РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2016Справа №910/23333/15

За позовом Першого заступника прокурора Дніпровського району міста Києва в інтересах

держави в особі Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації (позивач 1);

Комунального підприємства по утриманню житлового господарства

Дніпровського району міста Києва (позивач 2);

до Житлово-будівельного кооперативу "Механізатор-5";

про стягнення 1 112 434,17 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від прокуратури: Греськів І.І., прокурор, посвідчення № 041072 від 03.02.2016 р.;

Від позивача 1: не з'явилися;

Від позивача 2: не з'явилися;

Від відповідача: Кравець Д. М., адвокат, ордер серії КС № 192304 від 18.09.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Перший заступник прокурора Дніпровського району міста Києва у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача на користь позивача 2 заборгованість за договором посередництва на надання послуг з водопостачання та водовідведення, електропостачання та теплопостачання № 411-6к від 25.10.2002 р. в розмірі 1 112 434,17 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2015 року порушено провадження у справі № 910/23333/15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2015 р. у справі № 910/23333/15 за клопотанням відповідача призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2015 року провадження у справі № 910/23333/15 зупинено до закінчення проведення судово-економічної експертизи, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2016 року провадження у справі № 910/23333/15 поновлено, слухання справи призначено на 19.07.2016 року.

У судовому засіданні 19.07.2016 року було оголошено перерву до 01.09.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.09.2016 року відкладено розгляд справи до 06.09.2016 р.

У судовому засіданні 06.09.2016 р. представник від прокуратури позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог прокурора заперечував, у задоволенні позову просив відмовити. У своїх письмових поясненнях від 19.07.2016 р. представник відповідача просив заодовольнити позовні вимоги частково та стягнути з Житлово-будівельного кооперативу "Механізатор-5" на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва 362 850,60 грн.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між Комунальним підприємством по утриманню житлово господарства Дніпровського району м. Києва та Житлово-будівельним кооперативом «Механізатор-5» було укладено договір від 25.10.2002р. № 411-6к посередництва на надання послуг водопостачання та водовідведення, електропостачання та теплопостачання, відповідно до умов якого посередник, згідно укладених договорів з відповідними комунальними підприємствами приймає на себе зобов'язання з надання послуг по транспортуванню холодної і гарячої води, стоків, теплової та електричної енергії до споживача. Споживач, в своє чергу, зобов'язався здійснювати оплату за комунальні послуги на умовах договору. (п. 1.2 договору).

Згідно з п. 2.1. споживач повинен до 1-го числа наступного місяця сплачувати комунальні послуги з холодного водопостачання, водовідведення, гарячого водопостачання, центрального опалення та електроенергії згідно платіжних доручень посередника.

Пунктом 3.1. договору визначено, що даний договір укладається на один рік та вважається подовженим на наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії одною із сторін не буде заявлене про протилежне.

Прокурор у своїй позовній заяві зазначає, що внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань за договором в частині оплати за комунальні послуги за період з 01.08.2012 р. по 01.08.2015 року, у останнього виникла заборгованість перед позивачем 2 у розмірі 681 131,92 грн.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір № 411-6к посередництва на надання послуг водопостачання та водовідведення, електропостачання та теплопостачання від 25.10.2002 р. є договором про надання послуг, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач свого зобов'язання з оплати наданих послуг у встановлений строк у повному обсязі не виконав, у зв'язку із чим станом на момент винесення рішення у справі заборгованість відповідача перед позивачем 2 становить 681 131,92 грн

Заперечуючи проти позовних вимог представник відповідача посилався на те, що право господарського відання по житловому будинку № 48 по бульвару Перова (сім під'їздів) з 02.09.2013 року передано від КП УЖГ Дніпровського району міста Києва до КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», у зв'язку з чим КП УЖГ Дніпровського району міста Києва не мало технічної можливості з 02.09.2013 р. виконувати спірний договір про надання комунальних послуг.

Судом було встановлено, що станом на день розгляду справи договір № 411-6к посередництва на надання послуг водопостачання та водовідведення, електропостачання та теплопостачання від 411-6к є чинним, жодних доказів розірвання чи визнання спірного договору недійсним матеріали справи не містять. Також матеріали справи не містять доказів на підтвердження укладання відповідачем договорів з іншими постачальниками комунальних послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2015 р. у справі № 910/23333/15 за клопотанням відповідача було призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

На вирішення експертів були поставлені наступні питання: 1) яка кількість теплової енергії на гаряче водопостачання та опалення, електричної енергії відповідно до первинних документів була спожита ЖБК "Механізатор-5" за договором № 411-6к від 25.10.2002 року за спірний період з 01.08.2012 року по 01.09.2015 року? 2) чи підтверджується документально заборгованість ЖБК "Механізатор-5" перед КП УЖГ Дніпровського району міста Києва за договором № 411-6к від 25.10.2002 року за спірний період з 01.08.2012 року по 01.09.2015 року та в якому розмірі?

У своєму висновку за результатами проведення судово-економічної експертизи № 23355/15-45 від 17.06.2016 р. експертами було встановлено: По першому питанню. За договором №411-6к від 25.10.2002р. ЖБК «Механізатор-5» спожито комунальних послуг на загальну суму 730 183,45грн. з ПДВ, в тому числі: відповідно до облікових карток (табуляграми) ПАТ «Київенерго» за період липень 2012р. - липень 2014р. ЖБК «Механізатор-5» спожито теплової енергії на гаряче водопостачання 1503,56487 ГКАЛ на загальну суму 306 294,61грн. з ПДВ; відповідно до облікових карток (табуляграми) ПАТ «Київенерго» за гегюд липень 2012р. - липень 2014р. ЖБК «Механізатор-5» спожито теплової енергії на опалення 2023,90249 ГКАЛ на загальну суму 411 370,32 грн. з ПДВ; відповідно до рахунків-розшифровок ПАТ «Київенерго» за період липень 2012р. - грудень 2012р. ЖБК «Механізатор-5» кількість спожитої електроенергії становить 34 316 кВт*г на загальну суму 12 518,52грн. з ПДВ. По другому питанню. Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні та додатково на дослідження не надані документи, які підтверджують вхідне сальдо за договором №411-6к від 25.10.2002р. станом на 01.08.2012р. та документи, що підтверджують суму оплати ЖБК «Механізатор-5» за комунальні послуги за період з 01.08.2012р. по 01.09.2015р., документально підтвердити чи спростувати суму заборгованості ЖБК «Механізатор-5» за договором №411-6к від 25.10.2002р. не видається за можливе. При цьому, відповідно до наданих на дослідження документів, підтверджується вартість комунальних послуг, отриманих ЖБК «Механізатор-5» за період з 01.08.2012р. по 01.09.2015р., в загальному розмірі 730 183,45грн.

Таким чином, експертами було встановлено, що вартість комунальних послуг, отриманих ЖБК «Механізатор-5» за період з 01.08.2012р. по 01.09.2015р., в загальному розмірі становить 730 183,45 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доказів здійснення оплати відповідачем суми заборгованості заявленої прокурором у розмірі 681 131,92 грн., суду не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Житлово-будівельним кооперативом "Механізатор-5" обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 681 131,92 грн. є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, за порушення відповідачем грошового зобов'язання, прокурором заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 43 681, 14 грн. та інфляційних втрат у розмірі 387 621, 11 грн. за період з 01.08.2012 р. по 01.08.2015 р.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши надані прокурором розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку в їх обґрунтованості, у зв'язку з чим позовні вимоги Першого заступника прокурора Дніпровського району міста Києва в частині стягнення з Житлово-будівельного кооперативу "Механізатор-5" 3% річних у розмірі 43 681,14 грн. та інфляційних втрат у розмірі 387 621,11 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо доводів відповідача про відмову позивачу у позові в порядку ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України суд відзначає наступне.

Загальна позовна давність, відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Пунктом 4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" визначено, що у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Матеріалами справи підтверджується, що остання часткова оплата боргу зі сторони відповідача мала місце у липні та серпні 2014 року в розмірі 624,74 грн. та 280,00 грн. відповідно, тобто була вчинена дія, яка свідчить про переривання строку позовної давності.

Прокурор звернувся до відповідача з цим позовом у вересні 2015 року, тобто, в межах загального строку позовної давності, який у спірних правовідносинах переривався у серпні 2014 року, у зв'язку з чим у суду відсутні підстави для відмови позивачу в позові в порядку ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги Першого заступника прокурора Дніпровського району міста Києва в інтересах держави в особі Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації; Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва до Житлово-будівельного кооперативу "Механізатор-5" у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу "Механізатор-5" (інд. 02183, м. Київ, бульвар Перова, 48, ) на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва (інд. 02002, м. Київ, вул. Челябінська, 9-Г, ) 681 131 (шістсот вісімдесят одну тисячу сто тридцять одну) грн. 92 коп. заборгованості, 387 621 (триста вісімдесят сім тисяч шістсот двадцять одну) грн. 11 коп. інфляційних втрат та 43 681 (сорок три тисячі шістсот вісімдесят одну) грн. 14 коп. 3% річних. Видати наказ.

3. Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу "Механізатор-5" (інд. 02183, м. Київ, бульвар Перова, 48, ) в доход Державного бюджету України 16 686 (шістнадцять тисяч шістсот вісімдесят шість) грн. 51 коп. витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 21.09.2016 р.