ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2016 р.Справа № 922/700/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гончарові В.В.

розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (м. Київ)
до Товариство з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (м. Харків)
про стягнення 9261,23 грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_2 (дов. №805 від 15.05.2015 року)

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (надалі - відповідач) на свою користь страхове відшкодування в порядку регресу у розмірі 9261,23 грн., завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Також просить суд покласти на відповідача судовий збір.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15 березня 2016 р. по справі №922/700/16 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 28 березня 2016 р. о 12:00 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28 березня 2016 р. по справі №922/700/16 за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до Товариство з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" про стягнення 9261,23 грн.

18.04.2016 за вх. №906 до господарського суду від Харківського НДІ судових експертиз імені заслуженого професора ОСОБА_3 надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової автотоварознавчої експертизи №4123 від 14.04.2016.

Листом господарського суду Харківської області від 19.04.2016 було повідомлено про необхідність зявитися представникам сторін 25 квітня 2016 р. о 11:55 год. з метою вирішення питання щодо поновлення провадження у даній справі та розгляду клопотання судового експерта.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25 квітня 2016 р. провадження у справі № 922/700/16 поновлено, призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 25 квітня 2016 р. о 11:55 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25 квітня 2016 р. по справі №922/700/16 за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" про стягнення 9261,23 грн. задоволено клопотання представника відповідача про продовження строку розгляду справи за межами встановленого двохмісячного строку на підставі статті 69 ГПК України, продовжено строк розгляду справи на 15 днів до 27 травня 2016 року, задоволено клопотання судового експерта від 14.04.2016 про надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання судової автотоварознавчої експертизи, та проведення оплати за виконання експертизи № 4123, провадження у справі 922/700/16 зупинено до отримання з Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. ОСОБА_3 висновку експертизи, призначеної по даній справі.

29.07.2016 за вх. №1953 до господарського суду від Харківського НДІ судових експертиз імені заслуженого професора ОСОБА_3 надійшло повідомлення про неможливість надання висновку автотоварознавчої експертизи №4123 від 08.07.2016.

Листом господарського суду Харківської області від 01.08.2016, з метою вирішення питання щодо поновлення провадження у даній справі, суд повідомив сторін про необхідність зявитися 10.08.2016 о 10:30 год. їх представникам з належним чином оформленими повноваженнями до приміщення господарського суду Харківської області, та надати письмові пояснення Харківського НДІ судових експертиз імені заслуженого професора ОСОБА_3 стосовно повідомлення про неможливість надання висновку автотоварознавчої експертизи №4123 від 08.07.2016.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.08.2016 провадження у справі № 922/700/16 поновлено, призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 10 серпня 2016 р. о 10:30.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10 серпня 2016 р. розгляд справи відкладено на 05 вересня 2016 р. о 11:30 год.

02.09.2016 року до канцелярії суду (вх.№28676) від представника позивача надійшла заява, в якій він просив суд провести розгляд справи за відсутності представника позивача, а також зазначив, що позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Суд, дослідивши заяву представника позивача про розгляд справи за відсутності представника позивача, вирішив за можливе задовольнити її.

Представник позивача в судове засідання 05 вересня 2016 р. не з'явився. Про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні 05 вересня 2016 р. просив суд відмовити в позовних вимогах.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи й відсутність представника позивача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи те, що норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за позовною заявою позивача за наявними у справі і додатково наданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

30 січня 2014 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «Грог Транс» було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28- 0199-РМ2-14-00033, предметом якого є страхування транспортного засобу «Volswagen» державний реєстраційний № НОМЕР_1.

8 жовтня 2015 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volswagen» державний реєстраційний № НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та транспортного засобу «Opel» державний реєстраційний № НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5.

Згідно з довідки ВДАІ та постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 3 листопада 2015 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України.

13 жовтня 2015 року страхувальник звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи.

22 жовтня 2015 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі рахунку № МАС0010526 від 13 жовтня 2015 року було складено страховий акт та розрахунок страхового відшкодування до нього.

Позивачем було перераховано ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» страхове відшкодування в розмірі 10 261,23 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 19428 від 23 жовтня 2015 року.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Opel» державний реєстраційний № НОМЕР_2 застрахована у ТДВ «Міжнародна страхова компанія», згідно полісу АІ/2051665.

Таким чином, позивач посилаючись на ст. ст. 1166, 1187, 1191, 1192 ЦК України та ст. 27 ЗУ "Про страхування" звернувся до відповідача з позовом про стягнення виплаченого ним страхового відшкодування у розмірі 9 261,23 грн. з урахуванням зменшення на суму франшизи в розмірі 1000,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Згідно ст. ст. 3-5 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі - Закон) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 6 Закону, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Частиною 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

За приписами п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Оскільки винна особа у ДТП має поліс страхування цивільно-правової відповідальності, а отже, відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Тобто, обов'язок відшкодувати шкоду замість винуватця у заподіянні такої шкоди, несе Страховик (відповідач) в межах встановлених лімітів відповідальності та в порядку ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічне зазначено і в ст. 27 Закону України "Про страхування", згідно з якою до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Виходячи із цього, відповідальною особою в розумінні ст. 27 ЗУ Про страхування та ст. 993 Цивільного Кодексу України, в силу положень ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є саме відповідач.

Відповідач проти позову заперечував, не погоджувався з розміром оцінки страхового відшкодування, з посиланням на те, що матеріали справи не містять письмового доказу, що встановлює вартість ремонту з урахуванням зносу, рахунок СТО від 13.10.2015 містить заміну захисту двигуна, панелі радіатора та підкрилка переднього правого, пошкодження яких взагалі не містяться в оригіналі акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 13.10.2015 року, складеного ОСОБА_1 (а.с.57), диск СD-R з фотознімками пошкоджень VW Polo, д.н.з. НОМЕР_3, в електронному вигляді та в копії довідки ДАІ від 08.10.2015 року (а.с. 20).

Розглянувши ці заперечення, суд зазначає наступне.

Статтею 38 Закону (у редакції, чинній на момент виплати страхового відшкодування) передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

Зазначена норма передбачає наявність у страховика права на пред'явлення регресного позову, а не вимоги до особи, відповідальної за завданий збиток.

Крім того, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

З огляду на викладене позивач отримує право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування. Відповідно до зазначених вище норм Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" м. Київ, може реалізувати своє право шляхом подачі позову до суду.

Стосовно оцінки розміру страхового відшкодування, суд враховує наступне.

Ст. 1191 ЦК України закріплено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ч. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому при визначенні матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження транспортного засобу, застосовується "ОСОБА_3 товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів", затверджена наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159.

Згідно п. 8.2 вказаної ОСОБА_3, Вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження, якщо сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ.

Суд також враховує, що наведеної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України при здійсненні касаційного перегляду судових рішень у справах зі спорів про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, що виникають з подібних правовідносин страхування (постанова ВГСУ від 23.08.2011 у справі №42/92).

Обставиною, що має значення для справи, є встановлення переліку пошкоджень автомобілю НОМЕР_4, які були спричинені саме внаслідок ДТП 08.10.2015 року.

Акт огляду пошкодженого ТЗ від 13.10.2015 року, наданий позивачем, містить наступні пошкодження: ЛФП переднього та заднього бамперу, деформація двері передньої лівої, порогу, деформація ЛФП дзеркала заднього виду правого, розрив кріплення фари передньої правої. Є позначка - не відносяться до даної ДТП, проте які саме пошкодження не зрозуміло.

Довідка ДАІ від 08.10.2015 року вказує лише пошкодження ЛФП переднього бамперу з правої сторони.

В додатку до заяви №КА-6874 від 13.10.2015 року водій ОСОБА_4 вказує на пошкодження переднього бамперу (які саме невідомо), пошкодження кріплення сонцезахисного козирка, та кріплення правої передньої фари.

В повідомленні про ДТП водія ОСОБА_6 від 09.10.2015 року зазначається про незначне пошкодження ЛФП поверхні бамперів обох автомобілів.

Оригінал акту огляду від 13.10.2015 року, складеного ОСОБА_1 (наданий відповідачем) містить такий перелік пошкоджень підкрилок передній правий заміна, передній бампер ремонт і фарбування, блок фара права ремонт. Окремо вказано, що пошкодження захисту двигуна (пластик), передньої панелі радіатору, направляючої повітря мають застарілий характер та не відповідають характеру пошкоджень передньої частини авто.

В заяві вих.№11/14988 від 16.08.2016 року позивач вказує, що до наслідків ДТП 08.10.2015 року відноситься пошкодження бамперу переднього і кріплення фари передньої правої.

Виходячи з системного аналізу вищевказаних матеріалів справи, механізму ДТП, суд приходить до висновку про те, що внаслідок ДТП 08.10.2015 року автомобіль НОМЕР_4, одержав наступні пошкодження: ЛФП (лако-фарбове покриття) бамперу переднього, блок фари передньої правої (кріплень) і підкрилку переднього правого. Інші пошкодження не є наслідками ДТП 08.10.2015 року, зокрема захисту двигуна і передньої панелі радіатора, які з урахуванням їх розташування не були піддані аварійному впливу.

Наданий позивачем рахунок №МАС0010526 від 13.10.2015 року містить крім усунення наслідків пошкодження ЛФП бамперу переднього, підкрилку переднього правого і кріплень блок фари передньої правої, заміну захисту (ймовірно двигуна) п.3. і рамки радіатора п.6. Тому вартість вказаних запасних частин підлягає вирахуванню з вказаного рахунку.

12076,88 1601,70 (вартість захисту з урахуванням ПДВ) 5026, 43 (вартість рамки радіатору з урахуванням ПДВ) = 5 448 грн. 75 коп. з ПДВ.

Відповідно до ст. 9 Закону України „Про страхування та ст. 12 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, крім випадків відшкодування шкоди, завданої життю та/або здоровю потерпілих.

Відповідно до пункту 2 полісу АІ/2051665 від 31.03.2015 року розмір франшизи становить 1000 грн. Відповідно положень ст. 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Отже з відповідача підлягає стягненню 4 448 грн. 75 коп. (5 448 грн. 75 коп. 1 000 грн.).

В силу ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування кожною стороною тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Дослідивши матеріали справи, докази надані в обґрунтування позовних вимог та заперечень проти них, суд приходить до висновку про те, що позивачем доведено наявність передбачених Законом умов для стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в сумі 4 448 грн. 75 коп., у звязку з чим позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню.

В решті позовних вимог в сумі 4812,48 грн. слід відмовити, як необґрунтованих.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ч. 1 ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст.ст. 979, 993, ЦК України, ст.27 Закону України „Про страхування, 3-5 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, ст.ст.82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (61023, м. Харків, вул. Мироносицька, 99, літ. А-3, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, 32-А, ) 4448 грн. 75 коп. страхового відшкодування та 1378,00 грн. судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.09.2016 р.

Суддя ОСОБА_7