ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2016р. Справа №914/1829/16

За позовом: Приватної агроторгової фірми «Винниківська», с. Чишки Пустомитівського району Львівської області

до відповідача: Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, с. Виннички Пустомитівського району Львівської області

про: визнання неправомірними дій Винничківської сільської ради щодо відмови Приватній агроторговій фірмі «Винниківська» у поновленні договору оренди землі від 22.01.2009 року, скасування рішення Винничківської сільської ради №41 від 24.05.2016 року, визнання договору оренди землі від 22.01.2009 року поновленим на той самий строк та на тих самих умовах, які визначені в договорі оренди землі від 22.01.2009 року та зобовязання Винничківської сільської ради у місячний термін укласти з Приватною агроторговою фірмою «Винниківська» додаткову угоду до договору оренди землі від 22.01.2009 року,

Суддя Король М.Р.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність б/н від 21.06.2016р.); ОСОБА_2 представник (довіреність б/н від 21.06.2016р.); ОСОБА_3 представник (довіреність б/н від 02.08.2016р.);

від відповідача: ОСОБА_4 представник (довіреність б/н від 01.08.2016р.).

В судовому засіданні 12.09.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

позов заявлено Приватною агроторговою фірмою «Винниківська» (с. Чишки Пустомитівського району Львівської області) до Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області (с. Виннички Пустомитівського району Львівської області) про визнання неправомірними дій Винничківської сільської ради щодо відмови Приватній агроторговій фірмі «Винниківська» у поновленні договору оренди землі від 22.01.2009 року, скасування рішення Винничківської сільської ради №41 від 24.05.2016 року, визнання договору оренди землі від 22.01.2009 року поновленим на той самий строк та на тих самих умовах, які визначені в договорі оренди землі від 22.01.2009 року та зобовязання Винничківської сільської ради у місячний термін укласти з Приватною агроторговою фірмою «Винниківська» додаткову угоду до договору оренди землі від 22.01.2009 року.

Представники позивача в судове засідання 21.07.2016 року прибули.

20.07.016 року позивач через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації подав клопотання (вх. №30559/16) про долучення документів до матеріалів справи.

Сільський голова в судове засідання прибув, подав відзив (вх. №30776/16 від 21.07.2016р.) на позовну заяву, повідомив суд про намір звернення до суду з зустрічною позовною заявою.

В судовому засіданні оголошено перерву до 04.08.2016 року.

Представники позивача в судове засідання 04.08.2016 року прибули.

04.08.2016 року представник позивача через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації подав клопотання (вх. №32477/16) про припинення провадження у справі.

Представники відповідача в судове засідання прибули, проти клопотання про припинення провадження у справі заперечили, через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації подали клопотання (вх. №32286/16 від 03.08.2016р.) про долучення документів до матеріалів справи.

Суд відхилив вищевказане клопотання відповідача з огляду на наступне.

У поданому клопотанні (вх. №32477/16 від 04.08.2016р.) представник відповідача зазначає, що даний спір не підвідомчий господарським судам, а відтак провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України.

У порядку господарського судочинства вирішенню підлягають такі категорії спорів, засновані на положеннях статті 319 ЦК України, глав 27, 29, 33, 34 ЦК України та глави 15 ГК України, розділів III - V ЗК України, зокрема: - щодо набуття, здійснення та припинення прав юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, територіальних громад та держави на земельні ділянки (крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності»); - пов'язані із захистом права на земельні ділянки (в тому числі відновлення порушеного права третьої особи, яка на підставі рішень державних органів або органів місцевого самоврядування претендує на спірну земельну ділянку); 4 - про визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування з питань передачі земельних ділянок у власність чи надання їх у користування, припинення права власності на земельні ділянки, вилучення цих ділянок з користування і про зобов'язання названих органів залежно від характеру спору виконати певні дії, як цього вимагають приписи чинного законодавства; що виникають з укладення, зміни, розірвання, виконання договору оренди земельних ділянок, інших договорів користування земельними ділянками, в тому числі спори про стягнення заборгованості з орендної плати за договорами на користування земельною ділянкою. (п.1.3 Постанови пленуму ВГСУ №6 від 17.05.2011 р. «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» із змінами і доповненнями).

Крім цього, суд приймає до уваги правову позицію Верховного Суду України, висловлену в постанові від 24.02.2015 року, у якій Верховний Суд України зазначає, що у разі прийняття субєктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Враховуючи вищенаведене, доводи відповідача, викладені у клопотанні про припинення провадження у справі, суд вважає безпідставними, а клопотання (вх. №32477/16 від 04.08.2016р.) таким, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні оголошено перерву до 18.08.2016 року.

Представники позивача в судове засідання 18.08.2016 року прибули.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив, через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації подав заяву (вх. №32692/16 від 08.08.2016р.) про відвід судді та клопотання (вх. №33649/16 від 17.08.2016р.) про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 18.08.2016 р. суд відмовив в задоволенні заяви про відвід судді.

Представники позивача надали пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримали повністю.

Розгляд справи відкладено на 06.09.2016 року.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 06.09.2016 року у справі №914/1829/16 відмовлено в прийнятті зустрічної позовної заяви Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області до Приватної агроторгової фірми «Винниківська» про зобов'язання повернути надану в оренду під розміщення піщаного карєру із земель запасу земельну ділянку в с. Виннички загальною площею 6,5957 га у стані не гіршому порівняно з тим, у якому вказану земельну ділянку Приватна агроторгова фірма «Винниківська» одержала на підставі договору оренди землі від 22.01.2009 року, підписавши акт приймання передачі.

Представники позивача в судове засідання 06.09.2016 року прибули, позовні вимоги підтримали повністю, надали пояснення по суті спору.

22.08.2016 року позивач через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації подав супровідний лист (вх. №34081/16) з додатком.

Представник відповідача в судове засідання прибув, позовні вимоги заперечив повністю, подав письмові пояснення (вх. №35778/16 від 06.09.2016р.) та клопотання (вх. №4292/16 від 06.09.2016р.) про продовження строку розгляду спору.

Строк розгляду спору продовжено та розгляд справи відкладено на 12.09.2016 року.

Представники позивача в судове засідання 12.09.2016 року прибули, позовні вимоги підтримали повністю, надали пояснення по суті спору.

08.09.2016 року та 09.09.2016 року представником позивача через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації подано клопотання (вх. №36016/16 та вх.№36158/16) про долучення документів до матеріалів справи, 12.09.2016 року заперечення (вх. №36324/16) на письмові пояснення відповідача від 06.09.2016 року

Представник відповідача в судове засідання прибув, позовні вимоги заперечив повністю, подав заяву (вх. №36327/16 від 12.09.2016р.) про долучення документів до матеріалів справи.

12.09.2016 року представником відповідача подано клопотання (вх. №36323/16) про витребування доказів.

У вищевказаному клопотанні (вх. №36323/16 від 12.09.2016р.) представник відповідача з метою підтвердження чи спростування належного виконання орендарем умов договору оренди землі від 22.01.2009 року просив витребувати у позивача договір страхування земельної ділянки, яка є обєктом оренди вказаного договору.

Відповідно до ч.1 ст.38 ГПК України, сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

Згідно з ч.2 ст.38 ГПК України, у клопотанні повинно бути зазначено, зокрема, обставини, що перешкоджають його наданню.

Відтак, суд відхилив клопотання (вх. №36323/16 від 12.09.2016р.) представника відповідача, оскільки таке не відповідає вимогам ст.38 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, повно та обєктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

24.12.2008 року шістнадцятою сесією пятого демократичного скликання Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області прийнято рішення №245 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та надання в оренду терміном на 7 років земельної ділянки для ПАФ «Винниківська» під розміщення піщаного карєру за рахунок земель запасу Винничківської сільської ради в с. Виннички площею 6,5957 га.

22.01.2009 року між Винничківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області (далі по тексту Орендодавець) та Приватною агроторговою фірмою «Винниківська» (далі по тексту Орендар) укладено договір оренди землі (далі по тексту Договір), відповідно до умов якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку (далі по тексту Об'єкт оренди) загальною площею 6,5957 га для розташування карєру по видобутку піску, яка знаходиться в с. Виннички Пустомитівського р-ну Львівської обл.

У відповідності до п.3.1 Договору, його укладено на 7 років. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно з п.14.1. Договору, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір зареєстровано у Пустомитівському районному відділенні Центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.05.2009 року за №01.

22.12.2015 року на другій черговій сесії сьомого демократичного скликання Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, розглянувши колективне звернення мешканців с. Виннички від 03.12.2015 року, прийнято рішення №12, відповідно до котрого вирішено не продовжувати договір оренди землі від 22.01.2009 р., укладений між Винничківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області та ПАФ «Винниківська», а такод зобовязано Орендаря виконати умови Договору щодо проведення рекультивації земельної ділянки.

13.04.2016 року Орендар звернувся до Орендодавця з листом №21 від 11.04.2016 року, в якому просив поновити Договір.

24.05.2016 року пята чергова сесія сьомого демократичного скликання Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, розглянувши лист (№21 від 11.04.2016 року) прийняла рішення №41, яким вирішила відмовити Орендарю у поновленні Договору та зобовязала виконати умови пп.7.1. п.7 цього договору. Вказане рішення направлене Орендарю супровідним листом №123 від 27.05.2016 року.

Як зазначає позивач, оскільки протягом місяця (до 13.05.2016 року) після звернення до відповідача з повідомленням про пролонгацію Договору, жодних заперечень Орендодавця щодо поновлення Договору не направлялось, то рішення відповідача №41 від 24.05.2016 року є протиправним, таким, що порушує права та охоронювані законом інтереси позивача.

Відтак, позивач звернувся з позовом про визнання неправомірними дій Винничківської сільської ради щодо відмови Приватній агроторговій фірмі «Винниківська» у поновленні договору оренди землі від 22.01.2009 року, скасування рішення Винничківської сільської ради №41 від 24.05.2016 року, визнання договору оренди землі від 22.01.2009 року поновленим на той самий строк та на тих самих умовах, які визначені в договорі оренди землі від 22.01.2009 року та зобовязання Винничківської сільської ради у місячний термін укласти з Приватною агроторговою фірмою «Винниківська» додаткову угоду до договору оренди землі від 22.01.2009 року.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

За змістом ч.2 ст.792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. (п.1 ст.123 ЗК України).

Як встановлено судом, 22.01.2009 року між Винничківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області та Приватною агроторговою фірмою «Винниківська» укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 6,5957 га для розташування карєру по видобутку піску, яка знаходиться в с. Виннички Пустомитівського р-ну Львівської обл. Договір зареєстровано у Пустомитівському районному відділенні Центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.05.2009 року за №01.

У відповідності до п.3.1 Договору, його укладено на 7 років. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

22.12.2015 року на другій черговій сесії сьомого демократичного скликання Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, розглянувши колективне звернення мешканців с. Виннички від 03.12.2015 року, прийнято рішення №12, відповідно до котрого вирішено не продовжувати Договір та зобовязано Орендаря виконати умови Договору щодо проведення рекультивації земельної ділянки. Доказів оскарження у встановленому порядку вказаного рішення у матеріалах справи відсутні.

13.04.2016 року Орендар звернувся до Орендодавця з листом №21 від 11.04.2016 року, в якому просив поновити Договір, з метою реалізації переважного права на поновлення Договору в порядку, визначеному ч.ч.1-5 ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Згідно з ч.ч.1-5 ст.33 Закону України «Про оренду землі», по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

24.05.2016 року пята чергова сесія сьомого демократичного скликання Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, розглянувши лист (№21 від 11.04.2016 року) прийняла рішення №41, яким вирішила відмовити Орендарю у поновленні Договору та зобовязала виконати умови пп.7.1. п.7 цього договору. Вказане рішення направлене Орендарю супровідним листом №123 від 27.05.2016 року.

Як зазначено у правовому висновку Верховного Суду України від 25.02.2015 року у справі про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації та визнання договору оренди землі поновленим із попереднім орендодавцем, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти:

- орендар належно виконує свої обовязки за договором;

- орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк;

- до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди;

- орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Відповідно до п.5.3. Договору, з метою збереження стану Обєкта оренди Орендар зобов'язаний, зокрема, дотримуватись вимог земельного та природоохоронного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.96 ЗК України, землекористувачі зобов'язані:

а) забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки; б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; в) своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; ґ) підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; д) своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; е) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; є) зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем.

Судом встановлено, що позивач неналежно виконував свої обов'язки, передбачені Договором, зокрема, як вбачається з клопотання 10053/3-9-8 від 26.12.2013 року заступника начальника Державної інспекції сільського господарства в Львівській області(далі по тексту Інспекція), Інспекцією при проведенні перевірки з 17.06.2013 року-27.06.2013 року встановлено що ПАФ «Винниківська» в особі директора ОСОБА_5 в процесі використання земельної ділянки знищено межові знаки згідно опису меж земельної ділянки площею 6,5957 га, чим порушено ст.ст. 103, 106 ЗК України; не проведено рекультивації порушених земель, що є порушенням вимог ст.96 ЗК України. За вказані порушення директору ПАФ «Винниківська» видано приписи №781, 782 від 01.07.2013 року про усунення порушень вимог земельного законодавства та складено протоколи про адміністративні правопорушення №000124, 000125 від 01.07.2013 року, винесено постанову №68/2 від 01.07.2013 року про притягнення директора ПАФ «Винниківська» до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

30.08.2013 року, при проведенні Державною інспекцією сільського господарства в Львівській області повторної перевірки, встановлено, що приписи №781, 782 від 01.07.2013 року, видані директору ПАФ «Винниківська», не виконано. В результаті чого, 30.08.2013 року складено два протоколи про адміністративні правопорушення №000731, 000732 та винесено постанову №105/2 від 09.09.2013 року про накладення штрафу за порушення вимог законодавства. Крім того, видано повторні приписи №1120, 1121 від 30.08.2016 року, якими зобовязано усунути порушення.

Доказів оскарження у встановленому законодавством порядку та скасування судом вищевказаних актів, котрі підтверджують неналежне виконання Орендарем своїх обовязків за Договором, сторонами не подано та в матеріалах справи відсутні.

Твердження позивача про усунення вищевказаних порушень, котрі виявлені Державною інспекцією сільського господарства в Львівській області, не спростовують факту неналежного виконання ним умов Договору.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що Орендар неналежно виконував свої обовязки за Договором.

Судом встановлено та відповідачем (Орендодавцем) не заперечено факт отримання ним у встановлені строки листа №21 від 11.04.2016 року про намір Орендаря скористатися переважним правом укладення договору на новий строк.

Суд звертає увагу на те, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. (ч.ч.8,9 ст.33 Закону України «Про оренду землі»).

З листом про продовження Договору Орендар звернувся до Орендодавця 13.04.2016 року.

Листом №93 від 21.04.2016 року Орендодавець повідомив Орендаря, що рішенням другої сесії сьомого демократичного скликання Винничківської сільської ради від 22.12.2015 року було вирішено не продовжувати Договір, а відтак повідомив Орендаря про наявність заперечень та своє рішення про відмову у продовженні Договору.

Відповідно до положень ч.3 ст.140 та ч.1 ст.144 Конституції України, сільські ради та їх виконавчі органи в межах своїх повноважень, визначених законом приймають рішення, які є обовязковими для виконання на відповідній території.

Згідно з п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Рішення другої чергової сесії сьомого демократичного скликання Винничківської сільської ради Пустомитівського району №12 від 22.12.2015 року не оскаржувалось, не скасовано судом, є чинним та обовязковим для виконання.

Крім того, Орендодавець листом №109 від 12.05.2016 року повідомив Орендаря, що лист №21 від 11.04.2016 року буде розглядатися на найближчій черговій сесії та про прийняте рішення його буде повідомлено додатково.

Рішенням №41 від 24.05.2016 року Орендодавець фактично продублював викладену в рішенні №12 від 22.12.2015 року відмову в поновленні Договору та листі №93 від 21.04.2016 року. Про вказане рішення Орендаря було повідомлено листом №123 від 27.05.2016 року.

Враховуючи направлення відповідачем листа №93 від 21.04.2016 р., строк для надання відповіді на лист №21 від 11.04.2016 року Орендодавцем не пропущено.

Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду України від 23.03.2016 року у справі №6-146цс16, переважне право орендарів на поновлення договору оренди поширюється на випадки, коли земля знову передається в оренду.

У правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-146цс16, викладеній у постанові від 23.03.2016 року зазначено, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушеним у разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право.

В матеріалах справи відсутні та сторонами не подано докази передання земельної ділянки, що була Об'єктом оренди, новому орендарю, а відтак відсутні підстави визнання переважного права Орендаря на поновлення Договору порушеним.

У позовній заяві позивач зазначає, що Договір слід вважати поновленим на підставі ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності

протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Як зазначено у правовому висновку Верховного Суду України від 25.02.2015 року у справі про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації та визнання договору оренди землі поновленим із попереднім орендодавцем, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів:

- орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою;

- орендар належно виконує свої обовязки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

На підтвердження користування земельною ділянкою позивачем надано копії платіжних доручень №291 від 05.09.2016 року на суму 4497,40грн. та №292 від 05.09.2016 року на суму 4497,40грн. про оплату за оренду землі згідно Договору за червень-липень 2016 року. Проте, суд звертає увагу, що такі платіжні доручення не є належними доказами користування земельною ділянкою. Відтак, враховуючи відсутність в матеріалах справи актів обстеження земельної ділянки територіальними органами Держсільгоспінспекції після закінчення строку дії договору оренди, беручи до уваги викладені обставини, суд приходить до висновку, що позивачем не підтверджено належними доказами користування ним земельною ділянкою після закінчення строку Договору.

Як зазначено вище, Орендар неналежно виконував свої обов'язки за Договором, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, судом встановлено, що Орендодавцем неодноразово повідомлялося Орендаря про відмову в поновленні Договору.

Відтак, на підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку про відсутність юридичних фактів для поновлення Договору з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі»

У відповідності до ч.2 п.2.14 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 року «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», суд не вправі приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції цих органів, наприклад, про надання земельних ділянок у власність або в користування, укладення договорів купівлі-продажу або оренди земельних ділянок, а також зазначати, яке конкретно рішення повинно бути прийнято.

Суд звертає увагу на те, що при поданні позову позивачем було обрано неналежний спосіб захисту своїх прав при заявленні позовної вимоги про зобовязання відповідача до укладення додаткової угоди.

Відповідно до ст.16 ЦК України та ст.20 ГК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цими статтями способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Серед способів захисту, передбачених ст.16 ЦК України та ст.20 ГК України, не передбачено такого способу захисту, як установлення правовідносин, в тому числі шляхом зобовязання особи до укладення договору. Аналогічна позиція відображена у постанові Верховного Суду України від 10.10.2012р. у справі №6-110цс12, де Верховний Суд України зазначає, що особа вправі звернутися до суду за захистом своїх прав на підставі п.1 ч.2 ст.6 ЦК України з позовом про визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативно-правовим актом, що містить відповідний обовязок, а зобовязання укласти договір у судовому порядку не відповідає способам захисту прав, передбачених ст.16 ЦК України.

Враховуючи наведене, позовні вимоги не підлягають до задоволення з підстав їх необґрунтованості та безпідставності.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовий збір покладається на позивача відповідно до ст.49 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повне рішення складено 19.09.2016 р.

Суддя Король М.Р.