ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2016 р. Справа № 914/556/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Данко Л.С.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 Аваль № 142-2-3-00/11-34 від 31.05.2016 р.

на рішення Господарського суду Львівської області від 16.05.2016 р.

у справі № 914/556/16

за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 Аваль, м.Київ

до відповідача: Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів

про визнання недійсним та скасувати рішення Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.12.2015р. №102р/к у справі №3-02-27/2014.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3-представник;

від відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5 представники;

Представникам сторін розяснено права та обовязки передбачені ст. 20, 22 ГПК України.

Клопотань про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку ст. 811 ГПК України, учасниками судового процесу не заявлено.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 16.05.2016 р. у справі № 914/556/16 ( суддя Коссак С.М. ) в задоволенні позовних вимог ПАТ ОСОБА_2 Аваль, м.Київ до Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.12.2015р. №102р/к у справі №3-02-27/2014 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що Львівським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України у спірному рішенні встановлено, що ПАТ ОСОБА_2 Аваль в особі Львівської обласної дирекції вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке полягало в тому, що займаючи монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з приймання платежів від фізичних та юридичних осіб для подальшого зарахування на користь Львівської митниці Міндоходів у географічних межах міжнародноавтомобільних пунктів пропуску, що перебувають в оперативному управлінні (користуванні) Львівської митниці, ставить споживачів послуг з приймання платежів від фізичних та юридичних осіб для подальшого зарахування на користь Львівської митниці Міндоходів в розмірі від 10 грн. до 700 грн., у нерівні умови із споживачами послуг з приймання платежів від фізичних та юридичних осіб для подальшого зарахування на користь Львівської митниці Міндоходів в розмірі від 700 грн. та може призвести до ущемлення їх інтересів.

ПАТ ОСОБА_2 Аваль подано апеляційну скаргу № 142-2-3-00/11-34 від 31.05.2016 р., в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким позов задоволити, визнати недійсним та скасувати рішення Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.12.2015р. №102р/к у справі №3-02-27/2014, посилаючись на те, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з»ясуванням обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, висновки суду не підтверджені належними та допустимими доказами. Зокрема, скаржник вважає, що судом першої інстанції не надано правової оцінки наведеним у позові аргументам, наявним у матеріалах справи доказам того, що банк не займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з приймання платежів (Єдиного збору) від фізичних та юридичних осіб для подальшого зарахування на користь Львівської митниці Міндоходів і доказам відсутності у діях банку ознак зловживання своїм становищем на цьому ринку, а також не вказано мотивів їх неврахування в судовому рішенні.

Скаржник зазначає, що саме в географічних межах міжнародних автомобільних пунктів пропуску, що перебувають в оперативному управлінні (користуванні) Львівської митниці Міндоходів, банком надаються послуги з приймання від фізичних та юридичних осіб для подальшого зарахування на користь Львівської митниці Міндоходів лише одного виду платежу це єдиний збір, що встановлюється щодо транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, які перетинають державний кордон України.

ОСОБА_6, скаржник звертає увагу на те, що справляння Єдиного збору у пунктах пропуску через державний кордон України відбувається на виконання вимог спеціального Закону України «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України», при цьому Митний кодекс, на який АМКУ посилається в оскаржуваному рішенні взагалі не регулює питання справляння зазначеного збору.

Окрім того, скаржник посилається на те, що ціни (тарифи) на послуги банку в пунктах пропуску є однаковими з встановленими банком цінами (тарифами) на цю ж послугу за межами пунктів пропуску на території всієї України. Встановлений банком мінімальний розмір плати (10грн.) за послуги з приймання платежів від фізичних та юридичних осіб на користь корпоративного клієнта банку Львівської митниці Міндоходів є єдиним для усіх ринків на території України, на яких банк надає таку послугу, в тому числі цей тариф застосовується і в місцях, у яких банк здійснює свою діяльність в конкурентному середовищі, а не виключно на вказаному вище ринку (у Пунктах пропуску).

ОСОБА_6 не вчиняв і не вчиняє жодних дій, які б перешкоджали участі інших банківських установ в обслуговуванні митних органів у Пунктах пропуску та порушували б інтереси інших суб»єктів господарювання чи споживачів у пунктах пропуску. Скаржник зазначає, що укладений банком з Львівською митницею договір не містить будь-яких умов, які б прямо або опосередковано порушували інтереси інших суб»єктів господарювання та споживачів.

Львівське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду просить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з підстав зазначених у відзиві, зокрема, відповідач зазначив, що рішення адміністративною колегією ЛОТВ АМК України прийнято з врахуванням обставин справи та норм законодавства.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне:

як вбачається із матеріалів справи, рішенням адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.12.2015р. №102 р/к у справі №3-02-27/2014 визнано, що ПАТ ОСОБА_2 Аваль в особі Львівської обласної дирекції відповідно до ст. 12 Закону України Про захист економічної конкуренції є таким, що в 2013р., 2014р. та на даний час займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з приймання платежів від фізичних та юридичних осіб для подальшого зарахування на користь Львівської митниці Міндоходів у географічних межах міжнародноавтомобільних пунктів пропуску, що перебувають в оперативному управлінні (користуванні) Львівської митниці з часткою більше 35 відсотків.

Визнано дії ПАТ ОСОБА_2 Аваль в особі Львівської обласної дирекції, що ставлять споживачів послуг з приймання платежів від фізичних та юридичних осіб для подальшого зарахування на користь Львівської митниці Міндоходів у географічних межах міжнародноавтомобільних пунктів пропуску, що перебувають в оперативному управлінні (користуванні) Львівської митниці Міндоходів в розмірі від 10 грн. до 700 грн., у нерівні умови із споживачами послуг з приймання платежів від фізичних та юридичних осіб для подальшого зарахування на користь Львівської митниці Міндоходів у географічних межах міжнародноавтомобільних пунктів пропуску, що перебувають в оперативному управлінні (користуванні) Львівської митниці Міндоходів в розмірі від 700 грн. та можуть призвести до ущемлення їх інтересів, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачене п. 1 ч. 2 ст. 13 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку послуг з приймання платежів від фізичних та юридичних осіб для подальшого зарахування на користь Львівської митниці Міндоходів у географічних межах міжнародноавтомобільних пунктів пропуску, що перебувають в оперативному управлінні (користуванні) Львівської митниці Міндоходів щодо встановлення таких умов реалізації товару (послуг), які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку (п. 2. резолютивної частини Рішення).

За порушення, вказане в пункті 2 резолютивної частини рішення, відповідно до абзацу 4 частини 2 статті 52 Закону України Про захист економічної конкуренції, накладено штраф на ПАТ ОСОБА_2 Аваль в особі Львівської обласної дирекції у розмірі 30 000,00 грн.

Дане рішення отримане позивачем 04.01.2016р. та оскаржено в строк передбачений ч. 1 ст. 60 Закону України Про захист економічної конкуренції.

Рішенням ЛОТВ АМК України встановлено, що відповідно до інформації Львівської митниці Міндоходів між Регіональним відділенням фонду державного майна України по Львівській області та ПАТ ОСОБА_2 Аваль в особі Львівської обласної дирекції укладено договори на оренду приміщень, які знаходяться в міжнародних автомобільних пунктах пропуску, знаходяться на балансі Міністерства доходів та зборів України та перебувають в оперативному управлінні (користуванні) Львівської митниці Міндоходів у таких пунктах пропуску: МАПП Краковець договір від 17.06.2011р. № 86; МАПП Шегині договір від 17.06.2012р. № 87; МАПП Краковець договір від 04.07.2013р. № 92. Інших відділень банків на території міжнародних автомобільних пунктах пропуску, що перебувають в оперативному управлінні (користуванні) Львівської митниці Міндоходів, немає.

ЛОТВ АМК України згідно ОСОБА_5 визначення монопольного (домінуючого) становища субєктів господарювання на ринку, що затверджена розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002р. № 49-р, яке зареєстроване у Міністерстві юстиції України 01.04.2002р. № 317/6605 провело дослідження ринку послуг з приймання платежів від фізичних та юридичних осіб для подальшого зарахування на користь Львівської митниці Міндоходів.

Аналізуючи ринок послуг приймання платежів від фізичних та юридичних осіб для подальшого зарахування на користь Львівської митниці Міндоходів у географічних межах міжнародних автомобільних пунктів пропуску, що перебувають в оперативному управлінні (користуванні) Львівської митниці Міндоходів часових межах 2013р. та 2014р., встановлено, що у міжнародних автомобільних пунктах пропуску, що перебувають в оперативному управлінні (користуванні) Львівської митниці Міндоходів та товарних межах ринку ПАТ ОСОБА_2 Аваль в особі Львівської обласної дирекції працює одноосібно і не зазнає конкуренції на цьому ринку.

Згідно рішення, ПАТ ОСОБА_2 Аваль в особі Львівської обласної дирекції відповідно до ст. 12 Закону України Про захист економічної конкуренції є таким, що в 2013р., 2014р., та на даний час (2015) займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з приймання платежів від фізичних та юридичних осіб для подальшого зарахування на користь Львівської митниці Міндоходів у географічних межах міжнародноавтомобільних пунктів пропуску, що перебувають в оперативному управлінні (користуванні) Львівської митниці з часткою більше 35 відсотків.

У даному рішенні міститься посилання на Митний кодекс України як базовий документ, що визначає основні засади митної справи, згідно якого у пунктах пропуску через митний кордон України справляється єдиний збір і визначено ставки єдиного збору, а правове регулювання (у тому числі ставки єдиного збору) відбувається на виконання вимог спеціального Закону України «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України»,

Згідно рішення ПАТ ОСОБА_2 Аваль щодо визначення та встановлення розмірів тарифу розрахунково - касового обслуговування для клієнтів корпоративного бізнесу від 13.05.2013р. тариф за прийом та переказ коштів від юридичної та фізичної особи в національній валюті, для подальшого зарахування на користь юридичної особи з яким укладено договір (Міністерство доходів і зборів, в т.ч. структурні підрозділи ) згідно договору складає 1,5% але не менше 10.00 грн. (том І а.с.69).

Згідно рішення ПАТ ОСОБА_2 Аваль щодо визначення та встановлення розмірів тарифу для клієнтів корпоративного бізнесу від 21.04.2014р. затверджено тарифи розрахунково - касового обслуговування корпоративних клієнтів, згідно яких тариф за прийом та переказ коштів від юридичної та фізичної особи в національній валюті, для подальшого зарахування на користь юридичної особи з яким укладено договір (Міністерство доходів і зборів, в т.ч. структурні підрозділи ) згідно договору становить не менше 1,7% та не менше 15.00 грн. (том І а.с.114).

Як вбачається із спірного рішення відповідач вибірково здійснивши аналіз оплати єдиного збору по квитанціях протягом 2013 -2014років у власників транспортних засобів в міжнародних автомобільних пунктах пропуску, які знаходяться па балансі Міністерства доходів і зборів України та перебувають в оперативному управлінні (користуванні) Львівської митниці Міндохідів засвідчив, що при оплаті єдиного збору з розмірі від 10 грн. до 1000 грн., розмір комісії за переказ готівки без відкриття рахунку на користь утримувача згідно тарифів ПАТ ОСОБА_2 Аваль становить 10 грн. При оплаті єдиного збору в розмірі від 1000 грн., розмір комісії за переказ готівки без відкриття рахунку на користь утримувача становить не менше 1 відсотка. Так, споживач при оплаті єдиного збору у розмірі 10.00 грн. сплачує комісію банку в розмірі 10.00 грн.; при оплаті єдиного збору в розмірі 1000.00 грн., сплата комісії банку становить також 10.00 грн.

З проведеного аналізу оплати єдиного збору, кількість здійснених оплат єдиного збору у розмірі від 10 до 50 грн. складає близько 30 % від загальної кількості оплат єдиного збору; від 50 до 100 грн. складає 30 % від загальної кількості оплат єдиного збору; від 100 до 500 грн. складає 37 % від загальної кількості оплат єдиного збору, тобто, розмір сплаченої комісійної винагороди буде становити значну частку при сплаті єдиного збору від 10 до 700 грн., ніж від сплати від 700 грн.

В рішенні визнано, що дії ПАТ ОСОБА_2 Аваль ставлять споживачів послуг з приймання платежів від фізичних та юридичних осіб для подальшого зарахування на користь Львівської митниці Міндоходів у розмірі від 10 грн. до 700 грн. у нерівні умови із споживачами послуг з приймання платежів від фізичних та юридичних осіб для подальшого зарахування на користь Львівської митниці Міндоходів у географічних межах міжнародних автомобільних пунктів пропуску, що перебувають в оперативному управлінні (користуванні) Львівської митниці Міндоходів в розмірі від 700 грн. та можуть призвести до ущемлення їх інтересів, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

ПАТ ОСОБА_2 Аваль в особі Львівської обласної дирекції надсилалось відповідачу ряд заперечень, а саме: заперечення від 10.11.2014 № 142-2-1-00/04-3755; заперечення від 21.12.2015р. № 142-2-3-00/4-5711 та заперечення від 23.01.2015р. № 142-2-3-00/4-290.

Вищенаведене стало підставою для оскарження рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.12.2015р. №102 р/к у справі №3-02-27/2014, з посиланням на відсутність в діях позивача порушення, передбаченого ст. 13 Закону України Про захист економічної конкуренції, а висновки АМКУ викладенні у рішенні є помилковими, містять субєктивну кваліфікацію дій банку, що не ґрунтується на нормах законодавства,

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 7 Закону України Про Антимонопольний комітет України до повноважень Антимонопольного комітету України та його територіальних органів належать, зокрема, розгляд заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проведення відповідних розслідувань; прийняття передбачених законодавством про захист економічної конкуренції розпоряджень та рішень за заявами і справами.

Згідно із нормами пункту 11 частини 1 і частини 4 статті 7 Закону України Про Антимонопольний комітет України визначення меж товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб'єктів господарювання на цьому ринку належить до виключної компетенції органів Антимонопольного комітету України.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" саме до компетенції Адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України віднесені повноваження щодо дослідження ринку, визначення меж товарного ринку, а також становища, в тому числі монопольного (домінуючого), суб'єктів господарювання на цьому ринку та прийняття відповідних з цих питань рішень (розпоряджень).

Згідно із ст. 1 Закону України Про захист економічної конкуренції конкуренцією є змагання між суб'єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб'єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб'єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб'єкт господарювання не може визначати умови обороту товару на ринку.

Відповідно до п.1 ст.13 Закону України Про захист економічної конкуренції зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Згідно із ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ПАТ ОСОБА_2 Аваль у період 2013р., 2014р. займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з приймання платежів від фізичних та юридичних осіб для подальшого зарахування на користь Львівської митниці Міндоходів у географічних межах міжнародноавтомобільних пунктів пропуску, що перебувають в оперативному управлінні (користуванні) Львівської митниці Міндоходів щодо встановлення таких умов реалізації товару (послуг).

Водночас у ч.2 п.15.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" від 26.12.2011 № 15 зазначено, що за змістом приписів статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суб'єкт господарювання, який заперечує зайняття ним монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, має довести, що він зазнає значної конкуренції.

Однак, позивачем ні суду першої ні апеляційної інстанції не надано доказів, які б підтверджували, що підприємство зазнає значної конкуренції на ринку товару, який визначений у рішенні антимонопольного комітету, а саме: послуги з приймання платежів від фізичних та юридичних осіб для подальшого зарахування на користь Львівської митниці Міндоходів.

Згідно з п. 2 ст. 50 Закону України Про захист економічної конкуренції порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ст.51 Закону України Про захист економічної конкуренції).

Згідно з частиною 1 статті 13 Закону України Про захист економічної конкуренції зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Як убачається з пункту 14 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №15 Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства для кваліфікації дій суб'єктів господарювання як зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку не є обов'язковим з'ясування настання наслідків у формі відповідно недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків. Достатнім є встановлення самого факту вчинення дій, визначених законом як зловживання монопольним (домінуючим) становищем (ч. 2 статті 13 Закону України Про захист економічної конкуренції).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України Про захист економічної конкуренції монопольним (домінуючим) також може бути визнане становище суб'єкта господарювання, якщо його частка на ринку товару становить 35 або менше відсотків, але він не зазнає значної конкуренції, зокрема внаслідок порівняно невеликого розміру часток ринку, які належать конкурентам.

Згідно із п. 2.2 ОСОБА_5 визначення монопольного (домінуючого) становища субєктів господарювання на ринку, що затверджена розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002р. № 49-р, яке зареєстроване у Міністерстві юстиції України 01.04.2002р. № 317/6605 етапи визначення монопольного (домінуючого) становища субєктів господарювання, їх кількості та послідовність проведення, передбачені пунктом 2.1 ОСОБА_5, можуть змінюватися залежно від фактичних обставин, зокрема особливостей товару, структури ринку, обсягів інформації щодо ринку тощо.

Як вбачається із рішення відповідача, останнім згідно ОСОБА_5 проведено дослідження ринку послуг з приймання платежів від фізичних та юридичних осіб для подальшого зарахування на користь Львівської митниці Міндоходів.

Львівським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України у спірному рішення правомірно встановлено, що ПАТ ОСОБА_2 Аваль в особі Львівської обласної дирекції вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке полягало в тому, що займаючи монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з приймання платежів від фізичних та юридичних осіб для подальшого зарахування на користь Львівської митниці Міндоходів у географічних межах міжнародноавтомобільних пунктів пропуску, що перебувають в оперативному управлінні (користуванні) Львівської митниці та ставлять споживачів послуг з приймання платежів від фізичних та юридичних осіб в розмірі від 10 грн. до 700 грн., у нерівні умови із споживачами послуг з приймання платежів від фізичних та юридичних осіб для подальшого зарахування на користь Львівської митниці Міндоходів у географічних межах міжнародноавтомобільних пунктів пропуску, що перебувають в оперативному управлінні (користуванні) Львівської митниці Міндоходів в розмірі від 700 грн. та можуть призвести до ущемлення їх інтересів.

Окрім того, судова колегія зазначає, що встановлені позивачем тарифи на послуги банку в окремих випадках співрозмірні із вартістю основного платежу (наприклад при ставці єдиного збору у розмірі 10 грн. комісійна винагорода складає також 10грн.), що також обтяжує права споживачів та може призвести до ущемлення їх інтересів.

Кількість здійснених оплат Єдиного збору у розмірі від 10 до 50грн. складає близько 30% від загальної кількості оплат єдиного збору; від 50 грн. до 100грн. складає 30% від загальної кількості оплат Єдиного збору, від 100 грн. до 500грн. складає 37% від загальної кількості оплат єдиного збору, тобто, розмір сплаченої комісійної винагороди буде становити значну частку при сплаті єдиного збору від 10 до 700грн., ніж від сплати від 700грн., що на думку суду ставить споживачів послуг з приймання платежів від фізичних та юридичних осіб для подальшого зарахування на користь Львівської митниці Міндоходів у нерівні умови із споживачами послуг від 700грн. та може призвести до ущемлення їх інтересів.

В апеляційній скарзі скаржником помилково зазначено що товарними межами ринку, послуги на якому є предметом справи №3-02-27/2014 є послуги з забезпечення сплати платежів Єдиного збору на рахунок Львівської митниці Міндоходів, оскільки у рішенні відповідача монопольне (домінуюче) становище визначено щодо іншого ринку товару: «приймання платежів від фізичних та юридичних осіб для подальшого зарахування на користь Львівської митниці Міндоходів».

Споживачами послуг із приймання платежів від фізичних та юридичних осіб для подальшого зарахування на користь Львівської митниці Міндоходів у географічних межах міжнародних автомобільних пунктів пропуску, що перебувають в оперативному управлінні (користуванні) Львівської митниці Міндоходів є власники автотранспортних засобів та контейнерів, які перетинають митний кордон України.

Окрім того, територіальними межами ринку послуг із приймання платежів від фізичних та юридичних осіб для подальшого зарахування на користь Львівської митниці Міндоходів у географічних межах міжнародних автомобільних пунктів пропуску, що перебувають в оперативному управлінні (користуванні) Львівської митниці Міндоходів є територія міжнародних автомобільних пунктів пропуску, що перебувають в оперативному управлінні (користуванні) Львівської митниці Міндоходів.

Відповідно п. 11 ч. 1 ст. 7 Закону України Про Антимонопольний комітет України дослідження ринку, визначення меж товарного ринку, а також становища, в тому числі монопольного (домінуючого), суб'єктів господарювання на цьому ринку та прийняття відповідного рішення, відноситься виключно до повноважень Антимонопольний комітет України.

Згідно із п. 2 ч. 1 Закону України Про захист економічної конкуренції зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Цивільного кодексу України не допускається використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Скаржником не подано суду достатніх та допустимих доказів, які б підтверджували вимоги, заявлені в апеляційній скарзі. Враховуючи обставини справи та норми права, рішення щодо визнання факту порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку прийняте у межах повноважень органів Антимонопольного комітету України та відповідає фактичним обставинам справи.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийняте із дотриманням норм законодавства та у відповідності до обставин справи, а тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд П О С Т А Н О В И В:

1.Рішення Господарського суду Львівської області від 16.05.2016 р. у справі № 914/556/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу направити у Господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Данко Л.С.

Суддя Орищин Г.В.