КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2016 р. Справа№ 910/5566/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зубець Л.П.

Зеленіна В.О.

За участю секретаря судового засідання Москаленко Г.С.

представників сторін:

від позивача - Лобода Л.Г. - дов. № 27-55 від 07.06.2016 р.;

від відповідача - Дяченко Т.В. - дов. № 12 від 07.04.2016 р.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Турбоатом»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 30.05.2016 року

у справі № 910/5566/16 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Турбоатом»

до Державного підприємства з питань поводження з відходами

як вторинною сировиною «Укрекоресурси»

про стягнення 12 410,10 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року по справі № 910/5566/16 у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство «Турбоатом» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року по справі № 910/5566/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2016 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Турбоатом» прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Дідиченко М.А., Зеленін В.О., та призначено до розгляду в судовому засіданні на 29.08.2016 року.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 29.08.2016 року, у зв'язку з перебуванням судді Дідиченко М.А. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/5566/16 колегію суддів у складі головуючого судді: Ткаченка Б.О., суддів: Зеленіна В.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2016 року справу прийнято до провадження у зазначеному вище складі колегії суддів.

29.08.2016 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною «Укрекоресурси» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник Публічного акціонерного товариства «Турбоатом» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року по справі № 910/5566/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною «Укрекоресурси» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

18.08.2009 року між Державною компанією з утилізації відходів як вторинної сировини «Укрекокомресурси» Кабінету Міністрів України, назву якого змінено на Державне підприємство з питань поводження з відходами як вторинною сировиною «Укрекоресурси» (далі - відповідач, виконавець, ДП «Укрекоресурси») та Відкритим акціонерним товариством «Турбоатом», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Турбоатом» (далі - позивач, замовник, ПАТ «Турбоатом») укладено Договір № ІМ23/150/08-09 (далі - Договір).

Згідно з п. 2.1 Договору виконавець зобов'язується: надати послуги з організації збирання, заготівлі та утилізації, використаних тари і пакувальних матеріалів, визначені розділом 1 Договору; у разі невідповідності відходів тари і пакувальних матеріалів як вторинної сировини, вимогам діючих стандартів для подальшої переробки чи утилізації, організувати проведення знищення чи захоронення цих відходів; за підсумками кожного місяця, відповідно до суми оплати, здійсненої замовником, надати акт про приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до п. 2.3 Договору замовник зобов'язується: надати виконавцю, відомість «Про облік та розрахунок тари і пакувальних матеріалів, у яких надходять товари, що підлягають митному оформленню в режимі імпорту» (далі - відомість) з зазначенням виду та кількості тари і пакувальних матеріалів, що заповнюється відповідно до вантажної митної декларації, інвойсу, чи інших товаросупровідних документів (якщо інший порядок контролю за тарою і пакувальними матеріалами, у яких надходять товари, що підлягають митному оформленню в режимі імпорту, не встановлений діючим законодавством); прийняти послуги, зазначені у пункті 1 Договору, та протягом десяти робочих днів з дня відправлення виконавцем, або отримання акту представником замовника, направити виконавцю підписаний акт; оплатити послуги виконавця, визначені у пункті 1 Договору, до закінчення митного оформлення у відповідності з обсягом, зазначеним замовником у відомості, згідно з тарифами, наведеними нижче та затвердженими п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 року № 915 зі змінами та доповненнями, здійснивши оплату у порядку та у строки, передбачені п. 5 цього Договору.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що сума Договору складається із сум, зазначених у відомостях, наданих замовником, які є невід'ємною частиною цього договору, остаточна сума по кожній партії продукції підтверджується в акті, враховуючи п. 2.3.2 Договору.

За умовами п. 11.1 Договору, він набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2009 року.

Як передбачено п. 11.2 Договору, у разі відсутності письмових заяв сторін про розірвання договору за два місяці до закінчення терміну дії зазначеного п. 11.1 Договору. Договір пролонгується на той же термін і на тих же умовах.

Позивачем на виконання умов Договору перераховано на користь відповідача 20 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 16):

- № 305 від 15.01.2015 року на суму 10 000,00 грн.;

- № 1633 від 25.02.2015 року на суму 10 000,00 грн.,

з призначенням платежу: «попер. оплата за послуги по організ. збора та утилізації використ. при пакуванні матеріалів згідно дог. № ІМ23/150/08-09 від 18.08.09р.».

Відповідачем надано послуги на загальну суму 11 473,69 грн., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін актами про надання послуг, а саме:

- № 30/01-15 від 31.01.2015 року на суму 1 721,98 грн. (а.с. 11);

- № 10/02-05 від 28.02.2015 року на суму 9 547,40 грн. (а.с. 12);

- № 010/03-15 від 31.03.2015 року на суму 204,31 грн. (а.с. 13).

Станом на 31.12.2014 року, згідно з Актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, який підписаний та скріплений печатками сторін, заборгованість ДП «Укрекоресурси» на користь ПАТ «Турбоатом» складає 3 883,79 грн.

03.07.2015 року позивач направив відповідачу вимогу № 27-200, в якій зазначив, що станом на 02.07.2015 року залишок грошових коштів на рахунку ДП «Укекоресурси» за ненадані послуги складає 12 410,10 грн. та вимагав у 7-денний строк з дня отримання цієї вимоги повернути ПАТ «Турбоатом» грошові кошти у сумі 12 410,10 грн.

Відповідач зазначену вимогу позивача не виконав.

З огляду на вказане, ПАТ «Турбоатом» звернулося з даним позовом та просить стягнути з ДП «Укрекоресурси» 12 410,10 грн. заборгованості за Договором у відповідності до положень ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 905 ЦК України передбачено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно з ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Положеннями ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Доказів розірвання Договору матеріали справи не містять, як і доказів припинення зобов'язання у зв'язку з втратою чинності постанови Кабінету Міністрів України № 915 від 26.07.2001 року.

Щодо доводів позивача про припинення дії Договору ще у 2010 році, оскільки, за умовами п. 11.2, пролонгація більш ніж 1 раз Договором не передбачена, що у відповідності до вимог ст. 213 Цивільного кодексу України свідчить про припинення його дії, колегія суддів відмічає наступне.

Умови Договору не містять положень про можливість його пролонгації лише один раз. Як вказано вище, докази розірвання чи припинення Договору відсутні, як і докази письмових заяв сторін про розірвання договору за два місяці до закінчення терміну його дії.

За таких обстав, Договір автоматично подовжувався кожного разу та є діючим.

Крім того, з матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що позивачем на виконання умов Договору здійснювалась оплата в 2014-2015 роках, а відповідачем надавалися послуги за цей же період. Таким чином, між сторонами на підставі Договору про надання послуг виникло двостороннє зобов'язання.

За таких обставин, грошові кошти перераховані позивачем на підставі укладеного Договору.

Щодо посилання позивача на застосування до даних правовідносин ч. 1 ст. 1212 ЦК України, слід відмітити наступне.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовується також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжує такі юридичні факти як: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов'язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

При цьому, набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Враховуючи вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що кошти які позивач просить стягнути з відповідача, отримано останнім як оплату за послуги відповідно до умов Договору, а отже вони набуті за наявності правової підстави та не можуть бути витребувані відповідно до положень ст. 1212 ЦК України як безпідставне збагачення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 22.01.2013 року у справі № 5006/18/13/2012 та від 17.06.2014 року у справі №3-30гс14, від 25.02.2015 року у справі №3-11гс15.

З огляду на досліджені обставини, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Договором у розмірі 12 410,10 грн. є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені Публічним акціонерним товариством «Турбоатом» в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року по справі № 910/5566/16 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Турбоатом» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Публічне акціонерне товариство «Турбоатом» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Турбоатом» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року по справі № 910/5566/16 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/5566/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді Л.П. Зубець

В.О. Зеленін

Повний текст рішення складено 05.09.2016 року.