ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.08.2016 Справа № 905/2025/16 Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., розглянувши матеріали справи

за позовомВійськової прокуратури Дніпропетровського гарнізону в інтересах держави в особі Державного підприємства «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Променергоінжиніринг»
простягнення 1806420,00грн.
за участю представників:

від прокурора: від позивачаОСОБА_2 - представник за посвідченням; ОСОБА_3 - представник за довіреністю;
від відповідачане з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону в інтересах держави в особі Державного підприємства «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Променергоінжиніринг» основного боргу у розмірі 966000,00грн., 3% річних у розмірі 86940,00грн., інфляційних втрат у розмірі 753480,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором №382 від 14.08.2012 щодо здійснення своєчасної оплати вартості поставленого товару.

На підтвердження вищезазначених обставин, позивач надає належним чином засвідчені копії наступних документів: договору №382 від 14.08.2012,специфікацій №1, №2 до договору, акту використання давальницьких заготівок та комплектуючих виробів від 27.11.2012, податкових накладних №815, №793, рахунку фактури №202021 від 26.11.2012, довіреності на отримання товарно матеріальних цінностей №101 від 26.11.2012, товаро транспортні накладні №10032, №10033, №10034, листи ТОВ «Променергоінжиніринг», претензії від 05.02.2014 з доказами направлення відповідачу.

Позивач разом з позовною заявою подав клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, які знаходяться на розрахунковому рахунку №5 у ВАТ «ОСОБА_4 Аваль», код ЄДР 34843759, та на майно, належне ТОВ «Променергоінжиніринг», у межах заборгованості перед ДП «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1» на виконання умов договору №382 від 14.08.2012, у сумі 1806420,00грн.

Оскільки в судових засіданнях представники прокуратури та позивача не наполягали на розгляді клопотання про накладення арешту та ними не надано доказів сплати судового збору за заяву про забезпечення позову, вказане клопотання залишено судом без розгляду.

Відповідач у судові засідання не з'явився, відзив на позов не надав, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального Кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. З урахуванням належного повідомлення про час та місце проведення судового розгляду обох сторін, судом забезпечено сторонам рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів та здійсненні інших процесуальних прав. З врахуванням наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин та вирішення спору по суті, згідно ст. 75 Господарського процесуального Кодексу України.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши його пояснення, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

14.08.2012 між Державним підприємством «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1» (продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Променергоінжиніринг» (покупець, відповідач) підписаний договір №382, відповідно до умов якого покупець зобов'язується поставити продавцю давальницькі комплектуючи вироби згідно специфікації №1 (п.1.1. договору), а покупець зобовязується одержати давальницькі комплектуючі вироби згідно специфікації №1 та виробити і відвантажити трактори ЮМЗ 8244.2 Н/К згідно специфікації №2 (п.1.2. договору).

Згідно п.1.3. договору покупець зобовязується сплатити вартість тракторів продавцю згідно специфікації №2.

Відповідно до п.2.1. договору вартість тракторів складає 966000,00грн., в тому числі ПДВ 161000,00грн. специфікація №2. Заставна вартість комплектуючих виробів, що передаються за даним договором, складає 98420,00грн. з урахуванням ПДВ специфікація №1.

Між сторонами підписані специфікації №1 та №2 до договору. Відповідно до специфікації №1: давальницькі комплектуючи вироби, які ТзОВ «Променергоінжиніринг» надав продавцю для виготовлення тракторів ЮМЗ 8244.2 н/к передній ведучий міст, 5 шт. на суму 98420,00грн. Специфікацією №2 визначено, що продавець повинен відвантажити покупцю 5 тракторів ЮМЗ -8244.2 н/к код 2 на загальну суму 966000,00грн.

Відповідно до п.2.4. договору розрахунки за трактори здійснюються покупцем по узгодженим цінам шляхом перерахування авансу 30% від суми продукції на підставі рахунку від продавця. Кінцевий розрахунок з продавцем по факту виготовлення тракторів протягом 2 х календарних днів.

Згідно п.3.1. договору приймання продукції згідно товаро супроводжувальним документам у встановленому порядку, при цьому додається акт використання давальницьких комплектуючих виробів. Поставка давальницьких комплектуючих виробів здійснюється покупцем та транспортом покупця. Давальницькі комплектуючи вироби вважаються прийнятими продавцем на момент складання акту приймання (п.4.1. договору).

Відповідно до п.4.2. договору продавець передає продукцію на умовах «Франко -завод» (EXW) місто Дніпропетровськ (в редакції Інкотермс - 2010).

Згідно з п.4.3. договору в пакеті документів на відвантаження обовязкова наявність: товарно транспортна накладна, рахунок, акт використання давальницьких комплектуючих виробів, оригінал податкової накладної.

Пунктами 9.3. та 9.6 договору сторони є платниками податку на прибуток та платниками ПДВ за ставкою 20%.

Відповідно до п.10.1. договору останній набуває чинності з моменту укладення і діє до 31.12.2012.

Належним чином засвідчена копія договору №382 від 14.08.2012 та специфікацій №1 та №2 підписані сторонами та наявні в матеріалах справи.

Також, позивачем до матеріалів справи надані додаткові письмові пояснення, в яких роз»яснено, що в пункті 1.2. договору №382 від 14.08.2012 здійснено описку замість «Продавець» вказано «Покупець». Але необхідно вважати слово «Продавець» замість слова «Покупець».

Враховуючи вищевикладене, розділ 1 договору №382 від 14.08.2012 слід читати в наступній редакції:

Згідно п.1.1. «Покупець» зобовязується поставити «Продавцю» давальницькі комплектуючі вироби згідно специфікації №1.

1.2. «Продавець» зобовязується одержати давальницькі комплектуючі вироби згідно специфікації №1 та виробити та відвантажити трактори ЮМЗ 8244.2 Н/К згідно специфікації №2.

1.3. договору «Покупець» зобовязується сплатити вартість тракторів згідно специфікації №2.

Підтвердженням того, що ДП «ВО ПМЗ ім.Макарова» є продавцем є п.4.3. договору відповідно до якого в пакеті документів на відвантаження обовязкова наявність документів: товаро транспортна накладна, рахунок.

Згідно п.4.4. договору трактори за даним договором вважаються поставленими «Продавцем» і прийнятими «Покупцем».

На підтвердження виконання договору, позивачем до матеріалів справи надано: податкові накладні, товаро-транспортні накладні, акт використання давальницьких заготівок та комплектуючих виробів.

Дослідивши зміст наданих позивачем документів та встановивши дійсні правовідносини між позивачем та відповідачем судом встановлено наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Отже, внаслідок укладення договору №382 від 14.08.2012 між сторонами виникли цивільні права та обов'язки. Договір №382 станом на теперішній час є дійсним, в судовому порядку недійсним не визнавався.

Оцінивши зміст зазначеної угоди, з якої виникли цивільні права та обовязки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором підряду.

Договір підряду підпадає під правове регулювання глави 61 (ст.ст. 837-864) Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. (ч.2 ст.837 Цивільного кодексу України).

Саттею 839 Цивільного кодексу України підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.

Відповідно до ст. 840 Цивільного кодексу України якщо робота виконується частково або в повному обсязі з матеріалу замовника, підрядник відповідає за неправильне використання цього матеріалу. Підрядник зобов'язаний надати замовникові звіт про використання матеріалу та повернути його залишок.

На виконання умов договору № 382 відповідач передав позивачу для виготовлення тракторів ЮМЗ 8244.2 Н/К, давальницькі заготівки, а саме ПВМ «Carraro» у кількості 5 штук на суму 98420,00грн., які в подальшому позивачем використані за цільовим призначенням, що підтверджується актом використання заготівок та комплектуючих виробів від 27.11.2012, який підписаний сторонами та наявний в матеріалах справи. Належним чином засвідчена копія останнього підписана сторонами та наявна в матеріалах справи.

Дослідивши умови договору, специфікацій №1 та №2, суд встановив, що сторонами погоджені наступні умови: після виготовлення з давальницьких комплектуючих виробів тракторів ЮМЗ -8244.2 Н/К, продавець передає продукцію на умовах «Франко завод» (EXW) місто Дніпропетровськ (в редакції Інкотермс - 2010).

Умови поставки EXW, згідно правил Інкотермс 2010 означають наступне: термін "франко-завод" означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов'язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту.

Отже, після виготовлення з давальницьких заготівок тракторів у кількості 5 штук, продавець, відповідно до п.1.3., 4.1., 4.2. договору, зобовязався передати, а покупець оплатити вартість тракторів продавцю згідно специфікації №2.

Передача позивачем тракторів у кількості 5 шт. підтверджується товаро транспортними накладними №0032 від 27.11.2012 у кількості 1шт. на суму 193200,00грн., №10033 від 28.11.2012 у кількості 3шт. на суму 579600,00грн., №10034 від 28.11.2012 у кількості 1шт. на суму 193200,00грн.

Товар, а саме трактори ЮМЗ -8244.2 Н/К у кількості 5 штук, отриманий представником відповідача, що діяв на підставі довіреності №101 від 26.11.2012, про що свідчать його підписи на товаро-матеріальних накладних.

Оскільки позивач є платником податку на прибуток на загальних умовах та платником ПДВ за ставкою 20%, то на підтвердження виготовлення тракторів ЮМЗ -8244.2 Н/К у кількості 5 штук позивачем надані податкові накладні №815 від 28.11.2012 та №793 від 27.11.2012. В податкових накладних №793 та №815 позивачем відображено, що згідно договору №382 ним виготовлено трактори ЮМЗ 8244.2 Н/К у кількості 5 штук на загальну суму 966000,00грн.

Окрім того, позивачем до матеріалів справи наданий реєстр виданих та отриманих податкових накладних, в якому чітко відображено, що покупцем товару по податковим накладним №815 від 28.11.2012 та №793 від 27.11.2012 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Променергоінжиніринг».

Державним підприємством «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1» виставлений відповідачу рахунок фактури №202021 від 26.11.2012 на суму 966000,00грн.

Відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування факту отримання від позивача тракторів ЮМЗ -8244.2 Н/К у кількості 5 штук, доводи позивача не спростовані.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про достатність доказів на підтвердження виконання позивачем зобов»язань по договору. а саме виготовлення та передачу відповідачу тракторів ЮМЗ -8244.2 Н/К у кількості 5 штук на загальну суму 966000,00 грн.

Відповідач в свою чергу зобов»язань по договору не виконав, вартість робіт не оплатив, доказів зворотнього не надав.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями статті 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як визначено положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

Вказані трактори отримані відповідачем, про що свідчить підпис його представника за довіреністю №101 від 26.11.2012 на отримання тракторів ЮМЗ 8244.2 Н/К у кількості 5 штук.

З тих підстав, що відповідач отримав трактори без жодних зауважень та заперечень, то відповідно до п.2.4. договору кінцевим строком розрахунку за поставлений товар є 30.11.2012 (на підставі дати ТТН).

Проте, станом на момент розгляду справи судом, Товариством з обмеженою відповідальністю «Променергоінжиніринг» вартість тракторів ЮМЗ 8244.2 Н/К у кількості 5 штук не оплачена. Окрім того, відповідач неодноразово звертався до позивача з листами про відстрочку платежу.

З метою досудового врегулювання спорів позивачем на адресу відповідача направлена претензія на суму 1060799,33грн., проте остання залишена відповідачем без відповіді та виконання.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що матеріалами справи доведений факт виготовлення та передачі позивачем для відповідача тракторів ЮМЗ 8244.2 Н/К у кількості 5 штук на загальну суму 966000,00грн., тобто Державним підприємством «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1» своє зобовязання перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Променергоінжиніринг» по договору №382 від 14.08.2012 виконане у повному обсягу.

Оскільки, матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем виготовленої та переданої продукції, то вимоги позивача про стягнення заборгованості у розмірі 966000,00 грн. є обґрунтованими та доведеними.

У звязку з тим, що відповідач прострочив строк виконання свого зобовязання за договором №382 від 14.08.2012 позивач просить стягнути з останнього 3% річних за період з 01.12.2012 по 01.12.2015 у розмірі 86940,00грн. та інфляційні втрати за період з грудня 2012 року по листопад 2015 року у розмірі 753480,00грн.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Судом перевірена вірність зробленого позивачем розрахунку 3% у розмірі 86940,00грн. та встановлено, що він є арифметично невірним, оскільки позивачем не враховано, що 2012 рік містить 366 днів. Окрім того, позивачем вказаний період складає 1096 днів прострочення, а не 1095 днів, як зазначено Державним підприємством «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1», тому суд перевіряючи розрахунок позивача спирався на прострочення зобовязання у 1095 днів.

За розрахунком суду: на суму 966000,00грн. за період з 02.12.2012 по 31.12.2012 (30 день прострочення) 3% річних складають 2375,41грн., за період з 01.01.2013 по 01.12.2015 (1065 днів прострочення) 3% річних складають 84558,08грн.

Отже, загальна сума 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 86933,49грн.

Розрахунок позивача інфляційного збільшення боргу за період з грудня 2012 року по листопад 2015 року у розмірі 753480,00грн. є арифметично невірним, проте розрахунок суду виявився арифметично більшим, тому суд задовольняє позовні вимоги позивача в частині стягнення інфляційного збільшення боргу у розмірі 753480,00грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову частково.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст. 32-36 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Беручи до уваги викладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково.

У звязку з частковим задоволенням позову, судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Променергоінжиніринг» (84402, Донецька обл., м.Красний Лиман, мікрорайон Заводський , буд.111, ) на користь Державного підприємства «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1» (49047, м. Дніпропетровськ, вул.Криворізька,1, ) основний борг у розмірі 966000(девятсот шістдесят шість тисяч)грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 86933(вісімдесят шість тисяч девятсот тридцять три)грн. 49коп., інфляційні втрати у розмірі 753480(сімсот пятдесят три тисячі чотириста вісімдесят)грн. 00коп. та судовий збір у розмірі 27096(двадцять сім тисяч девятсот шість)грн. 20 коп.

3.В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України

Дата складення повного рішення:23.08.2016.

Суддя Д.М. Огороднік