номер провадження справи 32/45/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2016 Справа № 908/1274/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НОТАПС (поштова адреса: 03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38, офіс 23)

до відповідача 1: Державного бюджету України в особі управління Державної Казначейської служби України у місті Запоріжжя Запорізької області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 168)

до відповідача 2: Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізької області (69006, м. Запоріжжя, пр-т Металургів, 6)

до відповідача 3: Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул.Бастіонна, 6)

про стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування шкоди (збитків) у звязку із невиконанням рішення господарського суду Київської області у справі № 911/3323/14 від 09.10.2014 р.

Суддя Н.А. Колодій

За участю представників сторін:

Від позивача не зявився

Від відповідача 1 ОСОБА_1, довіреність № 03-08.2/5-829 від 15.03.2016р.

Від відповідача 2 не зявився

Від відповідача 3 не зявився

Суть спору:

Заявлені позовні вимоги про стягнення 5289,22 грн. грошових коштів в рахунок відшкодування шкоди (збитків) у звязку із невиконанням рішення господарського суду Київської області у справі № 911/3323/14 від 09.10.2014 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.05.2016 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1274/16, судове засідання призначено на 05.07.2016 р.

Ухвалою суду від 05.07.2016 р. в порядку ст. 24 ГПК України залучено до участі у справі № 908/1274/16 в якості відповідача 3 - Державну казначейську службу України, розгляд справи розпочати заново, судове засідання призначено на 03.08.2016 р.

Ухвалою суду від 03.08.2016 р. у звязку з неявкою представників позивача та відповідачів 2, 3 розгляд справи було відкладено на 10.08.2016 р.

09.08.2016 р. на адресу господарського суду Запорізької області від Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області надійшло клопотання (вих. № 1209/2 від 09.08.2016 р.) про відкладення розгляду справи, оскільки станом на 09.08.2016 р. неотримано копії позовної заяви, у звязку з чим неможливо підготовити та надати суду заперечення на позов.

У судовому засіданні 10.08.2016 р. представники відповідача 1, 2 згідно ст. 22, ч. 3 ст. 69 ГПК України, заявили клопотання про продовження строку розгляду спору, у звязку з необхідністю надання додаткових доказів по справі та ознайомлення відповідача 2 з матеріалами справи.

Розглянувши заявлене відповідачами 1, 2 клопотання, судом клопотання задоволено, на підставі ч. 3 ст. 69 ГПК України процесуальний строк вирішення спору продовжений на пятнадцять днів, до 20.09.2016 р.

Ухвалою від 10.08.2016 р. розгляд справи відкладено на 14.09.2016 р. для надання можливості сторонам надати суду належні документальні докази в обґрунтування заявлених вимог і заперечень.

Позивач, відповідач 2 та відповідач 3 у судове засідання не зявились.

Позивач та відповідач 3 про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від відповідача 2 13.09.2016 р. за допомогою електронних засобів звязку було отримано заперечення № 1209/2 від 13.09.2016 р., в якому виклав підстави заперечення на позовну заяву та просить розглянути справу без участі представника Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області (перейменовано з Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ).

Представник відповідача 1 в судовому засіданні 14.09.2016 р. проти позову заперечив з підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву.

З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне розглянути справу по-суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю позивача, відповідача 2 та відповідача 3.

В судовому засіданні 14.09.2016 р. справу розглянуто, прийнято і оголошено, на підставі ст. 85 ГПК України, вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника відповідача 1, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області у справі № 911/3323/14 від 09 жовтня 2014 року, позов ТОВ «Компанія «НОТАПС» задоволено повністю.

28 жовтня 2014 року, на виконання рішення Господарського суду Київської області у справі № 911/3323/14 від 09 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили, було видано накази.

Відповідно до наказу Господарського суду Київської області від 28 жовтня 2014 року по справі № 911/3323/14 підлягає стягненню із Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОСВІТ» (69000, місто Запоріжжя, проспект Маяковського, 11; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НОТАПС» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38 офіс 23; ) 6032 (шість тисяч тридцять дві) гривні 00 копійок заборгованості, 569 (п'ятсот шістдесят дев'ять) гривень 43 копійки адвокатських витрат, 1257 (одна тисяча двісті п'ятдесят сім) гривень 57 копійок судового збору. Всього - 7859 (сім тисяч вісімсот п'ятдесят дев'ять) гривень 00 копійок.

Відповідно до наказу Господарського суду Київської області від 28 жовтня 2014 року по справі № 911/3323/14 підлягає стягненню із Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОСВІТ» (69000, місто Запоріжжя, проспект Маяковського, 11; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НОТАПС» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38 офіс 23; ) 939 (дев'ятсот тридцять девять) гривні 12 копійки 3%-річних, 1791 (одна тисяча сімсот дев'яносто одна) гривня 50 копійок інфляційних втрат, 230 (двісті тридцять) гривень 57 копійок адвокатських витрат. Всього - 3513 (три тисячі п'ятсот тринадцять) гривень 32 копійки.

Постановою Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ від 12 листопада 2014 року відкрито виконавче провадження № 45389704 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 28 жовтня 2014 року по справі № 911/3323/14 про стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОСВІТ» (69000, місто Запоріжжя, проспект Маяковського, 11; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НОТАПС» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38 офіс 23; ) суми заборгованості у загальному розмірі 7859 (сім тисяч вісімсот п'ятдесят дев'ять) гривень 00 копійок.

Постановою Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ від 12 листопада 2014 року відкрито виконавче провадження № 45389945 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 28 жовтня 2014 року по справі № 911/3323/14 про стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОСВІТ» (69000, місто Запоріжжя, проспект Маяковського, 11; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НОТАПС» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38 офіс 23; ) суми заборгованості у загальному розмірі 3513 (три тисячі п'ятсот тринадцять) гривень 32 копійки.

У позовні заяві позивач зазначає, що згідно положень чинного законодавства, примусове виконання Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ наказів Господарського суду Київської області від 28 жовтня 2014 року по справі № 911/3323/14 мало б розпочатись 18 листопада 2014 року та завершитись 12 травня 2015 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19 лютого 2015 року у справі № 911/3323/14, скаргу ТОВ «Компанія «НОТАПС» на бездіяльність Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ під час примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 28 жовтня 2014 року по справі № 911/3323/14 задоволено та визнано бездіяльність Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ під час примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 28 жовтня 2014 року по справі № 911/3323/14 незаконною та протиправною.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07 квітня 2016 року у справі № 911/3323/14, скаргу ТОВ «Компанія «НОТАПС» на бездіяльність Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ під час примусового виконання наказів Господарського суду Київської воласті від 28 жовтня 2014 року по справі № 911/3323/14 задоволено та визнано бездіяльність Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ під час примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 28 жовтня 2014 року по справі № 911/3323/14 незаконною та протиправною.

На сьогодні накази Господарського суду Київської області від 28 жовтня 2014 року у справі № 911/3323/14 не виконані.

Враховуючи те, що заборгованість згідно наказів Господарського суду Київської області від 28 жовтня 2014 року по справі № 911/3323/14 не погашена, за твердженням позивача, у звязку з бездіяльністю відповідача 2, позивачем нараховано до стягнення 3% річних та інфляційні втрати в якості понесених втрат (збитків) та існування шкоди за рахунок неправомірних та протиправних дій відповідача 2 на загальну суму 5289,22 грн.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Спеціальними нормами (частиною 2 статті 87 Закону України «Про виконавче провадження», частиною 3 статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу») також передбачено відшкодування збитків, заподіяних державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 Цивільного кодексу України допускає можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів. За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади (у даному випадку органу державної виконавчої служби) до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факт неправомірних дій цього державного органу, наявність шкоди (збитків) та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Вимога про відшкодування збитків (шкоди) може бути пред'явлена виключно у разі, якщо збитки є результатом порушення права і виключно до особи, яка це право порушила.

В даному випадку позивач послався на те, що неправомірні дії Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ полягали у бездіяльності державного виконавця під час примусового виконання рішення Господарського суду Київської області від 09.10.2014 року по справі № 911/3323/14, що було встановлено ухвалами Господарського суду Київської області від 19.02.2015 року та від 07.04.2016 року у справі № 911/3323/14, тому згідно зі статтею 35 Господарського процесуального кодексу України не потребують доказування. Вказані неправомірні дії Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ, за твердженням позивача, позбавили його можливості отримати задоволення своїх вимог щодо отримання позивачем грошових коштів за рішенням Господарського суду Київської області від 09.10.2014 року по справі № 911/3323/14.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України покладено на кожну зі сторін, що беруть участь у справі, обов'язок доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, у вирішенні спорів про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок невиконання рішення суду, слід враховувати, що для висновку про наявність безпосереднього причинного зв'язку між невиконанням судового рішення, яке набрало законної сили, та заподіяною шкодою недостатньо встановити тільки факт невиконання судового рішення та неотримання кредитором присудженого судом. Під час розгляду справи суду необхідно встановити, чи могло бути таке судове рішення фактично виконане в момент пред'явлення його до виконання, зокрема, чи мав боржник майно, достатнє для виконання судового рішення в порядку та у спосіб, зазначений в ньому, чи не було це майно обтяжене іншими зобов'язаннями, які перешкоджали б виконанню рішення, чи були заявлені в цей час вимоги інших стягувачів на майно боржника тощо.

Однак, в даному випадку позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не надав жодного доказу, який свідчив би про наявність на той момент, коли Орджонікідзевським ВДВС Запорізького МУЮ мали б вчинятися дії по виявленню майна боржника, або на теперішній час у товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОСВІТ» (боржника) належного йому майна, на яке можливо було б звернути стягнення в межах примусового виконання рішення у справі № 911/3323/14, а тому суд дійшов висновку відмовити у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НОТАПС до Державного бюджету України в особі управління Державної Казначейської служби України у місті Запоріжжя Запорізької області та Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізької області про стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування шкоди (збитків) у звязку із невиконанням рішення господарського суду Київської області у справі № 911/3323/14 від 09.10.2014 р.

Зазначена правова позиція викладена, зокрема, в постанові Вищого господарського суду України по справі № 912/2196/14 від 17.09.2015 р.

Щодо позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НОТАПС до Державної казначейської служби України, суд зазначає наступне.

Крім того, частиною 2 статті 25 Бюджетного кодексу України передбачено, що відшкодування відповідно до шкоди, завданої юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх посадових і службових повноважень, здійснюється державою (Автономною республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Згідно з підпунктом 2 пункту 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України встановлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету, відшкодування відповідно до закону, шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади ( органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету ( місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо для відшкодування такої шкоди необхідно додаткові кошти понад обсяг бюджетних призначень, в установленому законодавством порядку подаються відповідні пропозиції щодо внесення змін до закону про Державний бюджет України (рішення про місцевий бюджет) та /або виділення коштів з резервного фонду державного ( місцевого бюджету).

Згідно з абзацом 3 пункту 2, пункту 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 року № 45, рішення про стягнення коштів боржників (розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства) виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій)).

Виходячи з положень статті 56 Конституції України, статті 1173 Цивільного кодексу частини третьої статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», частини 25 Бюджетного кодексу України відшкодування шкоди, завданої незаконними діями, дією чи бездіяльністю органу державної влади (у даному випадку органу державної виконавчої служби) при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою за рахунок державного бюджету.

При цьому, враховуючи правовий висновок, наведений в рішенні Конституційного Суду України від 03.10.2001 № 12-рп/2001, не допускається відшкодування шкоди, завданої законними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади за рахунок коштів, що виділяються на утримання цих органів.

Відповідно до приписів частини 1 статті 43 Бюджетного кодексу України Державна казначейська служба України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Таким чином, при розгляді позовів про відшкодування шкоди, заподіяної діями бездіяльністю) органів державної виконавчої служби, співвідповідачами є відповідні органи Державного казначейства України (Державної казначейської служби України), до компетенції яких належить казначейське обслуговування бюджетних коштів. При цьому, не вимагається наявність порушення вказаними органами прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Згідно положень пункту 1.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року N 18, якщо у розгляді справи господарським судом буде з'ясовано, що іншим або належним відповідачем у ній мала б бути особа, яка згідно з процесуальним законом не може бути учасником судового процесу в господарському суді, а позивач наполягає на розгляді відповідної справи саме господарським судом, останній не вправі ні залучати відповідну особу до участі у справі, ані припиняти провадження в ній, а повинен розглянути справу стосовно того відповідача, якому пред'явлено позовну вимогу, та прийняти рішення по суті справи (в тому числі про відмову в позові, якщо відповідач є неналежним).

Таким чином, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НОТАПС до Державної казначейської служби України на підставі того, що відповідач 3 є неналежним відповідачем по справі.

Крім того, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п. 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17 грудня 2013 року N 14).

Позивачем необґрунтовано заявлені позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів саме 3% річних та інфляційних втрат, нарахування яких відповідно до положень чинного законодавства, є способом захисту майнового права та інтересу кредитора у разі користування боржником коштами, належними до сплати кредиторові, у разі порушення боржником договірних грошових зобовязань. Становив факту порушення відповідачем 2 грошових зобовязань.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НОТАПС до Державного бюджету України в особі управління Державної Казначейської служби України у місті Запоріжжя Запорізької області, Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізької області та Державної казначейської служби України про стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування шкоди (збитків) у звязку із невиконанням рішення господарського суду Київської області у справі № 911/3323/14 від 09.10.2014 р. відмовити у повному обсязі.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 84, 85 ГПК України 16 вересня 2016 р.

Суддя Н.А. Колодій

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.