ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2016р. Справа№ 914/1971/16 За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ФОРТРЕНТ,

с. Білогородка, Києво-Святошинський район, Київська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю КНП, м. Львів

про: стягнення 13000,00 грн.

Суддя Долінська О.З.

При секретарі Думин В.Я.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_1 дов. б/н від 01.02.2016 р.;

відповідача: не зявився.

Учасникам судового процесу розяснено права та обовязки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Товариства з обмеженою відповідальністю ФОРТРЕНТ до Товариства з обмеженою відповідальністю КНП про стягнення 13000,00 грн. Ухвалою господарського суду Львівської області від 29.07.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 15.08.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач в порушення умов договору оренди обладнання №101К від 18.02.2013 року не здійснив в повному обсязі сплату орендної плати, внаслідок чого в останнього перед позивачем виникла основна заборгованість в сумі 13 000,00 грн., яку позивач та просить стягнути з відповідача на його користь судового збору та витрати по сплаті.

В судове засідання 15.08.2016 р. представник позивача зявився, вимоги ухвали суду від 29.07.2016 року виконав. Через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. № 33439/16 від 15.08.2016 р. представник позивача подав заяву на виконання вимог ухвали суду із долученими документами, а саме: належним чином завірену копію Статуту і рішення власника від 15.11.2013 р. про перейменування позивача; письмове пояснення з приводу зарахування коштів, що поступили від відповідача 17.07.2014 р. в сумі 1000, 00 грн., так як у позовній заяві зазначається про сплату відповідачем 500, 00 грн. 17.07.2014 р. Долучив копію акту звірки взаєморозрахунків за Договором станом на 11.08.2016 року із доказами скерування даного акту звірки для підписання відповідачу.

В судове засідання 15.08.2016 року представник відповідача не зявився, хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, причин неявки в судове засідання не повідомив, вимоги ухвали суду від 29.07.2016 р. не виконав, відзив не подав.

Ухвалою господарського суду Львівської області 15.08.2016 року розгляд справи відкладено на 19.09.2016 року.

В судове засідання 19.09.2016 року представник позивача зявився, позов підтримав, вимоги ухвали суду виконав. Просить позов задоволити в повному обсязі із врахуванням доказів у справі.

В судове засідання 19.09.2016 року представник відповідача не зявився, хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (докази містяться в матеріалах справи), причин неявки в судове засідання не повідомив, вимоги ухвали суду від 29.07.2016 р. та від 15.08.2016 року не виконав, відзив не подав.

Як вбачається із матеріалів справи, в ухвалі господарського суду Львівської області про порушення провадження у справі, на необхідність виконання вимог якої зазначалось в ухвалах про відкладення розгляду справи), окрім подання відзиву на позовну заяву, Відповідача зобовязувалось надати суду: - Документально нормативно - обґрунтований відзив на позов з належними і допустимими доказами; - Підписаний між сторонами акт звірки взаєморозрахунків за Договором на час подання позовної заяви в суд; - Докази проведених оплат по Договору за актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.02.2013 року на суму 4550,00 грн. та від 30.09.2013 року на суму 13500,00 грн.; - Забезпечити в судове засідання явку уповноваженого представника.

Крім того, відповідно до ч. 1 та 2 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Враховуючи вищенаведене, слід зазначити, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам процесу щодо обгрунтування їх правової позиції по суті спору та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК України), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку Укрпошта щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Господарським судом Львівської області встановлено, що як ухвала про порушення провадження у справі так і ухвала про відкладення розгляду справи надсилалися місцевим господарським судом на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю КНП, яка зазначена у позовній заяві та у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № НОМЕР_1 станом на 15.07.2016 р., а саме за адресою: 79034, Львівська обл., м. Львів, вул. Тернопільська, 10.

Але на адресу суду конверти повертались із відміткою: «за закінченням терміну зберігання».

У випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 Постанови Пленуму ВГС України №18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Судом надавалась можливість сторонам подати суду належні і допустимі письмові докази в обґрунтування позовних вимог і заперечень на позов. Однак відповідач своїм правом не скористався, відзиву не подав, проти позову не заперечив у визначеному законом порядку.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 19.09.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши оригінали документів, повно, всебічно і обєктивно зясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив.

18.02.2013 року між ТзОВ «Рамірент Україна» (надалі Орендодавець або позивач) і ТзОВ «КНП» (надалі Орендар або відповідач) було укладено договір оренди обладнання №101К (надалі-Договір).

З 06.12.2013р., згідно рішення власника від 15.11.2013р., що оформлено Протоколом зборів засновників товариства №35 ТОВ «Рамірент Україна» () перейменовано в ТОВ «ФОРТРЕНТ» (). Вказані зміни не пов'язані з правонаступництвом, реорганізацією

юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу або перетворення тощо. (докази зміни назви містяться в матеріалах справи)

В зв'язку з проведеними змінами реквізитів Орендодавця, Сторони підписали Додаткову угоду №1 від 31.12.2013р., якою визначили нові реквізити (в т.ч. найменування) Орендодавця та продовжили строк дії Договору оренди.

Розділом 1 Договору передбачений його предмет: Орендодавець передає, Орендар приймає в тимчасове оплатне користування будівельне та інше обладнання, яке є об'єктом власності Орендодавця.

В пункті 3.4. Договору встановлено, що факт передачі кожної одиниці Обладнання засвідчується підписанням уповноваженими представниками ОСОБА_2 прийому-передачі.

Відповідно до п. 1.1. та розділу 3 Договору, Орендодавець передав Орендарю у строкове платне користування (оренду) обладнання, що підтверджується актом прийому-передачі №190213-007К від 19.02.2013р. копія якого додається до позовної заяви.

Відповідно до зазначеного вище ОСОБА_2 прийому-передачі та протоколу до нього, Сторони погодили ціну оренди одиниці Обладнання за одиницю обчислення строку оренди, яку Орендар (відповідач) сплатив в повному обсязі.

Згідно з п.6.6 Договору орендна плата та інші, передбачені договором платежі, вносяться Орендарем в безготівковій формі на рахунок Орендодавця на підставі та в розмірі згідно умов цього договору та Протоколу до нього.

Відповідно до п.6.7 Договору орендна плата не включає в себе витрати на доставку, монтаж, нагляд за проведенням монтажних робіт, обслуговування, завантаження, розвантаження, ремонт Обладнання на робочому майданчику Орендаря, витрачені Орендарем енергоносії та витратні матеріали,

необхідні для належної експлуатації обладнання. Вказані послуги можуть бути надані Орендарю за окрему плату на підставі Договору, або окремо виставленого рахунку.

За пп.8.1.2 п.8.1 Договору Орендар за цим Договором зобов'язаний нести необхідні витрати по монтажу, ремонту (у разі якщо необхідність такого ремонту виникла у зв'язку із порушенням Орендарем правил експлуатації Обладнання) орендованого Обладнання та його транспортуванню при отриманні від Орендодавця та при поверненні на склад Орендодавця.

З огляду на зазначене Орендодавцем було надано Орендарю послуги доставки (експедиційні послуги), про що Сторони затвердили та підписали ОСОБА_2 здачі-прийняття робіт (надання послуг) №280213-175К від 28.02.2013р. на суму 4550,00 грн. та №300913-246К від 30.09.2013р. на суму 13500,00 грн. Всього на суму 18050,00 грн.

Відповідач в свою чергу частково оплатив послуги доставки Обладнання, а саме:

Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №280213-175К від 28.02.2013р. на суму 4550,00 грн. було оплачено попередньою оплатою в повному обсязі 19.02.2013 року.

Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №300913-246К від 30.09.2013р. на суму 13500,00 грн. було оплачено частково 17.07.2014 року сумою 500,00 грн. 17.07.2014 року.

Представник позивача надав письмове пояснення яке долучив до заяви за вх. № 3 33439/16 від 15.08.2016 р., з приводу зарахування коштів, що поступили від відповідача 17.07.2014 року в сумі 1000, 00 грн. так як у позовній заяві зазначається про сплату відповідачем 500 грн. 17.07.2014 року.

Як вбачається із даного пояснення, то кошти відповідача, які поступили 17.07.2014 року в сумі 1000, 00 грн., частково в сумі 500, 00 грн. були зараховані позивачем на погашення заборгованості по договору оренди від 18.02.2013 р., №101К, підтвердженням якого є акт звірки розрахунків, де відображена дана операція, а так як заборгованість по вказаному договору була погашена, то залишок 500, 00 грн. позивачем був скерований на часткове погашення заборгованості по експеденційних послугах, які були прийняті відповідачем за ОСОБА_2 здачі прийняття робіт (надання послуг0 від 30.09.2013 року № 300913 246 К.

Таким чином, всього відповідачем було сплачено 5050,00 грн.

Отже, розрахунок заборгованості виглядає наступним чином:

18050,00 (грн., надано послуг доставки обладнання) - 5050,00 (грн., оплачено Орендарем) = 13000,00 грн.

Станом на день прийняття рішення у справі відповідачем сплату суми експлуатаційних послуг згідно договору позивачу не проведено. Протилежного суду не доведено.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це

фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Частиною 1 статті 11 ЦК України, визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Із змісту ч.1 ст.283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

У статті 526 ЦК України, зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

У відповідності до частини 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

У відповідності до частини 1 ст. 284 ГК України істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Як встановлено судом, між сторонами укладено 18.02.2013 року договір оренди обладнання №101К із додатковою угодою №1 до даного договору від 31.12.2013 року. Термін дії Договору до 31.12.2014 року. Підписано сторонами протокол погодження істотних умов договору оренди.

Факт передачі обладнання в оренду підтверджується підписаним сторонами актом приймання передачі №190213-007К від 19.02.2013 року.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає доведеним факт передачі в оренду обладнання, прийняття та користування цим майном відповідачем.

Відповідач в строки встановлені договором з позивачем в повному обсязі розрахувався за оренду обладнання.

Згідно з п.6.6 Договору орендна плата та інші, передбачені договором платежі, вносяться Орендарем в безготівковій формі на рахунок Орендодавця на підставі та в розмірі згідно умов цього договору та Протоколу до нього.

Відповідно до п.6.7 Договору орендна плата не включає в себе витрати на доставку, монтаж, нагляд за проведенням монтажних робіт, обслуговування, завантаження, розвантаження, ремонт Обладнання на робочому майданчику Орендаря, витрачені Орендарем енергоносії та витратні матеріали,

необхідні для належної експлуатації обладнання. Вказані послуги можуть бути надані Орендарю за окрему плату на підставі Договору, або окремо виставленого рахунку.

За пп.8.1.2 п.8.1 Договору Орендар за цим Договором зобов'язаний нести необхідні витрати по монтажу, ремонту (у разі якщо необхідність такого ремонту виникла у зв'язку із порушенням Орендарем правил експлуатації Обладнання) орендованого Обладнання та його транспортуванню при отриманні від Орендодавця та при поверненні на склад Орендодавця.

З огляду на зазначене Орендодавцем було надано Орендарю послуги доставки (експедиційні послуги), про що Сторони затвердили та підписали ОСОБА_2 здачі-прийняття робіт (надання послуг) №280213-175К від 28.02.2013р. на суму 4550,00 грн. та №300913-246К від 30.09.2013р. на суму 13500,00 грн. Всього на суму 18050,00 грн.

Відповідач в свою чергу частково оплатив послуги доставки Обладнання, а саме:

Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №280213-175К від 28.02.2013р. на суму 4550,00 грн. було оплачено попередньою оплатою в повному обсязі 19.02.2013 року.

Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №300913-246К від 30.09.2013р. на суму 13500,00 грн. було оплачено частково 17.07.2014 року сумою 500,00 грн. 17.07.2014 року.

Таким чином ОСОБА_2 здачі-прийняття робіт (надання послуг) №300913-246К від 30.09.2013р. залишився неоплаченим в сумі 13500,00 грн. на час прийняття судом рішення у справі.

Позовні вимоги підтвердженні належними і допустимими письмовими доказами у справі, не спростовані відповідачем, а тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 ГПК України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України, передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі та про стягнути з відповідача на користь позивача 13 000,00 грн. заборгованості.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, так як спір виник з його вини.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 22, 33, 34, 36, 49, 75, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю КНП (адреса: 79034, Львівська область, м. Львів, вул. Тернопільська, 10, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ФОРТРЕНТ (адреса: 08140, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Богатирська, 2-А, ) 13 000,00 грн. заборгованості та 1378,00 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 22.09.2016 р.

Суддя Долінська О.З.