ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.09.2016 р. Справа № 905/2109/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Філімонової О.Ю., розглянувши позовну заяву Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" в особі виробничої одиниці "Дружківкатепломережа" м. Дружківка Донецька область

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м. Дружківка Донецька область

про стягнення заборгованості у розмірі 13 325,80 грн., з яких сума основного боргу у розмірі 9 896,47 грн., 3% річних у розмірі 269,89 грн., інфляційних витрат у розмірі 327,82 грн., пені у розмірі 2 831,62 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Дружківкатепломережа» м. Дружківка Донецька область звернулось до господарського суду Донецької області з позовними вимогами до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м. Дружківка Донецька область про стягнення заборгованості у розмірі 13 325,80 грн., з яких сума основного боргу у розмірі 9 896,47 грн., 3% річних у розмірі 269,89 грн., інфляційних витрат у розмірі 327,82 грн., пені у розмірі 2 831,62 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов укладеного договору про постачання теплової енергії №585 від 01.10.2010р., позивач зобов'язався постачати відповідачу теплову енергію, а відповідач зобов'язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами в строки, передбачені даним договором.

Відповідач свої зобов'язання у повному обсязі не виконав, в результаті чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 9896,47грн.

Нормативно позовні вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 509, 526, 527, 530, 623, 624, 625 Цивільного кодексу України, ст. 1, ст.ст. 54 - 57 Господарського процесуального кодексу України.

03.08.2016р. через канцелярію суду позивач надав клопотання про залучення документів до матеріалів справи., яке долучено до матеріалів справи.

26.08.2016р. через електрону пошту суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача, яка долучена до матеріалів справи.

30.08.2016р. через канцелярію суду позивач надав заяву про розгляд справи без участі позивача, яка долучена до матеріалів справи.

30.08.2016р. через канцелярію суду відповідач надав пояснення по справі № 905/2109/16 , яке було долучено до матеріалів справи

Розглянувши надані документи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

01.10.2010р. між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (споживач) та Обласним комунальним підприємством "Донецьктеплокомуненерго" в особі директора виробничої одиниці "Дружківкатепломережа" Коротуна С.Я. (енергопостачальна організація) укладено договір про постачання теплової енергії №585.

Розділом 1 договору передбачено, що сторони керуються «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими наказом Міністерства енергетики України та Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 28.10.1999 р. № 307/262, іншими нормативними документами, даним договором і діючим законодавством.

За цим договором енергопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати споживачеві теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором.

Пунктом 2.1. договору, теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору на такі потреби:

-опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону;

-горяче водопостачання;

-технологічні потреби;

-кондкціювання повітря.

Розділом 3.2 договору передбачені зобов'язання споживача теплової енергії.

Згідно з п.3.2.2. договору, споживач теплової енергії зобов'язаний виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Відповідно до п. 6.1. договору, розрахунки за теплову енергію, що споживається проводяться виключно в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів.

Пунктом 6.2. договору, розрахунковим періодом є календарний місяць..

Відповідно до п.6.3. договору, споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує енергопостачальній організації вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Згідно з п. 6.5. договору, споживачі, що не мають приладів обліку сплачують за спожиту теплоенергію згідно опалюваної площі між вартістю заявленої та фактично спожитої теплової енергії сплачується не пізніше 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Пунктом 7.2.3. договору передбачено, що споживач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію-пеня в розмірі 1%, належної до сплати суми за день прострочення.

Відповідно до п.10.1. договору, цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до " 01" 10.2011р.

Відповідно до п.10.4 договру, договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін..

Крім того, до договору про постачання теплової енергії №585 від 01.10.2010р. між сторонами були укладені додатки №3, №4.

Згідно з п. 18 постанови КМУ № 630 від 21.07.2005р. «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим ( ст.43 Господарського процесуального кодексу України).

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Правовідносини у сфері теплопостачання регулюються Цивільним та Господарським кодексами України, Законом України "Про теплопостачання", "Правилами користування тепловою енергією".

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" постачання теплової енергії, теплопостачання, - господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії, теплоносія, споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Статтею 714 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона, постачальник, зобов'язується надавати другій стороні, споживачеві, абонентові, енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Статтею 275 Господарського кодексу України унормовано, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство, енергопостачальник, відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду, енергію, споживачеві, абоненту, який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Згідно з ч. 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

За приписами статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, виходячи з наведених норм законодавства постачання теплової енергії здійснюється лише на підставі договору

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивач свої обов'язки за договором про постачання теплової енергії №585 від 01.10.2010р. виконав належним чином, що підтверджується актоми на підключення жилого дому к системі централізованого опалення: № 116/1 від 03.10.2013р.; № 116/ від 23.10.2014р.; № 116/ від 15.10.2015р. за адресою: вул.Космонавтів, б.64. (а.с.26-28).

На виконання умов договору про постачання теплової енергії №585 від 01.10.2010р., позивач виставив відповідачу для оплати рахунки: №834 від 10.02.2014р. на суму 654,88грн., №834 від 12.03.2014р. на суму 549,59грн., №834 від 16.04.2014р. на суму 44,08грн., №834 від 27.10.2014р. на суму 115,22грн., №834 від 11.11.2014р. на суму 650,10грн., №834 від 20.12.2014р. на суму 677,82грн., №834 від 30.01.2015р. на суму 829,01грн., №834 від 27.02.2015р. на суму 827,23грн., №834 від 03.04.2015р. на суму 1144,51грн., №834 від 20.04.2015р. на суму 212,52грн., №834 від 23.11.2015р. на суму 315,11грн., №834 від 17.12.2015р. на суму 417,95грн., №834 від 19.01.2016р. на суму 746,44грн., №834 від 16.02.2016р. на суму 1053,55грн., №834 від 23.03.2016р. на суму 655,10грн., №834 від 13.04.2016р. на суму 1422,32грн., всього на суму 10315,43грн. (а.с 29-39, 42, 45, 48, 51, 54, 57).

Рахунки: №834 від 10.02.2016р.. №834 від 12.03.2014р., №834 від 16.04.2016р. були вручені відповідачу особисто під підпис.

Всі останні рахунки були надісланні позивачем поштою про, що свідчать поштові квитанції. (а.с. 40, 43, 46, 49, 52, 55, 58).

Тобто, дані рахунки відповідачем отримані, але не сплачені.

До моменту подання позовної заяви відповідачем було частково оплачено суму основного боргу у розмірі 418,96 грн., що підтверджується довідкою. (а.с. 70)

Таким чином, сума невиконаного зобов'язання відповідача перед позивачем на момент подання позовної заяви складає 9896,47 грн.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином

Відповідач доказів погашення заборгованості у розмірі 9896,47грн. до матеріалів справи не надав, тому суд вважає позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути с відповідача 3% річних у розмірі 269,89грн., інфляційні витрати у розмірі 327,82грн. та пеню у розмірі 2 831,62грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перерахувавши 3% річні зазначає, що розмір 3% річних, який підлягає стягненню з відповідача складає 162,71грн.: за період з 21.03.2014р. по 31.05.2016р. на суму заборгованості 654,88грн. 3% річних у розмірі 43,22грн.; за період з 21.04.2014р. по 31.05.2016р. на суму заборгованості 549,59грн. 3% річних у розмірі 34,87грн.; за період з 21.05.2014р. по 31.05.2016р. на суму заборгованості 44,08грн. 3% річних у розмірі 2,69грн.; за період з 21.12.2015р. по 31.05.2016р. на суму заборгованості 115,22грн. 3% річних у розмірі 1,54грн.; за період з 21.12.2015р. по 31.05.2016р. на суму заборгованості 650,10 грн. 3% річних у розмірі 8,71грн.; за період з 21.12.2015р. по 31.05.2016р. на суму заборгованості 677,82грн. 3% річних у розмірі 9,08грн.; за період з 21.12.2015р. по 31.05.2016р. на суму заборгованості 829,01грн. 3% річних у розмірі 11,11грн.; за період з 21.12.2015р. по 31.05.2016р. на суму заборгованості 827,23грн. 3% річних у розмірі 11,08грн.; за період з 21.12.2015р. по 31.05.2016р. на суму заборгованості 1144,51грн. 3% річних у розмірі 15,33грн.; за період з 21.12.2015р. по 31.05.2016р. на суму заборгованості 212,52грн. 3% річних у розмірі 2,85грн.; за період з 21.12.2015р. по 31.05.2016р. на суму заборгованості 315,11грн. 3% річних у розмірі 4,22грн.; за період з 21.01.2016р. по 31.05.2016р. на суму заборгованості 417,95грн. 3% річних у розмірі 4,53грн.; за період з 21.02.2016р. по 29.02.2016р. на суму заборгованості 746,44грн. 3% річних у розмірі 0,55грн.; за період з 01.03.2016р. по 20.03.2016р. на суму заборгованості 477,48грн. 3% річних у розмірі 0,78грн.; за період з 21.03.2016р. по 31.05.2016р. на суму заборгованості 1531,03грн. 3% річних у розмірі 9,06грн.; за період з 21.04.2016р. по 29.04.2016р. на суму заборгованості 655,10грн. 3% річних у розмірі 0,48грн.; за період з 30.04.2016р. по 20.05.2016р. на суму заборгованості 505,10грн. 3% річних у розмірі 0,87грн.; за період з 21.05.2016р. по 31.05.2016р. на суму заборгованості 1927,42грн. 3% річних у розмірі 1,74грн.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3 % річних суд задовольняє частково, у розмірі 162,71грн.

В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 107,18грн., суд відмовляє.

Суд, перерахувавши інфляційні витрати зазначає, що розмір інфляційних витрат, який підлягає стягненню з відповідача складає 1313,67грн.: за період: квітень 2014р.-травень 2016р. на суму заборгованості 654,88грн. інфляційні витрати у розмірі 541,40грн.; за період: травень 2014р.-травень 2016р. на суму заборгованості 549,59грн. інфляційні витрати у розмірі 422,28грн.; за період: червень 2014р.-травень 2016р. на суму заборгованості 44,08грн. інфляційні витрати у розмірі 31,02грн.; за період: січень 2016р.-травень 2016р. на суму заборгованості 115,22грн. інфляційні витрати у розмірі 5,94грн.; за період: січень 2016р.-травень 2016р. на суму заборгованості 650,10грн. інфляційні витрати у розмірі 33,54грн.; за період: січень 2016р.-травень 2016р. на суму заборгованості 677,82грн. інфляційні витрати у розмірі 34,97грн.; за період: січень 2016р.-травень 2016р. на суму заборгованості 829,01грн. інфляційні витрати у розмірі 42,77грн.; за період: січень 2016р.-травень 2016р. на суму заборгованості 827,23грн. інфляційні витрати у розмірі 42,68грн.; за період: січень 2016р.-травень 2016р. на суму заборгованості 1144,51грн. інфляційні витрати у розмірі 59,04грн.; за період: січень 2016р.-травень 2016р. на суму заборгованості 212,52грн. інфляційні витрати у розмірі 10,96грн.; за період: січень 2016р.-травень 2016р. на суму заборгованості 315,11грн. інфляційні витрати у розмірі 16,26грн.; за період: лютий 2016р.-травень 2016р. на суму заборгованості 417,95грн. інфляційні витрати у розмірі 17,64грн.; за період: квітень 2016р.-травень 2016 на суму заборгованості 1531,03грн. інфляційні витрати у розмірі 55,17грн.

Оскільки суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, то позовні вимоги в частині стягнення інфляційних витрат підлягають стягненню з відповідача у розмірі 327,82грн.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобов'язань є належною підставою у розумінні ст. 218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Як встановлено ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог, про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Суд, перерахувавши пеню зазначає, що розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача складає 10658,06грн.: за період з 21.12.2015р. по 31.05.2016р. на суму заборгованості 115,22грн. пеня у розмірі 187,81грн.; за період з 21.12.2015р. по 31.05.2016р. на суму заборгованості 650,10грн. пеня у розмірі 1059,66грн.; за період з 21.12.2015р. по 31.05.2016р. на суму заборгованості 677,82грн. пеня у розмірі 1104,85грн.; за період з 21.12.2015р. по 31.05.2016р. на суму заборгованості 829,01грн. пеня у розмірі 1351,29грн.; за період з 21.12.2015р. по 31.05.2016р. на суму заборгованості 827,23грн. пеня у розмірі 1348,38грн.; за період з 21.12.2015р. по 31.05.2016р. на суму заборгованості 1144,51грн. пеня у розмірі 1865,55грн.; за період з 21.12.2015р. по 31.05.2016р. на суму заборгованості 212,52грн. пеня у розмірі 346,41грн.; за період з 21.12.2015р. по 31.05.2016р. на суму заборгованості 315,11грн. пеня у розмірі 513,63грн.; за період з 21.01.2016р. по 31.05.2016р. на суму заборгованості 417,95грн. пеня у розмірі 551,69грн.; за період з 21.02.2016р. по 29.02.2016р. на суму заборгованості 746,44грн. пеня у розмірі 753,90грн.; за період з 01.03.2016р. по 20.03.2016р. на суму заборгованості 477,48грн. пеня у розмірі 95,50грн.; за період з 21.03.2016р. по 31.05.2016р. на суму заборгованості 1531,03грн. пеня у розмірі 1102,34грн.; за період з 21.04.2016р. по 29.04.2016р. на суму заборгованості 655,10грн. пеня у розмірі 58,96грн.; за період з 30.04.2016р. по 20.05.2016р. на суму заборгованості 505,10грн. пеня у розмірі 106,07грн.; за період з 21.05.2016р. по 31.05.2016р. на суму заборгованості 1927,42грн. пеня у розмірі 212,02грн.

Оскільки суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, то позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають стягненню з відповідача у розмірі 2831,62грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 82-85, 115, 116, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (84200, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" в особі виробничої одиниці "Дружківкатепломережа" м.Дружківка Донецька область (84207, Донецька область, м.Дружківка , вул.Космонавтів, 39, ) суму основного боргу у розмірі 9896 (дев'ять тисяч вісімсот дев'яносто шість)грн. 47коп., , 3% річних у розмірі 162 (сто шістдесят дві) грн. 71 коп., інфляційні витрати у розмірі 327 (триста двадцять сім) грн. 82коп., пеню у розмірі 2831 (дві тисячі вісімсот тридцять одна) грн. 62коп., судовий збір у розмірі 1366 (одна тисяча триста шістдесят шість)грн.92коп.

Відмовити в частині позовних вимог щодо стягнення 3 % річних у розмірі 107,18 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного тексту рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.Ю. Філімонова

Дата складання та підписання повного тексту рішення 09.09.2016р.

Надруковано 3 примірника:

1-до справи;

1-позивачу;

1-відповідачу