ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2016 р. Справа № 914/512/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

Головуючого судді Давид Л.Л.

суддів Гриців В.М.

Кордюк Г.Т.

при секретарі судового засідання Оштук Н.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, б/н від 17.06.2016 р. (вх. № апеляційного суду 01-05/03181/16 від 30.06.2016 р.)

на рішення господарського суду Львівської області від 26.04.2016 р.

у справі №914/512/16 (суддя - Кидисюк Р.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», м.Дніпропетровськ

до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, м. Львів

про стягнення 58231,33 грн. заборгованості за Договором банківського обслуговування б/н від 03.04.2013 р.

за участю представників сторін:

від позивача: Гнатишак О.В. - представник (довіреність №4716-О від 01.11.13 р.);

від відповідача: ОСОБА_4 - представник (довіреність від 13.04.2016 р.);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 26.04.2016 р. у справі №914/512/16 задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», м. Дніпропетровськ (надалі - Позивач) до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, м. Львів (надалі - Відповідач) про стягнення заборгованості за Договором банківського обслуговування б/н від 03.04.2013 р. Стягнуто з Відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 15 502,00 грн. заборгованості за кредитом, 17 900,61 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, 21250,46 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, 3578,26 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом та 1378,00 грн. судового збору.

Дане рішення мотивоване тим, що Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами позовні вимоги, які обґрунтовані Умовами та Правилами надання банківських послуг та підлягаютьзадоволенню.

Відповідач - ФОП ОСОБА_2, не погодившись з винесеним рішенням, подала апеляційну скаргу б/н від 17.06.2016 р., в якій посилається на те, що останнє прийнято з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині стягнення комісії за користування кредитом та зменшити розмір пені з 21 250,46 грн. до 1000,00 грн. на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України, п.3 ч. 1 ст. 83 ГПК України та ст. 3 ЦК України.

Скаржник вказує, що місцевим господарським судом встановлено, що до правовідносин між сторонами застосовуються параграф 1 і 2 глави 71 ЦК України, однак помилково не застосовано до цих правовідносин ст. 1055 ЦК України, де визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Також, Скаржник вказує, що судом не взято до уваги правової позиції Верховного Суду України у справі №6-240цс14.

Крім цього, вважає, що судом необґрунтовано відхилено клопотання Відповідача про зменшення розміру пені до 1000 грн. Вказує, що порушення зобов»язання не відповідають розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, що розмір пені на стягненні якої наполягає Позивач в сумі 21 250,46 грн. не є співрозмірним та адекватним сумі заборгованості Відповідача, тоді як стягнення її в запропонованому Позивачем розмірі призведе до порушення принципу, визначеного ст. 3 ЦК України.

Позивач - ПАТ КБ «Приватбанк», у відзиві б/н від 11.07.2016 р.( вх. № апеляційного суду 01-04/5139/16 від 12.07.16 р.) заперечує доводи апеляційної скарги вказуючи, що правовою підставою нарахування комісії слугував п.3.2.1.4.4. Умов та Правил надання банківських послуг. Арифметичне обґрунтування суми Позивачем підтверджено додатковими поясненнями, що зареєстровані судом за вх. №18142/16 від 26.04.2016 р. по визначеній договором ставці 0,9% від суми використованого кредитного ліміту. Однак, звертає увагу, що й до виникнення простроченої заборгованості(01.04.2014 р.), Позичальником проводилась сплата комісії саме по ставці 0,9% від використаної суми, зокрема з 02.12.2013 р. за використання ліміту в розмірі 18 000, 00 грн. вже 09.12.2013 р. боржником оплачено комісійну винагороду в розмірі 162,00 грн. (18000,00 грн. *0,9%+162,00 грн.), що підтверджується 20 вертикальною колонкою розрахунку заборгованості . Таким чином вважає, що виконання Позичальником зобов»язань перед кредитором проводилось саме в порядку, передбаченому Умовами договору, що свідчить про погодження боржником Умов та Правил надання банківських послуг. Також вважає безпідставними покликання Скаржника щодо зменшення розміру пені з підстав, визначених ч. 3 ст. 551 ЦК України та ч. 1 ст. 233 ГК України до 1000, грн., оскільки як вказує Скаржник, заявлена до стягнення заборгованість (тіло, відсотки та комісія) не можуть вважатися збитками в розумінні вказаних норм, а відтак на думку Банку, відсутні правові підстави для зменшення неустойки щодо збитків, коли таких не завдано. Неустойка нарахована щодо неналежного виконання зобов»язання з дотриманням 3-х річного строку, передбаченого умовами договору (п.3.2.1.5.4.). Відповідно до цього, рішення місцевого господарського суду просить залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 04.07.2016 р. поновлено строк ФОП ОСОБА_2 на подання апеляційної скарги, б/н від 17.062016 р. (вх. № апеляційного суду 01-05/3181/16 від 30.06.2016 р.) на рішення господарського суду Львівської області від 26.04.2016 р. у справі №914/512/16 (а.с.165-166).

Ухвалою суду від 04.07.2016 р. прийнято апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, б/н від 17.06.2016 р. (вх. № апеляційного суду 01-05/03181/16 від 30.06.2016 р.) на рішення господарського суду Львівської області від 26.04.2016 р. у справі №914/512/16 та призначено до розгляду в судове засідання на 12.07.2016 р. в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Гриців В.М. та Кордюк Г.Т. (а.с.167).

В судовому засіданні 12.07.2016 р. відкладено розгляд справи в судове засідання на 05.09.2016 р. (в складі колегії: головуючий суддя Давид Л.Л., судді - Гриців В.М. та Кордюк Г.Т.) в зв»язку з неявкою представника Скаржника. Також задоволено клопотання Позивача про продовження строку розгляду даної справи на 15 днів (а.с.189-190).

Розгляд справи за клопотанням представника Скаржника здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

В судове засідання 05.09.2016 р. з»явились представники сторін, які підтримали свої доводи і заперечення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення господарського суду Львівської області нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

03.04.2013 р. Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 підписано заяву про відкриття поточного рахунку (а.с.19). Згідно заяви остання приєдналася до "Умов та правил надання банківських послуг" (надалі - Умови), Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.pb.ua, які разом із заявою складають Договір банківського обслуговування № б/н від 03.04.2013 р. (далі - Договір), та взяла на себе зобов'язання виконувати умови Договору.

Відповідно до Договору Відповідачу було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг".

Згідно п. 3.2.1.1.16. Умов при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно - цифрового підпису та / або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Пунктом 3.2.1.1.1. Умов кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банка та Клієнта.

Згідно з п. 3.2.1.1.3. Умов кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди.

Пунктом 3.2.1.1.8 Умов встановлено, що проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі - "Угода").

У відповідності до п. 3.2.1.1.6. Умов ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

Позивач, як в суді першої так і апеляційної інстанції вказує, що свої зобов»язання за договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредитний ліміт в розмірі 18000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку (а.с.38) та не заперечується Відповідачем.

У відповідності до розділу Умов п.3.2.1.4., яким затверджений порядок розрахунків, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (надалі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню"), розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі, 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

При необнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, Клієнт виплачує Банку за користування кредитом проценти в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнуленню.

У випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання Клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56 (п'ятдесят шість)% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права Банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання Банківських послуг, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

Під "непогашенням кредиту" мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня.

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими.

Згідно п. 3.2.1.2.3.4. Умов - Банк має право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого "Умовами", змінити умови кредитування - вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі.

Відповідно до 3.2.1.5.1 Умов при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Умовами п. п. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п. п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченого п.п. 3.2.1.2.2., 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 Клієнт сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.2.1.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Пунктом 3.2.1.6.1. Умов передбачено, що обслуговування кредитного Ліміту на поточному рахунку Клієнта здійснюється з моменту подачі Клієнтом до Банку заяви на приєднання до "Умов та Правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі) та / або з моменту надання Клієнтом розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитної Ліміту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих засобів до повного виконання зобов'язань сторонами.

Відтак, як вбачається з позовної заяви (а.с.6-9), у зв»язку з невиконанням Відповідачем зобов»язань за Договором обслуговування кредитних лімітів на поточному рахунку у Відповідача станом на 10.02.2016 р. виникла заборгованість у розмірі 58 231,33 грн. , з яких: 15 502,00 грн. заборгованість за кредитом, 17900,61 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 21 250,46 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; 3578,26 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом. Місцевим господарським судом дані позовні вимоги визнано обґрунтованими та задоволено до стягнення.

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду, керувалась наступним.

У відповідності до вимог ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства , звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір , в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно ч.2 ст.639 Цивільного кодексу України , якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій форі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони (ч.2 ст. 207 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (п.1 ст. 634 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 1067 Цивільного кодексу України встановлено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах , погоджених сторонами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах , встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 Цивільного кодексу України).

Відтак враховуючи обставини справи, укладений між сторонами, шляхом приєднання договір, за своєю правовою природою є змішаним, зокрема поєднує у собі ознаки договору банківського рахунку та кредитного договору.

З матеріалів справи вбачається, що за заявою 03.04.2013 р. Відповідача Позивачем відкрито поточний банківський рахунок НОМЕР_1 на який Відповідачу встановлено кредитний ліміт в сумі 18 000,00 грн. (а.с.19,35).

У відповідності до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, що кореспондується ст. 193 Господарського кодексу України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач в суді першої інстанції у відзиві просив відмовити у стягненні процентів за користування коштами, відмовити у стягненні комісії за користування кредитом, оскільки наявність та розмір таких не підтверджено Позивачем належними доказами, а також просив зменшити розмір пені з 21250,46 грн. до 1000,00 грн. на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України та п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України (а.с.115-117). При цьому вказує, що правила і тарифи, що додані до позовної заяви, не є ідентичними тим, які надавалися для ознайомлення ще у 2013 році. Зокрема, із 26 по 90 день відсотки за користування коштами становили 24 % річних, із 91 дня і до погашення відсотки за користування коштами становили 48 % річних. Натомість, у позовній заяві, у правилах і тарифах наданих позивачем відсотки у відповідні періоди зазначені 36 % і 56 % річних відповідно. Як вказує відповідач, позивач надає до матеріалів справи витяг із правил та витяг із тарифів, але не має жодних доказів ідентичності текстів правил та тарифів, які були на час підписання відповідачем заяви від 03.04.2013 р. Окрім того, враховуючи обставини справи, порушення зобов'язання, невідповідність розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, на думку відповідача, розмір пені, на стягненні якого наполягає позивач в сумі 21250,46 грн. не є співрозмірним та адекватним сумі заборгованості відповідача, а тому просить суд зменшити розмір пені до 1000,00 грн.

В апеляційній інстанції Відповідач просить скасувати рішення в частині стягнення комісії за користування кредитом та зменшити розмір пені з 21 250,46 грн. до 1000,00 грн. на підставі ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України, п.3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України та ст. 3 Цивільного кодексу України, при цьому в судовому засіданні 05.09.2016 р. представник Відповідача вказує на нікчемність договору, однак, як вбачається з матеріалів справи, в суді першої інстанції Відповідач про це не зазначав.

Позивач як в суді першої інстанції у додаткових поясненнях (а.с.129-130) так і в суді апеляційної інстанції стверджує, що кредитний ліміт було встановлено на рахунок 04.04.2013 року. Зазначеним кредитним лімітом Відповідач користувався значно пізніше, що відображено в поданому розрахунку заборгованості, причому неодноразово погашав ліміт і знову користувався лімітом, де вже належним чином свої зобов'язання за Договором не виконував, кредит не погашав, у зв'язку з чим з 1 квітня 2014 р. кредит вважається простроченим в сумі 15502,00 грн. Оскільки тіло кредиту вважається простроченим, а грошові зобов'язання по погашенню заборгованості порушеними, згідно п.3.2.1.4.1.3 (3.18.4.1.2.) Договору клієнт сплачує Банку проценти у розмірі 48 (56) відсотків річних від залишку непогашеної заборгованості. У відповідності до п.3.2.1.4.4. (18.4.4.) поданих умов клієнт сплачує Банку винагороду за використання Ліміту відповідно до п.3.2.1.1.6., 3.2.1.2.3.2 (3.18.1.6, 3.18.2.3.2.) першого числа кожного місяця в розмірі 0,9 % від суми максимального сальдо кредиту. Нарахування пені у відповідності до умов Договору починалось з 91 дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню (90 днів), тобто в даному випадку погашення пені було 09.12.2013 року, банком списано пеню в розмірі 54,37 грн., а тому банк стягує саме з 19.03.2014 року по 10.02.2016 року на прострочену заборгованість.

Судова колегія зазначає, що згідно Умов та правил надання банківських послуг, до яких приєднався Відповідач при підписанні Заяви від 03.04.2013 р., зміни внесені в Умови та правила діють з моменту їх публікації на сайті, але не пізніше підтвердження змін діями Клієнта щодо використання послуг Банку (п.1.1.6.4. Умов та правил).

У відповідності до пунктів 3.2.1.2.2.2., 3.2.1.2.2.3 та 3.2.1.2.2.5 Умов та тарифів надання банківських послуг передбачено, що Позивач як клієнт банку зобов»язаний сплачувати проценти за весь час фактичного користування кредитом; здійснювати погашення кредиту, отриманого в межах встановленого ліміту, а також повернути кредит в строк, встановлений п.п.3.3.1.1.10, 3.2.1.2.3.4, 3.2.1.2.2.17.

Згідно п.3.2.1.1.3 кредит Позивачем надано в обмін на зобов»язання Відповідача щодо його повернення, сплати процентів та винагороди.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов»язань не допускається, а у відповідності до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 3.2.1.5.1 Умов при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Умовами п.п. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченого п.п. 3.2.1.2.2, 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 Клієнт сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.2.1.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривнях.

Пункт 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.3.2.1.5.4. Умов нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п.п.3.2.1.5.1., 3.2.1.5.2., 3.2.1.5.3, здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано Клієнтом (п.3.2.1.5.4. Умов).

Строки позовної давності на вимогу про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюється сторонами тривалістю 5 років (п. 3.2.1.5.7. Умов).

Відповідно до цього, місцевим господарським судом, підставно та обґрунтовано задоволено позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 58231,33 грн. заборгованості за Договором банківського обслуговування № б/н від 03.04.2013 р., з яких: 15502,00 грн. - заборгованість за кредитом; 17900,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 21250,46 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 3578,26 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

При цьому, Скаржником не обгрунтовано належними та допустимими доказами підстав для зменшення розміру пені з 21 2150,46 грн. до 1 000,00 грн. з посиланням на ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та ч.1 ст. 233 Господарського кодексу України. Судова колегія вважає, що заявлена до стягнення заборгованість (тіло, відсотки та комісія) не може вважатися збитками в розумінні вказаних норм, а відтак відсутніми є правові підстави для зменшення такої.

У відповідності до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об"єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції не спростовано, обставини, які відповідно до статті 104 ГПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції, в порядку статтей 33, 34 ГПК України, апелянтом не доведено, а оскаржуване судове рішення прийняте у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, фактичними обставинами та матеріалами справи, апеляційний господарський суд підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду не вбачає.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України відносяться на Скаржника.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України,

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 б/н від 17.06.2016 р. залишити без задоволення, рішення господарського суду Львівської області від 26.04.2016 р. у справі №914/512/16 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 12.09.2016 р.

Головуючий суддя Давид Л.Л.

Судді Гриців В.М.

Кордюк Г.Т.