РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2016 р. Справа № 906/445/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Савченко Г.І.

суддя Огороднік К.М. ,

суддя Тимошенко О.М.

при секретарі судового засідання Соколовській О.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (дов. від 02.09.2016р.), ОСОБА_2 (дов. №415/1 від 01.02.2016р.)

відповідача - адвокат ОСОБА_3

третьої особи - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Айс Тім" на рішення господарського суду Житомирської області від 05.07.2016 р.

у справі № 906/445/16 (суддя Маріщенко Л.О. )

за позовом ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут"

до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Айс Тім"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз"

про визнання договору від 01.07.2015 № 2015/ТП-КП-700574 з додатками за №№ 1, 2, 3 укладеним в редакції позивача з 01.07.2015

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 05.07.2016 р. позов ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Айс тім" задоволено. Визнано договір на постачання природного газу за регульованим тарифом від 01.07.2015 № 2015/ТП-КП-700574 з додатками № 1, 2, 3 укладеним з 01.07.2015 у запропонованій позивачем та затвердженій судом редакції.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Вважає, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення були неправильно застосовані норми матеріального права, зокрема, ст. 181 ГК України, ст. 642 ЦК України, ОСОБА_1 визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільчими мережами та ОСОБА_1 визначення питомих виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільчими мережами.

Зокрема, скаржник зазначає, що судом першої інстанції надано неправильну правову оцінку характеру спору, що виник між сторонами.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ТОВ "Житомиргаз збут" заперечує її доводи, вважає прийняте рішення законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судових засіданнях Рівненського апеляційного господарського суду представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у ній. На вимогу суду, надав письмові пояснення про те, що саме ТОВ "Айс Тім" було ініціатором укладення спірного договору.

Представники позивача доводи апеляційної скарги заперечили, вважають оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, а тому просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення. На вимогу суду, надали письмові пояснення про те, що саме ТОВ "Житомиргаз збут" направляло ТОВ "Айс Тім" проект спірного договору.

Представник третьої особи підтримала правову позицію позивача у справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. При цьому, в силу приписів ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги, а перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно ст.16 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", згідно якої передбачено відокремлення функцій транспортування, розподілу та постачання природного газу, ОСОБА_5 акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" (третя особа) припинило свою діяльність в частині постачання природного газу. В результаті проведених змін, було створено нову юридичну особу - ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" (далі - позивач).

Відповідно до постанови від 28.05.2015 № 1646 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах економіки та комунальних послуг "Про видачу ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом ТОВ "Житомиргаз збут", останньому видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, терміном дії з 01.07.2015 по 30.06.2020 /а.с.22/.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначив, що з метою дотримання вказаних вимог чинного законодавства України та врегулювання відносин зі споживачами природного газу, ним було направлено ТОВ "Айс тім" (далі - відповідач) для укладення договір №2015/ТП-КП-700574 від 01.07.2015 на постачання природного газу за регульованим тарифом з додатками № 1, 2, 3 (далі - договір). При цьому, позивач у позові зазначає, що копія договору, надісланого відповідачу, додається.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем до позову додано засвідчену копію договору №2015/ТП-КП-700574 на постачання природного газу за регульованим тарифом від 01.07.2015 р. з додатками, підписаний лише з боку ТОВ "Айс Тім" /а.с. 29-35/. В матеріалах справи відсутній проект договору, підписаний ПАТ "Житомиргаз" та ТОВ "Житомиргаз збут" та скріплений їх печатками.

Згідно із частиною 2 статті 638 Цивільного кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати наміри особи, яка її зробила, вважати себе зобовязаною у разі її прийняття.

Загальний порядок укладення господарських договорів визначається ст. 181 ГК України.

Так, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

На думку колегії суддів, позивачем не надано суду належних доказів надіслання відповідно до вимог зазначеної норми матеріального права проекту договору для підписання відповідачу. Оскільки доданий до матеріалів справи проект не містить підпису та печатки позивача, він не є пропозицією в розумінні ст. 181 ГК України та ст. 641 ЦК України.

Колегія суддів також звертає увагу, що в якості доказу надіслання відповідачу проекту спірного договору з додатками, позивач надає копію супровідного листа від 09.09.2015 р. №296/5 /а.с. 46/. При цьому, посилання на те, що вказаний проект договору надсилається повторно у зазначеному супровідному листі відсутні. Докази надіслання позивачем відповідачу оформленого належним чином проекту договору до 09.09.2015 року у матеріалах справи також відсутні.

В свою чергу, примусовий порядок укладення господарських договорів за рішенням суду регулюється статтею 187 ГК України та статтею 649 ЦК України.

Так, відповідно до ч.1 ст.187 ГК України, спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Відповідно до ч.3 ст.184 ГК України, укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" від 08.07.2010 №2467-VI (чинного станом на день виникнення спірних правовідносин), транспортування природного газу здійснюється відповідно до договору. Обов'язкові умови для газотранспортних підприємств та споживачів послуг, що надаються такими підприємствами, встановлюються в типовому договорі про транспортування природного газу.

Пунктами 1, 2 ст.14 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" визначено, що розподіл природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким газорозподільне підприємство зобов'язується транспортувати природний газ, довірений йому замовником, газорозподільними мережами до пункту приймання-передачі газу та передати його споживачу, який відповідно до законодавства має право на одержання зазначеного газу, а замовник зобов'язується сплатити за доставку газу за встановленою в договорі платою; обов'язкові умови договору між гарантованим постачальником та споживачем природного газу за регульованим тарифом встановлюються в типовому договорі про постачання природного газу.

Згідно п.1 ст.4 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" передбачено, що державне регулювання діяльності суб'єктів ринку природного газу, в тому числі суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання, які діють на суміжних ринках, здійснюється Кабінетом Міністрів України, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, та центральними органами виконавчої влади в межах їх повноважень.

Одним з повноважень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики відповідно до п.15 ч.3 ст.4 вказаного Закону належить затвердження типових договорів, в тому числі на постачання природного газу за регульованим тарифом.

Згідно з пп.5 п.4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України від 10.09.2014 №715/2014 (далі - Положення), НКРЕКП відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, розробляє та затверджує типові форми господарських договорів, у тому числі, на постачання природного газу за регульованим тарифом.

Відповідно до п.1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 22.01.2015 №35, затверджено типовий договір на постачання природного газу за регульованим тарифом.

Згідно пп.1 п.6 Положення, НКРЕКП для забезпечення виконання покладених на неї завдань і функцій має право, зокрема, приймати у межах своєї компетенції рішення, що є обов'язковими до виконання суб'єктами природних монополій.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про природні монополії" від 20.04.2000 №1682-III, відповідно до цього Закону регулюється діяльність суб'єктів природних монополій, зокрема, у сфері розподілу природного і нафтового газу трубопроводами.

Частиною 1 ст.6 Закону України "Про природні монополії" визначено, що до суміжних ринків, що регулюються відповідно до цього Закону, належать, зокрема, постачання природного газу та інших речовин, транспортування яких здійснюється трубопровідним транспортом.

Таким чином, виходячи з наведених норм чинного законодавства, як позивач, так і третя особа, будучи суб'єктами природної монополії, зобов'язані у своїй діяльності керуватись нормативно-правовими актами прийнятими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, тому згідно пояснень представників третьої особи та позивача при укладенні договорів зі споживачами використовуються типові форми договорів.

З огляду на наведене, судом встановлено, що спірний договір між сторонами повинен укладатись на основі Типового договору, сторони не можуть відступати від його змісту, однак, вправі конкретизувати його умови.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Айс Тім" 30.06.2015 р. надіслало на адресу ПАТ "Житомиргаз" документи, необхідні для укладення договору на постачання природного газу, в тому числі відповідну заяву на укладення договору, що підтверджується описом вкладення у цінний лист, поштовими квитанціями та повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення /а.с. 71-72/.

З Акту від 01.07.2015 р. /а.с. 73/ та письмових пояснень відповідача вбачається, що 01.07.2015 р. представниками ТОВ "Айс Тім" передано ПАТ "Житомиргаз" та ТОВ "Житомиргаз збут" для підписання Договір №2015/ТП-КП-700574 від 01.07.2015 на постачання природного газу за регульованим тарифом з додатками № 1, 2, 3, підписаний та засвідчений печаткою зі сторони ТОВ "Айс Тім" в трьох оригінальних примірниках. При цьому, представники ПАТ "Житомиргаз" та ТОВ "Житомиргаз збут" відмовились поставити відмітку та вхідний номер про отримання договору на копії переданого договору.

Крім того, у листі ПАТ "Житомиргаз" №3544/31 від 27.08.2015 року, адресованому ТОВ "Айс Тім" /а.с. 81/, містяться посилання на умови договору №2015/ТП-КП-700574 від 01.07.2015 та стверджується про те, що вказаний договір вцілому укладено між ПАТ "Житомиргаз", ТОВ "Житомиргаз збут" та ТОВ "Айс Тім", а спірними залишаються положення Додатку №2 до договору.

Колегія суддів зауважує, що в силу приписів чинного законодавства послуги з газопостачання надаються тільки за наявності підписаного сторонами договору на постачання природного газу за регульованим тарифом з додатками, які є невід'ємною частиною Договору.

З матеріалів справи вбачається, що 02.07.2015 р. ТОВ "Житомиргаз збут" факсимільним звязком надіслало ТОВ "Айс Тім" рахунок на оплату природного газу за липень 2015 року від 01.07.2015 р. /а.с. 82/. Згідно платіжного доручення №3025 від 06.07.2015 р. ТОВ "Айс Тім" оплатило наданий рахунок на загальну суму 1348,00 грн. /а.с. 83/. Згідно платіжного доручення №3484 від 30.07.2015 р. ТОВ "Айс Тім" здійснило оплату за природний газ, постачання, транспортування за липень 2015 року згідно рахунка від 02.07.2015 р. в сумі 1348,00 грн. /а.с. 83/. В подальшому, позивачем та відповідачем підписано видаткову накладну №00001361 від 31.08.2015 р. щодо постачання природного газу на суму 530,21 грн. При цьому, вказана видаткова накладна містить посилання на спірний договір №2015/ТП-КП-700574 від 01.07.2015 р. /а.с. 85/.

25.08.2015 р. та 31.08.2015 р. ПАТ "Житомиргаз" та ТОВ "Айс Тім" підписано Акти №1481 та №2288 відповідно приймання-передачі природного газу з посиланням на укладений договір на транспортування природного газу на 2015 рік /а.с. 86/.

Крім того, 31.08.2015 р. ТОВ "Житомиргаз збут" та ТОВ "Айс Тім" підписано Акт №700574 приймання-передачі природного газу згідно з укладеним договором на постачання природного газу на 2015 рік. При цьому, у бланку акта зазначено, що номер акта співпадає з номером договору на постачання /а.с. 87/.

В подальшому, 17.09.2015 р. ТОВ "Житомиргаз збут" факсимільним звязком надіслало ТОВ "Айс Тім" рахунок на оплату природного газу за вересень 2015 року від 17.09.2015 р. /а.с. 88/, який містить посилання на спірний договір від 01.07.2015 р. №2015/ТП-КП-700574. Вказаний рахунок було оплачено ТОВ "Айс Тім", що підтверджується платіжним дорученням від 18.09.2015 р. №4291 на суму 53308,26 грн. /а.с. 89/.

22.10.2015 р. ТОВ "Житомиргаз збут" факсимільним звязком надіслало ТОВ "Айс Тім" рахунок на оплату природного газу за жовтень 2015 року від 22.10.2015 р. /а.с. 90/, який містить посилання на спірний договір від 01.07.2015 р. №2015/ТП-КП-700574. Вказаний рахунок було оплачено ТОВ "Айс Тім", що підтверджується платіжним дорученням від 26.10.2015 р. №4943 на суму 45000 грн. /а.с. 89/.

Оцінивши вказані докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що матеріалами справи підтверджується факт надання 01.07.2015 р. підписаного генеральним директором ТОВ "Айс Тім" та скріпленого печаткою товариства проекту договору №2015/ТП-КП-700574 від 01.07.2015 на постачання природного газу за регульованим тарифом з додатками № 1, 2, 3 постачальнику ТОВ "Житомиргаз збут" та газорозподільному/газотранспортному підприємству ПАТ "Шепетівкагаз". При цьому, судова колегія враховує, що копія договору від 01.07.2015 р. №2015/ТП-КП-700574, додана позивачем до позовної заяви /а.с. 29-35/ та копія договору від 01.07.2015 р. №2015/ТП-КП-700574, додана відповідачем до відзиву на позов /а.с. 74-78/ є тотожними. Оскільки підписи уповноважених представників ТОВ "Житомиргаз збут" та ПАТ "Житомиргаз" на вказаних проектах відсутні, на думку колегії суддів, саме ТОВ "Айс Тім" є ініціатором укладення договору від 01.07.2015 р. №2015/ТП-КП-700574 та автором відповідної пропозиції в розумінні ст. 181 ГК України.

Отримавши від відповідача проект договору, ПАТ "Житомиргаз" та ТОВ "Житомиргаз збут" не повернули ТОВ "Айс Тім" підписані та скріплені печатками примірники, не надіслали протокол розбіжностей до договору. Враховуючи цю обставину, 30.10.2015 р. ТОВ "Айс Тім" повторно надсилало ПАТ "Житомиргаз" та ТОВ "Житомиргаз збут" три примірники договору від 01.07.2015 р. №2015/ТП-КП-700574 з додатками /а.с. 185-186/.

Також, колегія суддів встановила, що ПАТ "Житомиргаз" та ТОВ "Житомиргаз збут" приступили до виконання умов договору від 01.07.2015 р. №2015/ТП-КП-700574, тим самим, фактично, прийнявши його умови. Зокрема, ПАТ "Житомиргаз" та ТОВ "Житомиргаз збут" у період з 01.07.2015 р. по 31.12.2015 р. здійснювали постачання та розподіл природного газу на обєкти ТОВ "Айс Тім", що підтверджується наявними у справі первинними документами.

Таким чином, договір на постачання природного газу за регульованим тарифом від 01.07.2015 р. №2015/ТП-КП-700574 з додатками №№ 1, 2, 3 є укладеним у запропонованій ТОВ "Айс Тім" редакції.

Як вже зазначалось вище, частина 4 ст.181 ГК України встановлює, що за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Тобто, сторона, яка одержала проект договору, може, виявивши свою волю на укладення запропонованого їй договору, викласти свою редакцію окремих умов останнього чи доповнити договір певними умовами шляхом складання протоколу розбіжностей. Прийняття запропонованого проекту договору із зауваженням є акцептом на інших умовах, а відтак укладання договору переходить до стадії протоколу розбіжностей.

Отже, проект договору та протокол розбіжностей є доказами щодо вжиття заходів досудового врегулювання господарського спору, вони є свідченням існування спору, котрий виник при укладенні договору і який сторони передають на вирішення господарського суду. Тобто, предметом розгляду у суді можуть бути лише розбіжності, що залишилися неврегульованими сторонами.

В даному випадку, враховуючи, що позивач та третя особа не скористалися правом підписання договору із протоколом розбіжностей, договір є обов`язковим для укладання, фактично виконаний сторонами, спір відсутній.

За положеннями ст.12 ГПК України та ст.181 ГК України, господарський суд розглядає справи саме у спорах, які виникають, зокрема, при укладанні господарських договорів, тобто має розглядатися переддоговірний спір, якому передують стадії протоколу розбіжностей, безпосереднє врегулювання розбіжностей, які, у даній справі відсутні.

Згідно п.1-1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі у разі відсутності предмету спору.

З огляду на вищезазначене, судова колегія дійшла висновку про припинення провадження у справі відповідно до п. 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України, оскільки судом встановлено, що договір на постачання природного газу за регульованим тарифом від 01.07.2015 р. №2015/ТП-КП-700574 з додатками №№ 1, 2, 3 на момент звернення з позовом був укладений у редакції, запропонованій відповідачем.

Колегія суддів критично оцінює посилання сторін на протокол розбіжностей до Додатку №2 до договору, оскільки належним чином засвідчена копія такого протоколу в матеріалах справи відсутня, оригінал сторонами для огляду не надавався. Крім того, на жодному із долучених до матеріалів справи примірнику договору з додатками не зазначено про його підписання з протоколом розбіжностей.

Таким чином, доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі, є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Місцевим господарським судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права. Зокрема, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо переддоговірного характеру спору між сторонами.

За таких обставин вбачаються підстави, визначені ст. 104 ГПК України, для скасування оскарженого рішення та припинення провадження у справі.

Керуючись п. 1-1 ч.1 ст. 80, ст.ст. 99,101,103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Айс Тім" на рішення господарського суду Житомирської області від 05.07.2016 р. задовольнити частково.

Рішення господарського суду Житомирської області від 05.07.2016 у справі №906/445/16 скасувати.

Провадження у справі №906/445/16 припинити.

2. Матеріали справи №906/445/16 повернути до господарського суду Житомирської області.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскражена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Огороднік К.М.

Суддя Тимошенко О.М.