ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"08" вересня 2016 р.Справа № 921/553/16-г/3
УХВАЛА

Суддя Боровець Я.Я., ознайомившись з позовною заявою (вх.№604 від 05.09.2016р.) ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про зобов"язання вчинити певні дії.

ВСТАНОВИВ:

Згідно зі статті 13 Господарського процесуального кодексу України, місцеві господарські суди розглядають у першій інстанції усі справи, підвідомчі господарським судам. При цьому, компетенція господарського суду щодо розгляду певної справи визначається за правилами підсудності, вказаними в ст.ст. 15, 16 ГПК України.

Пункт 9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013р. №01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачає, що частина четверта статті 10 Закону відносить до підвідомчості господарських судів усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника. Винятком є спори, пов'язані із визначенням та сплатою (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України. Дана норма кореспондується з положеннями пункту 7 частини першої статті 12 ГПК та застосовується незалежно від суб'єктного складу сторін.

У абзаці 4 вказаного пункту зазначено, що справи у відповідних спорах відносяться до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (частина дев'ята статті 16 ГПК).

Відповідно до норм частини 4 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Частиною 3 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Статтею 1 Закону України " Про банки і банківську діяльність" передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У пункті 6 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" зазначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

02 жовтня 2015 року відносно відповідача ПАТ "Дельта Банк" розпочато процедуру ліквідації згідно з прийнятим виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішенням за №118 "Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку" (лист ПАТ "Дельта - Банк" №05-3310918 від 18.08.2016р.).

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

За таких обставин, спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Така позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 16.02.2016р. (справа №21-4846а15) та від 15.06.2016р. (справа №21-286а16).

Відповідно ж до частин 1 та 2 статті 15 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів, справи у спорах про визнання договорів недійсними розглядаються господарським судом за місцезнаходженням сторони, зобов'язаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії, такі як: передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо. Справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також справи про визнання недійсними актів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, відповідачем (зобов"язаною стороною у справі) виступає ОСОБА_2 особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" місцезнаходження якої, виходячи, з тексту позовної заяви, є м. Київ.

Отже, згідно умов статті 15 ГПК України даний спір підлягає розгляду в Господарському суді м. Києва.

Відповідно до частини 1 статті 17 ГПК України, якщо справа не підсудна даному господарському суду, матеріали справи надсилаються господарським судом за встановленою підсудністю не пізніше п'яти днів з дня надходження позовної заяви або винесення ухвали про передачу справи.

За таких обставин, оскільки дана справа не підсудна Господарському суду Тернопільської області, тому за встановленими процесуальним законом правилами підсудності підлягає передачі до Господарського суду м. Києва.

На підставі викладеного, керуючись статтями 15, 17, 86, 87 ГПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Направити матеріали справи № 921/553/16-г/3 ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про зобов"язання вчинити певні дії за підсудністю - господарському суду міста Києва (01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 44-в).

Суддя Боровець Я.Я.