КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2016 р. Справа№ 910/6557/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Отрюха Б.В.

Михальської Ю.Б.

за участю представників сторін:

від позивача: Андрюк С.Я.- представник

від відповідача: Савицький О.С. - представник

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

на рішення

Господарського суду м. Києва

від 01.06.2016р.

у справі № 910/6557/16 ( суддя О.В. Нечай)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тар Альянс"

до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

про зобов'язання ПАТ "Промінвестбанк" виконати платіжні доручення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тар Альянс" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про зобов'язання ПАТ "Промінвестбанк" виконати платіжні доручення № 71 та № 72 від 06.04.2016 та стягнення пені в розмірі 139 грн. 84 коп. за порушення строків виконання платіжного доручення та судових витрат.

22.04.2016 позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з заявою про збільшення розміру позовних вимог.

Розглянувши у судовому засіданні 01.06.2016 заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог (вих. № 156 від 22.04.2016), місцевий суд дійшов до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.06.2016 провадження у справі № 910/6557/16 в частині позовних вимог про зобов'язання виконання Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" платіжних доручень Товариства з обмеженою відповідальністю "Тар Альянс" № 71 від 06.04.2016 на суму 67 993 грн. 37 коп. та № 72 від 06.04.2016 на суму 1 924 грн. 85 коп. припинено.

В іншій частині позов задоволено повністю, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тар Альянс" пеню в розмірі 139 грн. 84 коп. витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378 грн. 00 коп. та витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить оскаржуване рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що місцевим судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що підставою для задоволення судом позову про стягнення пені, судового збору та витрат по оплаті адвокатських послуг стало несвоєчасне виконання банком платіжного доручення.

Однак, на думку апелянта, місцевий суд не звернув увагу на пункт 1.4 договору, яким сторони визначили, що умови відкриття, обслуговування поточного рахунку, а також права і обов'язки сторін, встановлюються загальними умовами надання банківських послуг юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, затвердженими рішенням Правління Банку №106/1 від 25.03.2011р., з усіма наступними змінами та доповненнями.

Згідно п. 6.2 Договору банківського рахунку банк має право повністю або частково призупинити надання послуг дистанційного обслуговування за договором у випадку, якщо з технічних причин здійснення дистанційного обслуговування є неможливим або ускладненим, і при цьому продовження надання послуг дистанційного обслуговування буде несумісним з витратами банку, пов'язаними з такими продовженнями.

Крім того, апелянт не погоджується з тим розміром витрат на послуги адвоката, вважає, що господарський суд задовольнивши заяву про судові витрати позивача від 30.05.2016р. належним чином не оцінив докази надання адвокатських послуг та їх розмір. Крім того, апелянт вважає, що ненадання адвокатом акту виконання послуг унеможливлює визнання обґрунтованості розміру витрат на послуги адвоката.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, колегія встановила наступне.

29.05.2009 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тар Альянс" та Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк України" було укладено договір банківського рахунка № 1-0019-09 та відкрито поточний рахунок в національній валюті гривні № 4906, а на підставі договору від 18.08.2010 № 21-0034-10 позивачу надаються послуги відповідачем за допомогою системи дистанційного розрахункового обслуговування.

19.11.2015 між сторонами було укладено договір банківського рахунка № 20-2-18/2489 (далі - Договір), відповідно до умов якого банк на підставі заяв(-и) клієнта, встановленої форми, відкриває клієнту поточні(-ий) рахунки(-ок) в національній та/або іноземній(-их) валюті(-ах) (далі - поточні рахунки) та здійснює його розрахунково-касове обслуговування відповідно до ліцензії наданої банку, тарифів, законодавства України.

Згідно з п. 11.5 Договору, з укладенням цього договору усі попередньо укладені між банком та клієнтом договори банківського рахунка втрачають чинність.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає спір, виходячи з умов договору банківського рахунка № 20-2-18/2489 від 19.11.2015 та чинного законодавства України, яке регулює спірні правовідносини.

06.04.2016 позивач за допомогою системи дистанційного розрахункового обслуговування направив відповідачу платіжні доручення № 71 та № 72 від 06.04.2016 з вимогою про переказ єдиного внеску, нарахованого на заробітну плату за березень 2016 в розмірі 67 993,37 грн. та 1 924,85 грн. відповідно, з рахунку позивача № 4906 в ПАТ "Промінвестбанк" на рахунок Горлівської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області.

Позивач посилається на те, що станом на дату подання позовної заяви до Господарського суду міста Києва (08.04.2016) платіжні доручення № 71 та № 72 від 06.04.2016 виконані не були.

Відповідно до п. 4.1 укладеного договору банк надає послуги з дистанційного розрахункового обслуговування клієнта за допомогою комплексу та всіх його каналів обслуговування на підставі договору банківського рахунку відповідно до законодавства України, внутрішніх правил банку та документації до комплексу.

Відповідно до п. 4.3 вказаного договору клієнт може здійснювати за допомогою комплексу операції за рахунками на підставі електронних документів, включаючи створення, підписання та пересилання електронних документів, отримувати від банку банківські виписки та іншу інформацію про рух коштів за рахунками, а також отримувати інші послуги, передбачені документацією комплексу (за текстом договору - дистанційне обслуговування).

Пунктами 2.5, 3.2 Загальних умов відкриття та обслуговування поточного рахунка, які становлять додаток 1 до Загальних умов надання банківських послуг юридичним особам та фізичним особам-підприємцям та є невід'ємною частиною вищевказаного договору банківського рахунка, визначений строк виконання платіжного доручення клієнта, зокрема, й електронного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що між сторонами винили зобов'язання за договором банківського рахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Частиною 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України передбачено, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Стаття 1074 ЦК України передбачає, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Згідно з ст.1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

За приписами п. 7.1.2. ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Згідно з п. 30.1 ст. 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Відповідно до п. 2.19 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України встановлює відповідальність суб'єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами Закон України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Відповідно до п. 17.1 ст. 17 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" форми розрахункових документів, документів на переказ готівки для банків, а також міжбанківських розрахункових документів установлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Форми документів на переказ, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, установлюються правилами платіжних систем. Обов'язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України.

Загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків встановлено положеннями Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року (далі - Інструкція).

Вимоги вказаної Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та обов'язкові для виконання ними (п. 1.3).

Відтак, між сторонами склалися зобов'язальні правовідносини на підставі договору банківського рахунка, які мають майново-грошовий характер, а тому у цьому випадку позивач виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами.

Як встановлено місцевим судом, та відповідно до наявної у матеріалах справи копією банківської виписки, складеної 08.04.2016 за період з 06.04.2016 по 06.04.2016, на особовому рахунку позивача № 4906 в ПАТ "Промінвестбанк" були наявні кошти в сумі 84 284,34 грн.

Суду не надано доказів того, що в подальшому, зокрема, у період з 06.04.2016 по 08.04.2016 з коштами на вказаному рахунку були вчинені інші операції, а отже у суду достатньо підстав вважати, що кошти в сумі 84 284,34 грн. станом на дату подання позову знаходились на рахунку позивача у ПАТ "Промінвестбанк".

Відповідно до Узагальнюючої податкової консультації щодо використання банківських виписок як первинних документів, затвердженої Наказом Державної податкової служби України 05.07.2012 N 583, первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

В свою чергу господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

На підставі вищевикладеного колегія приходить до висновку про те, що надані позивачем до позовної заяви банківські виписки по його особовому рахунку є первинними документами, відповідно і належними та допустимими доказами в розумінні статей 33, 34 ГПК України, а отже позовні вимоги про виконання відповідачем платіжних доручень позивача № 71 від 06.04.2016 на суму 67 993,37 грн та № 72 від 06.04.2016 на суму 1 924,85 грн. є обґрунтованими.

Відповідачем під час розгляду справи у місцевому господарському суду була долучена до матеріалів справи банківська виписка по особовому рахунку позивача № 4906, з якої вбачається, що 11.04.2016 відповідачем були виконані платіжні доручення № 71 та № 72.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на дату подання позову до Господарського суду міста Києва (08.04.2016) між сторонами існував спір щодо виконання відповідачем платіжних доручень № № 71, 72 від 06.04.2016, проте, після їх виконання предмет спору у справі № 910/6557/16 відсутній.

Враховуючи вищевикладене, колегія вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду щодо припинення провадження у справі № 910/6557/16 в частині позовних вимог про зобов'язання виконання відповідачем платіжних доручень № № 71, 72 від 06.04.2016 на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України

Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню за несвоєчасне виконання платіжних доручень № № 71, 72 від 06.04.2016 в розмірі 139,84 грн.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 32.2 ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Апеляційним судом перевірено розрахунок пені, здійснений позивачем та встановлено, що зазначений показник було розраховано вірно, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання платіжних доручень № № 71 та 72 від 06.04.2016, в розмірі 139,84 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що у відповідача були наявні усі правові підстави для виконання своїх зобов'язань перед позивачем щодо перерахування грошових коштів за платіжними дорученнями № 71 та № 72 від 06.04.2016, що відповідач здійснив 11.04.2016р., тобто після звернення позивача із позовом до суду.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи ту обставину, що станом на дату подання до Господарського суду міста Києва позовної заяви (08.04.2016) предмет спору між сторонами існував, спір виник внаслідок неправильній дії відповідача, колегія приходить до висновку про те, що судовий збір має бути покладено на нього відповідно до ч.2 ст. 49 ГПК України.

Крім того, позивач надав до місцевого господарського суду заяву, якою просив у разі задоволення позову, стягнути з відповідача судові витрати на оплату послуг адвоката.

Згідно з ч. 6 ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру» (ч.3 ст. 48 ГПК України).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про адвокатуру» адвокат має право займатись адвокатською діяльністю індивідуально, відкрити своє адвокатське бюро, об'єднуватися з іншими адвокатами в колегії, адвокатські фірми, контори та інші адвокатські об'єднання, які діють відповідно до цього Закону та статутів адвокатських об'єднань.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про адвокатуру» адвокат може мати помічника або кількох помічників із числа осіб, які мають вищу юридичну освіту. Умови роботи визначаються контрактом між адвокатом (адвокатським об'єднанням) і помічником адвоката з додержанням законодавства про працю. Помічник адвоката може виконувати доручення у справах, які знаходяться у провадженні адвоката, крім тих, що належать до процесуальних повноважень останнього.

В якості доказу понесення таких витрат, представником позивача було надав до місцевого суду Договір про надання правової допомоги (юридичних послуг) № , укладений 01.07.2015 між ТОВ "Тар Альянс" та Адвокатським об'єднанням "Головань і партнери". Згідно укладеного договору Адвокатське об'єднання "Головань і партнери" зобов'язалось на замовлення ТОВ "Тар Альянс" надати юридичні послуги (правову допомогу) на умовах, що зазначені у Договорі, а ТОВ «Тар Альянс» зобов'язалось оплатити такі послуги та компенсувати фактичні витрати, пов'язані з такими послугами.

25.05.2016 між сторонами Договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) № від 01.07.2015 було укладено Додаткову угоду № 2, згідно з п. 1 якої адвокатське об'єднання надає клієнту правову допомогу (юридичні послуги) під час розгляду в господарських судах справи № 910/6557/16 щодо зобов'язання ПАТ "Промінвестбанк" виконати платіжні доручення № 71 та № 72 від 06.04.2016 та стягнення пені за порушення строків виконання платіжного доручення.

Пунктом 2 вказаної Додаткової угоди № 2 визначено, що вартість правової допомоги (юридичних послуг) за цією додатковою угодою становить 5 000,00 грн в тому числі ПДВ.

Судом встановлено, що позивачем були оплачені послуги адвокатського об'єднання за Договором про надання правової допомоги (юридичних послуг) № від 01.07.2015, що підтверджується наявним у матеріалах справи рахунком на оплату № 57 від 27.05.2016 на суму 5 000,00 грн. з урахуванням ПДВ.

За таких обставин колегія приходить до висновку, що в матеріалах справи достатньо доказів про понесені позивачем витрати на адвокатські послуги у розмірі 5 000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Згідно ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують правильності висновків господарського суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення місцевого суду.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду м. Києва обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на рішення Господарського суду м. Києва від 01.06.2016р. у справі № 910/6557/16 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м. Києва від 01.06.2016р. у справі № 910/6557/16 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/6557/16 повернути до Господарського суду м. Києва

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Б.В. Отрюх

Ю.Б. Михальська