донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

06.09.2016 справа №908/632/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів: при секретарі за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 (за довіреністю); ОСОБА_6 (за довіреністю)
розглянувши апеляційну скаргу Запорізької міської ради, м.Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від18.05.2016 р
у справі№ 908/632/16
за позовом до Запорізької міської ради, м.Запоріжжя Запорізького обласного антимонопольного відділення Антимонопольного комітету України, м.Запоріжжя
про визнання недійсним рішення від 30.12.2015р. №59-рш
Встановив:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 18.05.2016 року по справі № 908/632/16 відмовлено у задоволенні позову Запорізької міської ради, м. Запоріжжя до Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м.Запоріжжя про визнання недійсним рішення від 30.12.2015 №59-рш.

Рішення господарського суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не застосував заходи щодо приведення рішення від 06.04.2011 № 47 Про затвердження і введення в дію річних ставок орендної плати за використання нерухомого майна права комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя у відповідність із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо орендних відносин» від 21.04.2011 №3269-VI.

Не скасувавши встановлений рішенням №47 від 06.04.2011 пільговий розмір ставки орендної плати за використання нерухомого майна комунальним підприємствам Запорізької міської ради, позивач порушив законодавство про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 3 статті 50, абзацом 7 частини другої статті 15 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних дій, якими окремим суб'єктам господарювання надається пільга, яка ставить їх у привілейоване становище стосовно конкурентів, що може призвести до обмеження конкуренції на ринку в м. Запоріжжя.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Запорізька міська рада звернулась до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 18.05.2016 року по справі № 908/632/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Запорізької міської ради до Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України у повному обсязі.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права.

На думку апелянта, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не надав оцінку тому, що відповідач у рішенні від 30.12.2015 №59-рш у справі №03/59/15 визнаючи протиправною бездіяльність позивача посилається на те, що останній не привів своє рішення №47 від 06.04.2011 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо орендних відносин» від 21.04.2011 №3269-VI.

Заявник апеляційної скарги вважає, що вказана норма не містить для органів місцевого самоврядування обовязку щодо перегляду раніше прийнятих рішень та скасування раніше наданих пільг.

Таким чином, на думку апелянта, відповідач безпідставно визнав бездіяльність позивача та зобовязав здійснити перегляд раніше прийняте рішення про надання пільг з орендної плати.

У відзиві на апеляційну скаргу Запорізьке обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України просить апеляційну скаргу Запорізької міської ради залишити без задоволення, рішення господарського суду Запорізької області від 18.05.2016 року по справі № 908/632/16 залишити без змін.

Відповідач посилається на те, що позивач не привів рішення від 06.04.2011 № 47 Про затвердження і введення в дію річних ставок орендної плати за використання нерухомого майна права комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя у відповідність із Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо орендних відносин від 21.04.2011 №3269-VІ, та не скасував пільговий розмір ставки орендної плати за використання нерухомого майна комунальним підприємствам (у порівнянні з їх конкурентами), тому комунальні підприємства Запорізької міської ради, мають можливість досягти встановлених цілей з меншими витратами та здобути переваги над іншими не завдяки власним досягненням, а за рахунок дії зовнішнього ринкового фактору - державного впливу органу місцевого самоврядування. Надані пільги створюють привілейовану позицію суб'єктів господарювання (комунальних підприємств Запорізької міської ради) на ринку порівняно з конкурентами.

На думку відповідача, відповідно до вимог статті 19 Конституції України, позивач після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо орендних відносин» від 21.04.2011 №3269-VI, яким скасовано пільги щодо орендної плати за майно, що перебуває у комунальній власності мав привести раніше прийняте рішення у відповідності до вимог чинного законодавства.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 08.06.2016 року порушено провадження за апеляційною скаргою Запорізької міської ради на рішення господарського суду Запорізької області від 18.05.2016 року по справі № 908/632/16. Розгляд апеляційної скарги призначено на 12.07.2016 року.

Для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_7, ОСОБА_8

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 08.06.2016 у справі №908/632/16 задоволено клопотання Запорізької міської ради про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Запорізької області від 18.05.2016 р. у справі № 908/632/16 до дати розгляду апеляційної скарги 11.07.2016 р.

Зобов'язано апелянта до дати судового засідання - 11.07.2016 року надати до суду докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Запорізької області від 18.05.2016 р. по справі № 908/632/16.

На виконання вимог ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 08.06.2016 року апелянт 21.06.2016 року надав докази сплати судового збору платіжне доручення від 03.06.2016 №617 за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Запорізької області від 18.05.2016 р. у справі № 908/632/16 за позовом Запорізької міської ради до Запорізького обласного територіального Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення від 30.12.2015р. №59-рш.

У зв'язку з перебуванням судді Склярук О.І. у відпустці, 11.07.2016 р. протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів, визначено наступний склад колегії суддів для розгляду апеляційної скарги Запорізької міської ради: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2, ОСОБА_8

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 12.07.2016 року по справі № 908/632/16 розгляд апеляційної скарги відкладено на 26.07.2016 року.

У зв'язку з перебуванням судді Ушенко Л.В. у відпустці, 25.07.2016 р. протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів, визначено наступний склад колегії суддів для розгляду апеляційної скарги Запорізької міської ради: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2, ОСОБА_3

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 26.07.2016 року по справі № 908/632/16 розгляд апеляційної скарги відкладено на 06.09.2016 року.

Відповідно до ст.81-1 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні апеляційної інстанції складено протокол.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційна інстанція переглядає справу за наявними в ній доказами та не зв'язана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Дослідивши докази матеріалів справи, заслухавши присутніх у судовому засіданні апеляційної інстанції 06.09.2016 року представників позивача та відповідача правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду встановила.

Предметом спору у цій справі є визнання недійсним рішення адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №59-рш від 30.12.2015 у справі № 03/59-15 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції».

Згідно з ст. 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням названого Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" від 11.01.2001р., розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Статтею 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, зокрема, про: визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України є обов'язковими для виконання у визначенні ними строки.

Згідно ч. 1 ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про:

- зобов'язання органу влади, органу місцевого самоврядування, органу адміністративно-господарського управління та контролю скасувати або змінити прийняте ним рішення чи розірвати угоди, визнані антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю;

Як вбачається із матеріалів справи, 30.12.2015р. адміністративною колегією Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення № 59-рш, яким:

- визнано бездіяльність Запорізької міської ради, яка полягає у не застосуванні заходів щодо скасування пільгового розміру ставки орендної плати за використання нерухомого майна комунальним підприємствам Запорізької міської ради (у порівнянні з їх конкурентами), встановленого рішенням від 06.04.2011 № 47 Про затвердження і введення в дію річних ставок орендної плати за використання нерухомого майна права комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 3 статті 50, абзацом 7 частини другої статті 15 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування, якими окремим суб'єктам господарювання надається пільга, яка ставить їх у привілейоване становище стосовно конкурентів, що може призвести до обмеження конкуренції на ринку в м. Запоріжжя.

- зобов'язано Запорізьку міську раду припинити вищезазначене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, шляхом виключення з пункту 4 рішення від 06.04.2011 № 47 Про затвердження і введення в дію річних ставок орендної плати за використання нерухомого майна права комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя щодо надання пільгового розміру (1 %) ставки орендної плати за використання нерухомого майна комунальним підприємствам, засновником яких є Запорізька міська рада.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення органу Антимонопольного комітету України є обов'язковим до виконання. Невиконання обов'язкового рішення органів Антимонопольного комітету України або їх виконання в неповному обсязі є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п. 4 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Доводи позивача про те, що він не мав приводити своє рішення №47 від 06.04.2011 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо орендних відносин» від 21.04.2011 №3269-VI оскільки пункт 2 розділу ІІ «Прикінцеві положення» зазначеного закону не містить для органів місцевого самоврядування обовязку щодо перегляду раніше прийнятих рішень та скасування раніше наданих пільг спростовуються наступним.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про захист економічної конкуренції" економічна конкуренція (конкуренція) це змагання між суб'єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб'єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб'єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб'єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Відповідно до ст. 4 Закону України Про захист економічної конкуренції, органи місцевого самоврядування зобов'язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію.

Пунктом 2 ст. 25 Господарського кодексу України передбачено, що органам державної влади і органам місцевого самоврядування, які регулюють відносини у сфері господарювання, забороняється приймати акти або вчиняти дії, що визначають привілейоване становище суб'єктів господарювання тієї чи іншої форми власності, або ставлять у нерівне становище окремі категорії суб'єктів господарювання чи іншим способом порушують правила конкуренції.

Порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є, за умовами ч.1 п.3 статті 50 Закону України Про захист економічної конкуренції, антиконкурентні дії органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, під якими згідно частини 1 статті 15 Закону України Про захист економічної конкуренції розуміється, в тому числі, бездіяльність органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю (колегіального органу чи посадової особи), які призвели або можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції.

Частиною 2 статті 15 Закону України Про захист економічної конкуренції встановлено, що антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, зокрема, визнаються надання окремим суб'єктам господарювання або групам суб'єктів господарювання пільг чи інших переваг, які ставлять їх у привілейоване становище стосовно конкурентів, що призводить або може призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції.

Частиною 3 статті 15 Закону України Про захист економічної конкуренції встановлено, що вчинення антиконкурентних дій органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Відповідно до статті 2 Закону України Про оренду державного та комунального майна державну політику у сфері оренди щодо майна, яке перебуває в комунальній власності, здійснюють органи місцевого самоврядування.

Згідно з частинами першою та другою статті 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна передбачено внесення орендної плати орендарем за користування об'єктом оренди незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку, пропорції розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем та порядок використання орендної плати визначаються Кабінетом Міністрів України - для об'єктів, що перебувають у державній власності; органами місцевого самоврядування - для об'єктів, що перебувають у комунальній власності.

Можливість надання пільг щодо орендної плати була передбачена частиною 4 статті 19 Закону України Про орендну державного та комунального майна: орендарям збиткових підприємств, а також об'єктів, що мають важливе соціальне значення, орендодавець може надавати пільги щодо орендної плати. Порядок визначення таких підприємств (об'єктів), а також умови надання цих пільг встановлюються Кабінетом Міністрів України - для підприємств (об'єктів), що перебувають у державній власності; органами місцевого самоврядування - для підприємств (об'єктів), що перебувають у комунальній власності.

24.05.2011 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо орендних відносин від 21.04.2011 №3269-УІ (далі - Закон), яким було виключено частину четверту статті 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна.

Відповідно до частини 2 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами місцевого самоврядування (для об'єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об'єктів, що перебувають у державній власності.

Відповідно до роз'яснень Фонду державного майна України від 05.12.95 року N 10-22-8412 "Роз'яснення Фонду державного майна України щодо змісту і порядку застосування Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 р. N 786" Методика є нормативно-правовим актом загальної дії, обов'язковим для застосування всіма органами державної влади. Під державним майном розуміється як майно, що належить до загальнодержавної власності, так і майно, що належить до комунальної власності адміністративно-територіальних одиниць.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія апеляційної інстанції дійшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку господарського суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному процесуальному документі висновки відповідають фактичним обставинам справи та прийняті з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у звязку з чим підстав для скасування рішення господарського суду Запорізької області від 18.05.2016 року по справі № 908/632/16 не вбачається.

Апеляційна скарга Запорізької міської ради на рішення господарського суду Запорізької області від 18.05.2016 року по справі № 908/632/16 не підлягає задоволенню.

Рішення господарського суду Запорізької області від 18.05.2016 року по справі № 908/632/16 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Враховуючи наведене, керуючись ст.49, 99, 101, 102, п.1 ч.1 ст.103,105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької міської ради на рішення господарського суду Запорізької області від 18.05.2016 року по справі № 908/632/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 18.05.2016 року по справі № 908/632/16 залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом 20 днів.

Головуючий: Т.Д. Геза

Судді Н.М. Дучал

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.:

1 позивачу;

1 відповідачу;

1 у справу;

1 ДАГС.

1- ГСЗО