РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2016Справа №910/13140/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Експресс - Транс"
До Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС"
Простягнення 48 529,52 грн.

Суддя О.М. Ярмак
За участю представників:

від позивачаЛановенко Л.О. (представник за довіреністю від 15.05.2016)
від відповідача Ніколаєва В.В. (представник за довіреністю 13.06.2016)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Експресс - Транс" до Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" про відшкодування матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та вартість експертного дослідження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/13140/16, розгляд справи призначено на 16.08.2016.

В судовому засіданні 16.08.2016 судом оголошено перерву до 06.09.2016.

В судовому засіданні 06.09.2016 судом було прийнято до розгляду заяву про уточнення позовних вимог, подану позивачем 16.08.2016, як таку, що відповідає вимогам ст. 22 ГПК України.

Згідно з поданою заявою позивач просив суд стягнути з відповідача 42 531,52 грн страхового відшкодування, 1 000,00 грн вартості експертного дослідження, 4 998,00 грн вартість двох акумуляторів.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

14.01.2016 у м. Києві за участі автомобіля Chevrolet Lacetti, д.р.н. НОМЕР_2, під керування ОСОБА_3 та автомобіля Renault Kangoo, д.р.н. НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), що призвела до пошкодження обох транспортних засобів.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.03.2016 у справі № 755/2253/16-п у вчиненні вказаної ДТП визнано винним водія автомобіля Chevrolet Lacetti, д.р.н. НОМЕР_2, ОСОБА_3 та притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі

ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Chevrolet Lacetti, д.р.н. НОМЕР_2, ОСОБА_4 станом на момент ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова Група "ТАС" за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4478024.

20.01.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Експресс - Транс" як власник автомобіля Renault Kangoo, д.р.н. НОМЕР_1, заявило до Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" про страховий випадок, а 18.03.2016 направило йому заяву про виплату страхового відшкодування з усіма необхідним документами.

Відповідно до звіту від 29.01.2016 № 020/16 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу Renault Kangoo, державний номер НОМЕР_1, виконаного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 на замовлення відповідача, вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу визначена у розмірі 102 270,90 грн, ринкова вартість транспортного засобу - 96 059,74 грн, вартість майнової шкоди, заподіяної власнику вказаного транспортного засобу - 96 059,74 грн.

Згідно із сформованим страховиком страховим актом № У661Р/51/16 від 18.05.2016 було визначено виплатити страхове відшкодування у розмірі 29 158,15 грн, які 26.05.2016 було виплачено страхувальнику.

Проте, позивач вважає вказану суму виплати страхового відшкодування необґрунтовано заниженою страховиком, у зв'язку з чим звернувся до суду із позовом про виплату решти страхового відшкодування в сумі 42 531,52 грн як різниці між розміром матеріального збитку по звіту від 29.01.2016 № 020/16 та розміром фактично виплаченого страхового відшкодування.

Вивчивши всі суттєві моменти спірних правовідносин та зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, суд не визнає позовні вимоги законними та обґрунтованими, зважаючи на таке.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За приписами ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Посилаючись на вказані положення статті 30, відповідач пояснює відмову у виплаті решти страхового відшкодування тим, що автомобіль Renault Kangoo, д.р.н. НОМЕР_1, вважається фізично знищеним.

Так, відповідно до звіту від 29.01.2016 № 020/16 ринкова вартість автомобіля Renault Kangoo, д.р.н. НОМЕР_1, розрахована у сумі 96 059,74 грн, в той час як вартість відновлювального ремонту складає 107 270,90 грн.

Отже, суд погоджується з твердженнями відповідача, що, оскільки витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, то за згаданими приписами законодавства автомобіль Renault Kangoo, д.р.н. НОМЕР_1, вважається фізично знищеним, а отже власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до поданого відповідачем звіту № 58-R/19/1 від 24.03.2016 про оцінку пошкодженого транспортного засобу, наданого суб'єктом оціночної діяльності, ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу автомобіля Renault Kangoo, д.р.н. НОМЕР_1, становить 66 901,59 грн.

Отже, розмір страхового відшкодування 29 158,15 грн було розраховано відповідачем як різницю між встановленою звітом від 29.01.2016 № 020/16 ринковою вартістю автомобіля Renault Kangoo, д.р.н. НОМЕР_1, до ДТП та встановленою звітом № 58-R/19/1 від 24.03.2016 його вартістю після ДТП ( 96 059,74 грн - 66 901,59 грн).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на виконаний суб'єктом оціночної діяльності за його замовленням висновок щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Renault Kangoo, д.р.н. НОМЕР_1, № 179/4-16 від 04.05.2016, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу визначена у розмірі 111 467,57 грн, ринкова вартість транспортного засобу - 161 944,41 грн, вартість матеріального збитку - 71 689,67 грн.

Проте, у суду відсутні підстави вважати, що проведена призначеною страховиком в порядку вимог чинного законодавства особою, яка є сертифікованим суб'єктом оціночної діяльності, оцінка автомобіля Renault Kangoo, д.р.н. НОМЕР_1, є помилковою чи такою, що не відповідає дійсності.

Отже, на підставі викладеного вище суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно розраховано та виплачено суму страхового відшкодування на користь позивача, тому позовні вимоги в частині виплати 42 531,52 грн не підлягають задоволенню з підстав їх недоведеності та необґрунтованості.

Що стосується вимог позивача про стягнення вартості двох акумуляторів в розмірі 4 998,00 грн, то підстав для їх задоволення також немає, адже доказів перебування вказаного майна у автомобілі під час ДТП та доказів здійснення його оцінки, яка є необхідною умовою для відшкодування страховиком шкоди згідно з вимогами чинного законодавства, в матеріали справи позивачем подано не було.

Оскільки позивач факту існування обставин, на які посилається в обґрунтування позову, не довів, а відповідач їх спростував, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на те, що суд відмовляє у задоволенні заявлених позовних вимог, судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 14.09.2016

Суддя О.М. Ярмак