РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2016 р. Справа № 903/152/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуюча суддя Сініцина Л.М.

судді Василишин А.Р.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Кужель Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача - ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Мустанг Транс" від 25.07.2016 р. на рішення господарського суду Волинської області від 11.07.16 р. у справі № 903/152/16

за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна"

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Мустанг Транс"

про стягнення 233224,78 грн. страхового відшкодування в порядку регресу

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

Рішенням господарського суду Волинської області від 11.07.2016 р. у справі № 903/152/16 (головуюча суддя Сур'як О.Г., судді Бондарєв С.В., Костюк С.В.) повністю задоволено позов Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Мустанг Транс"; стягнуто з відповідача на користь позивача 233224,78 грн. страхового відшкодування, а також 3498,37 грн. витрат по сплаті судового збору. При прийняті рішення суд виходив з того, що норми чинного законодавства чітко встановлюють, що позивач має законні підстави отримати суму понесених витрат на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, яка була завдана в результаті ДТП, що сталася з вини водія ОСОБА_3 "Мустанг Транс"; цивільно-правова відповідальність водія, який керував автомобілем НОМЕР_1, на момент ДТП була застрахована в ПрАТ СК "ПЗУ Україна" (поліс № АС/0434891); матеріалами справи підтверджено, що вказаний автомобіль знаходився у володінні та користуванні відповідача, а водій ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ОСОБА_3 "Мустанг Транс".

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Мустанг Транс" в апеляційній скарзі від 25.07.2016 р. просить рішення господарського суду Волинської області від 11.07.2016 р. скасувати та прийняти нове, яким у позові ПрАТ "АСК "ІНГО Україна" до ОСОБА_3 "Мустанг Транс" відмовити, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також через недоведеність обставин, що мають значення для справи, що призвело до прийняття неправильного рішення. Суд першої інстанції не взяв до уваги, що водій ОСОБА_4 29.05.2013 р. на момент скоєння ДТП використав автомобіль, що належить товариству відповідача марки "DAF" д.н. НОМЕР_2 у власних інтересах. Вказана обставина стверджується наказом № 11 від 05.06.2013 р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4 Посилання суду на те, що водій ОСОБА_4 був звільнений з роботи за згодою сторін, не спростовує факту використання автомобіля "DAF" д.н. АС 5434ВС 29.05.2013 р. під час скоєння ДТП у власних інтересах. З огляду на те, що шкоду було заподіяно водієм ОСОБА_4 автомобілю, що належить ОСОБА_3 "Європа-Транс ЛТД" поза виконання ним своїх трудових обов'язків, то застосування судом статті 1172 ЦК України є помилковим. З урахуванням норм цивільного законодавства та Закону України "Про страхування", страхове відшкодування може здійснюватися лише у відповідності до договору страхування. Відсутність у договорі страхування положення про виплату страхового відшкодування в рахунок сплати страхової премії виключає можливість проведення взаємозарахування страхової виплати і страхової премії. Крім того, пунктом 3.4 договору добровільного страхування наземного транспорту № 580566631.13 від 17.05.2013 р. встановлено умови виплати страхового відшкодування. Згідно пункту 3.2 ОСОБА_3 "Європа-Транс ЛТД" сплачувало страхову премію в безготівковій формі згідно графіка, а отже заборгованості на всю суму страхової премії не могла виникнути, оскільки сплачується вона згідно вказаного пункту не одноразово, а певними визначеними частинами відповідно до графіка. Умови та механізм виплати страхового відшкодування в рахунок сплати страхової виплати в пункті 3.4 договору так і в договорі взагалі відсутні. Доказом відшкодування шкоди позивачем є докази сплати 233224,78 грн. Акт взаємозаліку (узгодження виплат) страхового відшкодування і страхових платежів №580566631.13 від 13.08.2013 р. таким доказом, відповідно до умов договору, слугувати не може, а отже є неналежним доказом. На вказані обставини суд не звернув уваги та не надав їм правової оцінки. Судом не взято до уваги, що в акті взаємозаліку вказано, що позивач і ОСОБА_3 "Європа-Транс ЛТД" зарахували в рахунок сплати останнім страхової премії по договору страхування № 580566631.13 зобов'язання по сплаті страхового відшкодування в сумі 291475,17 грн., хоча по страховому акту підлягало до виплати лише 283224,78 грн. Виходячи з додатку до договору страхування страхова премія підлягала сплаті на користь позивача місячними платежами. І з початку дії договору станом на 13.08.2013 р. у ОСОБА_3 "Європа-Транс ЛТД" заборгованості не було. Строк сплати інших місячних платежів страхової премії не настав. Тому, станом на 13.08.2013 р. зі сторони ОСОБА_3 "Європа-Транс ЛТД" було відсутнє зобов'язання по сплаті страхової премії строк виконання якого настав. Отже, були відсутні передбачені законодавством підстави для зарахування зустрічних вимог. Також судом не враховано, що відповідно до висновку про оцінку вартості матеріального збитку від 26.07.2013 р. сума матеріального збитку заподіяного ОСОБА_3 "Європа-Транс ЛТД" становить лише 210392,64 грн. Відтак, відповідальність товариства відповідача перед страховою компанією не може перевищувати матеріальних збитків заподіяних пошкодженням автомобіля. Дана обставина також має істотне значення для правильного вирішення справи.

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна", у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити рішення господарського суду Волинської області від 11.07.2016 р. у справі № 903/152/16 без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а скарга ОСОБА_3 "Мустанг Транс" є безпідставною. Чинним законодавством чітко встановлено, хто несе матеріальну відповідальність за водія під час виконання ним трудових обов'язків. Жодних письмових пояснень щодо самовільного, не при виконанні трудових обов'язків використання автомобіля НОМЕР_3 у водія ОСОБА_4 не відбиралося. З цього приводу, позивачем було надано суду, як доказ, письмове пояснення водія ОСОБА_4, які були відібрані у нього працівниками міліції після ДТП, з якого можна зробити висновок, що представник відповідача надає суду неправдиву інформацію, стосовно того, що водій самовільно, без дозволу, взяв автомобіль та поїхав у власних інтересах, цим самим вводить суд в оману. Водій в поясненнях працівникам міліції чітко зазначив, що виїхав в рейс. В суді встановлено та не заперечувалося представником відповідача по справі, що до правоохоронних органів щодо незаконного, самовільного використання водієм зазначеного транспортного засобу, відповідач не звертався. Доказів того, що в день ДТП водієм ОСОБА_4 самовільно та не під час виконання службових обов'язків використовувався службовий автомобіль, відповідачем не надано. Страхувальник протягом визначеного строку не сплатив страхову премію по договору страхування № 580566631.13 в повному обсязі, в нього виникла заборгованість по страховій премії, яка до проведення взаємозаліку складала 979501,50 грн. Договором страхування не передбачено заборони або неможливості виплати страхового відшкодування в рахунок сплати страхової премії. За домовленістю ПрАТ "АСК "ІНГО Україна" та ОСОБА_3 "Європа Транс ЛТД" було підписано акт про залік взаємних вимог, яким суму страхового відшкодування 554517,45 грн. зарахували в рахунок заборгованості по оплаті страхової премії по договорам страхування. Стосовно суми взаємозаліку по договору страхування № 580566631.13 в розмірі 291475,17 грн. замість 283224,78 грн. (розмір страхового відшкодування), по домовленості з страхувальником суму в розмірі 554517,45 грн. вирішили розділити наступним чином: по договору 580566631.13 - 291475,17 грн.; по договору 200549869.12 - 263042,28 грн. Для визначення розміру матеріального збитку, експертом проведено ремонтну калькуляцію № 170 від 26.07.2013 р. та складено звіт про оцінку вартості матеріального збитку, дата складання висновку: 26.07.2013 р., дата оцінки: 04.06.2013 р. Згідно калькуляції та висновку експерта вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 360585,42 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу складає 210392,64 грн. За умовами договору страхування, страхова компанія відшкодовує фактичну вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля без урахування зносу. Згідно калькуляції/заключення № 79896 від 10.06.2013 р. вартість відновлювального ремонту без ПДВ складає 296520,78 грн. Згідно пункту 1 договору добровільного страхування від 17.05.2013 р. відшкодування за страховим випадком визначається в межах страхової суми з урахуванням франшизи при пошкодженні, втраті або повній загибелі ТЗ внаслідок страхових випадків. Знос на деталі та вузли, що підлягають заміні в ході ремонту (відновлення) ТЗ, не враховується. Тобто, позивачем була відшкодована вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля згідно калькуляції № 79896 від 10.06.2013 р. з вирахуванням суми франшизи.

Сторони явку представників в судове засідання не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду апеляційної скарги, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень (ухвали суду) (а.с.208-209).

07.09.2016 р. до початку судового засідання, електронною поштою ОСОБА_3 "Мустанг Транс" надіслало до апеляційного господарського суду клопотання від 06.09.2016 р., в якому представник скаржника просить розгляд даної справи № 903/152/16 відкласти на інший день у зв'язку із його участю 07.09.2016 р. в судовому засіданні Львівського апеляційного адміністративного суду у іншій справі, де він представляє інтереси ОСОБА_3 "Гелаксмі кар", що є поважною причиною неявки 07.09.2016 р. у судове засідання Рівненського апеляційного господарського суду у справі № 903/152/16, у якій він представляє інтереси відповідача.

Дане клопотання до задоволення не підлягає, як необґрунтоване, не підтверджене належними та допустимими доказами, виходячи з наступного.

Згідно статті 99 Господарського процесуального кодексу (далі ГПК України) в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" з подальшими змінами та доповненнями, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні. Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, скаржника на те, що з офіційної бази електронної пошти Рівненського апеляційного господарського суду вбачається, що дане клопотання представника відповідача ОСОБА_3 "Мустанг Транс" - ОСОБА_5 про відкладення розгляду даної справи не містить електронного цифрового підпису.

Згідно пункту 1.5.17 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 р. № 28, з подальшими змінами та доповненнями, документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних. У разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа в паперовій формі.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та комп'ютерної бази даних "Діловодство спеціалізованого суду" Рівненського апеляційного господарського суду, оригіналу відповідного клопотання відповідача - ОСОБА_3 "Мустанг Транс" у паперовій формі на адресу апеляційного суду станом час розгляду апеляційної скарги не надходило.

Оскільки явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася; сторони належним чином були повідомлені про день, час і місце розгляду апеляційної скарги; неявка представника відповідача (скаржника) не перешкоджає вирішенню скарги по суті, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представників сторін.

Відповідно до частин 1, 2 статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу; перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.05.2013 р. о 22 год. 30 хвилин на 446 км автодороги М-07, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб МАН, номерний знак НОМЕР_4, що належить ОСОБА_3 "Європа - Транс ЛТД", під керуванням водія ОСОБА_6, отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою Державтоінспекції МВС від 30.05.2013 р., довідкою № 9206544 від 02.08.2013 р. про дорожньо-транспортну пригоду та повідомленням про автоаварію (а.с.39-43).

Постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 09.07.2013 р., у справі про адміністративні правопорушення, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4, встановлено, що 28 травня 2013 року, ОСОБА_4, керував автомобілем НОМЕР_5, на 446 км автодороги М-07, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахувавши дорожню обстановку, виїхав на смугу зустрічного руху де здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_6, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні ушкодження, після чого пошкодив металеве бар'єрне огородження автодороги, чим порушив пункти 1.5, 11.4, 12.1 Правил дорожнього руху. ОСОБА_4 вину визнав повністю. Його вина також підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії АГ2, № 589097 та АГ2 № 5970022 від 29.05.2013 р. (а.с.45).

За результатами розгляду даної справи, судом визнано ОСОБА_4 винним у вчинені адміністративних правопорушень передбачених статтею 124, частиною 1 статті 139 КупАП та накладено на нього адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 статті 139 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень (а.с.45).

Як вбачається, з матеріалів справи, 17.05.2013 р. Приватним акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" (страховик) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Європа-Транс ЛТД" (страхувальник) укладено договір № 580566631.13 добровільного страхування наземного транспорту на користь Публічного акціонерного товариства "ВТБ БАНК" (вигодонабувач), згідно пункту 1 якого, предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом (далі-ТЗ/застрахований) зазначеним у цьому договорі, заявленим на страхування та наданим в заставу вигодонабувачу. Відшкодування за страховим випадком визначається в межах страхової суми з урахуванням франшизи при пошкодженні, втраті або повній загибелі ТЗ внаслідок страхових випадків. Знос на деталі та вузли, що підлягають заміні в ході ремонту (відновлення) ТЗ, не враховується. Розмір страхового відшкодування в разі пошкодження ТЗ визначається на підставі рахунків СТО, а також може визначатись на підставі висновку спеціаліста авто-товарознавця про вартість відновлювального ремонту застрахованого ТЗ (матеріального збитку), відповідно до діючої Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої МЮУ та ФДМ України. Проведення експертизи є обов'язковим у наступних випадках: коли є третя особа, яка є винною в настанні страхового випадку (для регресного позову); коли є підстави вважати настання повної загибелі (конструктивної або фактичної) ТЗ та для розрахунку суми страхового відшкодування за такою подією; у випадках виникнення суперечок щодо розміру збитку (залучення судових експертів або КНДІСЕ); або за вимогою страхувальника (а.с.24-31).

Відповідно до пункту 2.1 строк дії договору страхування починається з 24:00 год. 20 травня 2013 року та діє до 24:00 год. 20 травня 2014 року.

Територія страхування -Україна, країни СНД; країни Європи (пункт 2.2 договору).

Згідно підпункту 3.2.2 пункту 3.2 договору загальна сума страхової премії за цим договором складає 1306002,41 грн. Страхувальник сплачує страхову премію в безготівковій формі, шляхом перерахування страхової премії на поточний рахунок страховика, за графіком (лише за наявності листа-дозволу вигодонабувача, підписаного керуючим відділенням або іншою уповноваженою особою).

Пунктом 6.2 договору визначено, що підтвердження настання страхового випадку і визначення розміру страхового відшкодування здійснюється страховиком на підставі певних документів.

Відповідно до пункту 9.7 невід'ємною частиною до даного договору є Акт огляду транспортного засобу.

Даний договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений їх печатками (а.с.31).

Згідно списку - додаток № 1 до даного договору (а.с.32-35), застрахований транспортний засіб - автомобіль НОМЕР_7 значиться під порядковим номером - 94 (а.с.33).

Додатковою угодою № 1 від 17.05.2013 р. до договору добровільного страхування наземного транспорту № 580566631.13 від 17.05.2013 р. сторони договору виклали пункт 3.2.2 договору у наступній редакції: за графіком (лише за наявності листа-дозволу вигодонабувача, підписаного керуючим філією), та визначено порядок сплати 12 частинами (а.с.175-176).

Внаслідок ДТП, що сталася 28.05.2013 р. з вини водія ОСОБА_4, який керував автомобілем НОМЕР_5, що належить ОСОБА_3 "Мустанг Транс", автомобіль НОМЕР_7, що належить ОСОБА_3 "Європа - Транс ЛТД" під керуванням водія ОСОБА_6, отримав механічні пошкодження, відповідно вказане ДТП визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов'язок страховика виплатити страхове відшкодування.

Згідно калькуляції/заключення № 79896 від 10.06.2013 р. вартість відновлювального ремонту складає 296520,78 грн. (а.с.67-70).

18.07.2013 р. ОСОБА_3 "Європа - Транс ЛТД" звернулося до ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" із заявою на виплату страхового відшкодування, в якій просило компанію сплатити страхове відшкодування згідно розрахунку АСК "ІНГО Україна" по страховому випадку, який стався 28.05.2013 р. з автомобілем НОМЕР_8, що належить ОСОБА_3 "Європа - Транс ЛТД" (а.с.71).

18.07.2013 р. страховиком складено страховий акт № 100888 (а.с.72).

Для визначення розміру матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові застрахованого автомобіля, експертом-оцінювачем ОСОБА_7 проведено ремонтну калькуляцію № 170 від 26.07.2013 р. та складено звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 170, дата складання висновку: 26.07.2013 р., дата оцінки: 04.06.2013 р. Вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля НОМЕР_7 складає 210392,64 грн. (а.с.46-52).

Згідно ремонтної калькуляції № 170 від 26.07.2013 р. вартість відновлювального ремонту КТЗ без ПДВ складає 300487,85 грн., з ПДВ - 360585,42 грн. (а.с.53-57).

Відповідно до страхового акту № 100888 від 18.07.2013 р. (а.с.72) та розпорядження № 100888 (а.с.129), на підставі калькуляції № 79896 від 10.06.2013 p., було сплачено страхове відшкодування в розмірі 283224,78 грн., що підтверджується банківською випискою (а.с.119-125) та актом взаємозаліку (узгодження) виплат страхового відшкодування і страхових платежів № 580566631.13-1 від 13 серпня 2013 року (а.с.73).

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (частина 1, пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України)).

Згідно частини 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Частинами 3, 4 статті 18 Закону України "Про страхування" встановлено, що факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

Відповідно до пункту 17.1 статті 17 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховики зобов'язані укладати договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір "Зелена картка") відповідно до цього Закону та чинного законодавства України.

Договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором (стаття 983 ЦК України).

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, набув право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно частини 1 статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Тобто, позивач має законні підстави отримати суму понесених витрат на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, яка була завдана в результаті ДТП, що сталася з вини водія ОСОБА_4, який керував автомобілем НОМЕР_5, що належить ОСОБА_3 "Мустанг Транс".

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_5, на момент ДТП, була застрахована в ПрАТ СК "ПЗУ Україна" за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/0434891 (а.с.36), де страхувальником значиться ОСОБА_3 "Мустанг Транс".

Полісом № АС/0434891 встановлено ліміт відповідальності страховика за шкоду, задіяну майну в розмірі 50000 грн., франшиза в розмірі 0,00 грн.

Автомобіль марки "DAF", д.н.з. НОМЕР_2, яким керував водій ОСОБА_4 знаходився у володінні та користуванні ОСОБА_3 "Мустанг Транс", що не заперечується відповідачем, а водій ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ОСОБА_3 "Мустанг Транс", що підтверджується, наказом ОСОБА_3 "Мустанг Транс" № 17 від 01.04.2013 р. про прийняття на роботу ОСОБА_4 на посаду водія категорій В, С, D, Е (а.с.107); наказом № 11 від 05.06.2013 р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4, яким останньому оголошено догану за неналежне виконання службових обов'язків, що виявилися під час службового розслідування по факту вчинення ДПТ (а.с.108) та наказом № 28 від 31.12.2014 р. про звільнення ОСОБА_4 з посади водія за згодою сторін (а.с.109).

Згідно письмових пояснень водія ОСОБА_4 від 29.05.2013 р., які були відібрані у нього працівниками міліції після скоєння ДТП, він, приблизно о 22:20 год., виїхав автомобілем DAF з СМАП м. Ковель; рухався в напрямку кордону Ягодин; від'їхавши КМЗ від СМАП на висячий міст, втратив керування і виїхав на зустрічну смугу руху, після чого зіткнувся з автомобілем, який рухався на зустріч, після чого з'їхав в кювет; автомобілі зазнали механічних пошкоджень; він та водій автомобіля НОМЕР_9 тілесних ушкоджень не отримали; перед тим як виїжджати в рейс спиртних напоїв не вживав (а.с.116).

Частиною 1 статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскільки, розмір заподіяних збитків, перевищує ліміт відповідальності страховика за полісом № АС/0434891, то відповідно до статті 1194 ЦК України на ОСОБА_3 "Мустанг Транс" покладається обов'язок відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди - 283224,78 грн. та страховим відшкодуванням - 50000 грн., що становить 233224,78 грн. (283224,78 грн. вартості відновлювального ремонту - 50000 грн. ліміт відповідальності =233224,78 грн.).

Щодо застосування коефіцієнту фізичного зносу, який розрахований в звіті № 170, до калькуляції № 79896 від 10.06.2013 p., господарський суд Волинської області правомірно зазначив, що договором № 580566631.13 добровільного страхування наземного транспорту передбачено, що "Знос на деталі та вузли, що підлягають заміні в ході ремонту (відновлення) ТЗ, не враховується" при виплаті страхового відшкодування за страховим випадком.

Тобто, позивачем була відшкодована вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля згідно калькуляції № 79896 від 10.06.2013 р. з вирахуванням суми франшизи.

Згідно частини 1 статті 601 ЦК зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Вимоги які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати наступним умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, зокрема грошей). В той же час правило однорідності вимог не стосується підстави виникнення такої вимоги, у зв'язку з чим допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних договорів; 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Договором страхування № 580566631.13 не передбачено заборони або неможливості виплати страхового відшкодування в рахунок сплати страхової премії.

Пунктом 6.12 договору страхування передбачено, що несплата страхувальником страхової премії в повному обсязі у зазначений у цьому договорі строк не є підставою для відмови у здійсненні виплати страхового відшкодування.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, позовні вимоги ПрАТ "АСК "ІНГО Україна" про стягнення 233224,78 грн. страхового відшкодування є обґрунтованими, підставними та підлягають до задоволення.

Суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку про задоволення вказаних позовних вимог в повному обсязі.

Посилання відповідача на наявність складу адміністративних правопорушень передбачених статтею 124 КУпАП та частиною 1 статті 139 КУпАП у діях водія ОСОБА_3 "Мустанг Транс", а також на те, що перенесення цивільно-правової відповідальності на ОСОБА_3 "Мустанг Транс" є незаконним, адже у діях вчинених роботодавцем немає складу адміністративного правопорушення, правомірно залишено місцевим господарським судом поза увагою, оскільки, як уже зазначалося, саме чинним законодавством визначено особу, що несе матеріальну відповідальність за водія під час виконання ним трудових обов'язків.

Так, за загальним правилом частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а частиною 1 статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Отже, суд першої інстанції зробив правильний висновок: якщо автомобіль потрапив у ДТП і пошкодив майно чи здоров'я інших осіб, то відповідальність за шкоду, завдану діями водія - найманого працівника під час виконання ним трудових обов'язків, несе його роботодавець, власник автомобіля.

Таким чином, ОСОБА_3 "Мустанг Транс" як власник автомобіля несе відповідальність за шкоду спричинену внаслідок ДТП за участю його транспортного засобу.

Відповідач не навів жодних обґрунтованих обставин та фактів, що підтверджуються належними доказами, які б спростовували заявлені позовні вимоги.

Відповідно до частини 1 статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що водій ОСОБА_4 на момент скоєння ДТП використав автомобіль, що належить відповідачу, у власних інтересах, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки, відповідачем не доведено та не підтверджено жодними належними доказами факт самовільного, без дозволу товариства, виїзду водія ОСОБА_3 "Мустанг Транс" ОСОБА_4 автомобілем НОМЕР_1 у власних справах; відповідачем жодним чином не підтверджено, що ДТП 28.05.2013 р. сталося не при виконанні його працівником ОСОБА_4 службових обов'язків.

Навпаки, з наказу № 11 від 05.06.2013 р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4, на який посилається апелянт, вбачається, що водію ОСОБА_3 "Мустанг Транс" ОСОБА_4 оголошено догану за неналежне виконання службових обов'язків (а.с.108), а з письмових пояснень водія, наданих працівникам міліції після скоєння ДТП, вбачається, що він їхав у рейс (а.с.116).

Доводи апелянта щодо суми відшкодування є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи. Так, згідно пункту 1 договору страхування № 580566631.13 добровільного страхування від 17.05.2013 р. відшкодування за страховим випадком визначається в межах страхової суми з урахуванням франшизи при пошкодженні, втраті або повній загибелі ТЗ внаслідок страхових випадків. Якщо від вартості ремонту, визначеної калькуляцією/заключенням № 79896 від 10.06.2013 р. в сумі 296520,78 грн., мінусувати франшизу - 13296 грн. та страхову суму (ліміт відповідальності) згідно полісу - 50000 грн., страхове відшкодування складає 233224,78 грн.

Інші доводи апеляційної скарги, є безпідставними, необґрунтованими та не беруться до уваги колегією суддів, оскільки спростовуються вищенаведеним та матеріалами справи, не відповідають нормам законодавства, що регулюють дані правовідносини, не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення та не можуть бути підставою для його скасування.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції прийнято судом з дотриманням норм матеріального і процесуального права та повним дослідженням усіх обставин справи, висновки суду відповідають матеріалам справи та ґрунтуються на нормах чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу - без задоволення.

Апеляційний господарський суд залишає рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу - без задоволення, якщо рішення є законним та обґрунтованим.

За таких обставин, підстав для скасування рішення не вбачається.

Апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Волинської області від 11.07.2016 р. у справі № 903/152/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Мустанг Транс" від 25.07.2016 р. - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуюча суддя Л.М. Сініцина

Судді А.Р. Василишин

ОСОБА_1