами водного господарства, - в разі використання поверхневих вод, державними органами геології - в разі використання підземних вод та державними органами охорони здоров'я - в разі використання водних об'єктів, віднесених до категорії лікувальних. У дозволі на спеціальне водокористування встановлюються ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин. У разі настання маловоддя ці ліміти можуть бути зменшені спеціально уповноваженими державними органами без коригування дозволу на спеціальне водокористування. Спеціальне водокористування є платним.

Отже, відповідно до норм природоохоронного законодавства використання підземних вод з артезіанських свердловин можливе лише у разі наявності у суб'єкта господарювання відповідного дозвільного документа.

Як свідчать матеріали справи, у філії «Серійний завод «Антонов» Державного підприємства "Антонов" був наявним дозвіл на спеціальне водокористування №УКР-796-Кіє. Термін дії вказаного дозволу було визначено з 26.08.10р. до 26.08.2013р.

Докази продовження дії вказаного дозволу або видачі у встановленому законом порядку відповідачу нового дозволу на здійснення спеціального водокористування в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладені обставини, суд встановив, що філії «Серійний завод «Антонов» Державного підприємства "Антонов" за період з 27.08.2013р. по 08.01.2014р. здійснювало спеціальне водокористування без дозвільних документів, що є порушенням вимог передбаченого діючим законодавством порядку здійснення спеціального водокористуванням.

Стосовно наявності вини філії «Серійний завод «Антонов» Державного підприємства "Антонов" у порушенні водоохоронного законодавства, суд зазначає таке.

Чинним законодавством встановлено презумпцію вини правопорушника, тобто, прокурор та позивач не повинні доводити наявність вини відповідача, а навпаки, відповідач повинен довести, що збитки завдано не з його вини.

Як зазначено вище, актом №05-368а від 11.12.15р. встановлено факт здійснення відповідачем централізованого водопостачання за відсутності дозволу на спеціальне водокористування, що є порушенням ст.ст. 44, 48, 49 Водного кодексу України.

Посилання відповідача на вчинення останнім всіх дій з метою своєчасного отримання дозвільних документів, судом до уваги не приймаються, оскільки, саме з вини філії «Серійний завод «Антонов» Державного підприємства "Антонов" відмовлено у видачі дозволу на спеціальне водокористування в зв'язку з ненаданням відповідних документів для отримання спеціального дозволу. В матеріалах справи відсутні звернення відповідача з повторною заявою про надання дозволу на спеціальне водокористування після усунення недоліків.

Наведені обставини, на думку відповідача, вказують на відсутність вини філії «Серійний завод «Антонов» Державного підприємства "Антонов" у здійсненні спеціального водокористування без відповідного дозволу.

Слід зазначити, що у разі наявності у діях (бездіяльності) дозвільних органів ознак протиправності та порушення внаслідок чого прав та законних інтересів філії «Серійний завод «Антонов» Державного підприємства "Антонов", останній не був позбавлений права та можливості звернутись за захистом своїх прав та обов'язків, у передбаченому чинним законодавством порядку.

Надання відповідачем дозволу № УКР-796-Кіє з терміном дії з 08.01.14 по 08.01.17р. , судом до уваги на приймається, оскільки, прокурором заявлено до стягнення збитків за період з 27.08.13р. по 08.01.14р., як вже було встановлено судом без спеціального дозволу саме за цей період.

Однак, доказів вчинення відповідачем означених дій, останнім до матеріалів справи не представлено, що свідчить про відсутність у суду достатніх підстав вважати, що здійснення у період з 27.08.2013р. по 08.01.2014р. спеціального водокористування без отримання відповідного дозволу вчинялось не з вини водокористувача.

Одночасно, господарський суд зауважує, що сплата відповідачем збору за спеціальне водокористування не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності у вигляді відшкодування збитків, завданих державі внаслідок порушення водного законодавства. Обов'язок відшкодування збитків, завданих внаслідок порушень водного законодавства, наступає незалежно від факту сплати передбаченого п. 327.3 Податкового кодексу України збору за забір води (за відсутності дозволу на спеціальне водокористування).

Аналогічна правова позиція щодо відсутності підстав звільнення від відповідальності незалежно від факту сплати передбаченого п. 327.3 Податкового кодексу України збору за забір води (за відсутності дозволу на спеціальне водокористування) викладена у постанові від 19.02.2015 Вищого господарського суду України по справі №911/2002/13.

Щодо заявленого прокуратурою розміру збитків, заподіяних філії «Серійний завод «Антонов» Державного підприємства "Антонов" здійснення спеціального водокористування без дозвільних документів, суд зазначає наступне.

Положеннями ст.ст.68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлена відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в тому числі, зобов'язання підприємств відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушень. Збитки, заподіяні внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягають компенсації в повному обсязі.

Як вже зазначалось, ст.111 Водного кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Згідно з ст.110 Водного Кодексу України порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову і кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні, зокрема у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування.

Як зазначалось вище, за змістом ст.ст.44, 49 Водного кодексу України водокористувачі повинні здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Відтак, відповідач, здійснюючи забір води без дозволу на спеціальне водокористування в порушення вимог ст.ст.44, 49 Водного кодексу України діяв неправомірно, а отже на виконання вимог чинного законодавства повинен бути притягнутий до господарського-правової відповідальності за вчинене ним правопорушення, тобто має відшкодувати завдані його протиправними діями збитки.

Відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води), здійснюється за формулою:

З сам = 100 х W х Тар,

де W - об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води), м3. Фактичний об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води), визначається на основі даних: первинної документації, статистичної звітності, ліміту забору та використання води, індивідуальних норм водоспоживання та водовідведення або довідки суб'єкта господарювання за підписом керівництва, завіреної печаткою.

Тар - розмір, аналогічній ставці рентної плати за спеціальне використання води, встановленої ст.. 255 Податкового кодексу України, на дату виявлення порушення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що розрахунок розміру відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, у відповідності до зазначеної Методики може здійснюватись на підставі первинних документів або довідки суб'єкта господарювання, який здійснює забір води.

Аналогічна позиція викладена у постанові від 29.04.2013р. Вищого господарського суду України по справі №13/333-38/463-2012.

У зв'язку із тим, що філією «Серійний завод «Антонов» державного підприємства «Антонов» відмовлено у наданні інформації щодо фактичних об'ємів забору підземних вод зі свердловин, Державною екологічною інспекцією у м. Києві, відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 20.07.2009 № 389, використано інформацію щодо об'ємів забору підземних вод зі свердловини за період вересень-грудень (включно) 2013 року з статистичних звітів про використання води за НІ та IV квартали 2013 року за формою 2-ТІІ (водгосп).

Згідно з інформацією щодо об'ємів забору підземних вод зі свердловин за формою 2-ТІІ (водгосп) філією «Серійний завод «Антонов» державного підприємства «Антонов» фактично забрано 176300 куб. м. води зі свердловини, розташованої на її території (проспект Перемоги, 100/1, м. Київ).

Сума збитків нанесених державі філією «Серійний завод «Антонов» державного підприємства «Антонов», відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 20.07.2009 № 389, становить 469575,05 грн.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що судом встановлено всі необхідні елементи складу збитків, а відповідачем належними та допустимими доказами не було спростовано вини філії «Серійний завод «Антонов» державного підприємства «Антонов» у порушенні умов здійснення спеціального водокористування, керуючись тим, що прокурором здійснено вірний розрахунок розміру збитків, заподіяних відповідачем державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Першого заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у

м. Києві про стягнення збитків в сумі 469 575,05 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Всі інші заяви, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судові витрати, згідно зі ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства «Антонов» (03062, м.Київ, вул. Туполева, 1, ) на користь Державної екологічної інспекції у м. Києві (04071, м.Київ, вул. Набережно-Лугова, 4, ) 469 575 (чотириста шістдесят дев'ять тисяч п'ятсот сімдесят п'ять) грн. 05 коп. збитків, 7 043 (сім тисяч сорок три) грн. 63 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 29.07.2016р.

Суддя І.О.Домнічева