РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2016Справа №910/14458/16

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»
доПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»
простягнення 38508 грн. 29 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились.

від відповідача: Мандрикін Я.В. - представник за довіреністю № 15/526 від 02.12.2015.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

08.08.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» з вимогами до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення 38508 грн. 29 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виконав обов'язок щодо виплати страхового відшкодування, у зв'язку із завданням шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу Фіат, державний номер НОМЕР_1, водієм транспортного засобу МАЗ, державний номер НОМЕР_2, цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/4244890, та право вимоги за якою перейшло до позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2016 порушено провадження у справі № 910/14458/16; розгляд справи призначено на 16.09.2016.

У судовому засіданні 16.09.2016 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачем не надано доказів встановлення адміністративної (кримінальної чи цивільно-правової) відповідальності водія ОСОБА_2, тобто не надано відповідної постанови суду, якою б ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні ДТП, яка сталась 17.01.2014 за участю автомобіля МАЗ, державний номер НОМЕР_2, та автомобіля Фіат, державний номер НОМЕР_1.

Представник позивача у судове засідання 16.09.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, 02.09.2016 через канцелярію суду подав документи на виконання вимог ухвали суду, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 352.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін -це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача.

У судовому засіданні 16.09.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 9336053, виданої ВДАІ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області від 27.02.2014, та постанови Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 05.03.2014 у справі № 251/1600/14-п (роздрукована судом з Єдиного державного реєстру судових рішень та долучена до матеріалів справи у судовому засіданні 16.09.2016), встановлено, що 17.01.2014 ОСОБА_2, керуючи автомобілем МАЗ, державний номер НОМЕР_2, порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Фіат, державний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Судом встановлено, що постанова Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 05.03.2014 у справі № 251/1600/14-п набрала законної сили, з огляду на відсутність в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації щодо оскарження вказаної постанови.

Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

08.10.2013 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник, вигодонабувач) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 863/13-Т/Дн, яким передбачено страхування майнових інтересів страхувальника (вигодонабувача), пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Фіат, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п. 16 Договору строк його дії встановлено з 08.10.2013 по 08.10.2014.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до Висновку № 42/02 експертного автотоварознавчого дослідження від 20.02.2014, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно-Консалтингове Бюро» на підставі калькуляції/висновку № 11468 від 18.02.2014 (система Audatex), вартість відновлювального ремонту автомобіля Фіат, державний номер НОМЕР_1, з урахування коефіцієнта фізичного зносу (Ез = 0,00) становить 40017 грн. 89 коп.

Згідно з рахунком-фактурою № 213 від 21.01.2014, виставленим Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекс-Авто», вартість відновлювального ремонту автомобіля Фіат, державний номер НОМЕР_1, становить 48776 грн. 59 коп. (02.09.2016 через канцелярію суду позивач подав письмові пояснення, в яких зазначив, що не може надати копію акту виконаних робіт з ремонту вказаного транспортного засобу, оскільки ремонт здійснювався у м. Донецьк, що є населеним пунктом, на території якого здійснюється антитерористична операція).

Судом встановлено, що роботи, наведені у рахунку-фактурі № 213 від 21.01.2014 на суму 48776 грн. 59 коп., знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з тими пошкодженнями автомобіля Фіат, державний номер НОМЕР_1, які зазначені у первинній довідці за обставинами ДТП, виданій ВДАІ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області від 21.01.2014, та протоколі огляду транспортного засобу від 08.06.2015, складеного суб'єктом оціночної діяльності - Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно-Консалтингове Бюро».

Згідно зі страховим актом № 863/13-Тз/Дн-1 від 24.02.2014, складеним Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування», розмір страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 863/13-Т/Дн від 08.10.2013 становить 38508 грн. 29 коп. (за вирахуванням франшизи у розмірі 0,5% від страхової суми), на підставі якого позивачем було виплачено страхове відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 863/13-Т/Дн від 08.10.2013 у розмірі 38508 грн. 29 коп. на рахунок СТО - Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс-Авто», що підтверджується платіжним дорученням № 3780 від 26.02.2014 на суму 38508 грн. 29 коп., копія якого долучена позивачем до позовної заяви.

Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу МАЗ, державний номер НОМЕР_2, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/4244890 із встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 50000 грн 00 коп., франшизи - 0 грн. 00 коп. (копію Полісу АС/4244890 долучено позивачем до позовної заяви та відповідачем до матеріалів справи у судовому засіданні 16.09.2016).

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом АС/4244890 (претензія на суму 38508 грн. 29 коп. вих. № 3/к від 30.03.2015).

Судом встановлено, що у відповідь відповідач надіслав позивачу лист вих. № 10-11/1913 від 27.04.2015 про надання додаткових документів, необхідних для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування за Полісом АС/4244890, а саме - постанови суду, якою визнано винним у вчиненні ДТП, яка сталась 17.01.2014, водія транспортного засобу МАЗ, державний номер НОМЕР_2.

Судом встановлено, що листом вих. № 8/к від 27.05.2015 позивач повідомив відповідача про те, що він не має можливості надати постанову суду, якою визнано винним у вчиненні ДТП, яка сталась 17.01.2014, водія транспортного засобу МАЗ, державний номер НОМЕР_2, оскільки розгляд справи про вказане адмінпорушення здійснювалось Калінінським районним судом м. Горлівка Донецької області, що є територією, на якій здійснюється антитерористична операція.

При цьому, позивачем долучено до позовної заяви копію запиту (вих. № 1/К від 18.11.2015), направленого Слов'янському міськрайонному суду Донецької області (з урахування, що згідно з розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 № 27/0/38-14 розгляд справ, підсудних Калінінському міськрайонному суду м. Горлівка, здійснюється Слов'янським міськрайонним судом Донецької області) про надання належним чином засвідченої постанови від 05.03.2014 у справі № 251/1600/14-п про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2.

Однак, як вбачається з листа Слов'янського міськрайонного суду Донецької області вих. № 43694/15 від 04.12.2015 (копія долучена позивачем до позовної заяви), суд повідомив позивача про неможливість надання копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 у зв'язку з тим, що приміщення вказаного суду розташоване на окупованій території та захоплено незаконними озброєними формуваннями, представники яких перешкоджають передачі справ до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області.

При цьому, у відзиві на позовну заяву, поданому у судовому засіданні 16.09.2016, відповідач зазначив, що позивачем не надано доказів встановлення адміністративної (кримінальної чи цивільно-правової) відповідальності водія ОСОБА_2, тобто не надано відповідної постанови суду, якою б ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні ДТП, яка сталась 17.01.2014 за участю автомобіля МАЗ, державний номер НОМЕР_2, та автомобіля Фіат, державний номер НОМЕР_1. Таким чином, відповідач вважає, що позивач не надав належних доказів у підтвердження вини ОСОБА_2 (страхувальника відповідача) у вчиненні ДТП, та відповідно, підстав для його цивільно-правової відповідальності.

Однак, судом встановлено наступні обставини.

Так, законом, який визначає порядок доступу до судових рішень з метою забезпечення відкритості діяльності судів загальної юрисдикції, прогнозованості судових рішень та сприяння однаковому застосуванню законодавства, є Закон України «Про доступ до судових рішень».

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» єдиний державний реєстр судових рішень - це автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту. Доступ до окремих думок суддів через Реєстр забезпечується у тому самому порядку, що й до судового рішення, стосовно якого викладено окрему думку.

Відповідно до п. 3 Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень електронна копія судового рішення - складений в суді у вигляді електронних даних ідентичний судовому рішенню за документарною інформацією та реквізитами електронний документ, засвідчений електронним цифровим підписом особи, що підписала зазначене рішення, який може бути перетворений електронними засобами у візуальну форму.

Відповідно до п. 12 Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень суди надсилають адміністраторові Реєстру копії всіх судових рішень виключно в електронній формі із застосуванням автоматизованої системи документообігу суду з використанням електронного цифрового підпису, що передує видачі копії судового рішення.

Таким чином, судові рішення (електронні копії, які є ідентичними судовому рішенні у паперовій формі) вносяться до Єдиного державного реєстру судових рішень, містять цифровий електронний підпис судді та є офіційними документами.

Більш того, відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Суд зазначає, що ним було роздруковано з Єдиного державного реєстру судових рішень постанову Калінінського міськрайонного суду м. Горлівки Донецької області (долучена судом до матеріалів справи у судовому засіданні 16.09.2016), якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ДТП, яка сталась 17.01.2014 за участю транспортних засобів МАЗ, державний номер НОМЕР_2, та Фіат, державний номер НОМЕР_1, та притягнуто вказану особу до адміністративної відповідальності.

Докази скасування вказаної постанови суду сторонами не надано та в Єдиному державному реєстрі судових рішень такі відомості відсутні.

Таким чином, в матеріалах справи наявні належні докази у підтвердження вини ОСОБА_2 (страхувальника відповідача) у вчиненні ДТП, яка сталась 17.01.2014 за участю транспортних засобів МАЗ, державний номер НОМЕР_2, та Фіат, державний номер НОМЕР_1.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 863/13-Т/Дн від 08.10.2013, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 та від 23.09.2015 у справі № 3-303гс15.

Так як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу МАЗ, державний номер НОМЕР_2, станом на дату ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/4244890, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм транспортного засобу МАЗ, державний номер НОМЕР_2, власнику транспортного засобу Фіат, державний номер НОМЕР_1, покладається на відповідача (в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи за Полісом АС/4244890).

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов'язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Норма ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов'язку щодо проведення такої оцінки саме суб'єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 3-50гс15.

Суд дійшов висновку, що проведення оцінки завданої шкоди суб'єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Відповідно до пункту 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092, строк експлуатації - період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля Фіат, державний номер НОМЕР_1, вбачається, що рік випуску автомобіля - 2010, а отже на момент ДТП строк його експлуатації не перевищував семи років.

Судом також враховано, що у пункті 7.39 вищезазначеної Методики наведені винятки стосовно використання зазначених у пункті 7.38 Методики вимог, однак доказів щодо існування вказаних обставин відповідачем суду надано не було.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази наявності у автомобіля Фіат, державний номер НОМЕР_1, коефіцієнта фізичного зносу, який має враховуватись при визначенні вартості відновлювального ремонту.

Так, у долученому позивачем до матеріалів справи Висновку № 42/02 експертного автотоварознавчого дослідження від 20.02.2014, складеному Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно-Консалтингове Бюро» на підставі калькуляції/висновку № 11468 від 18.02.2014, встановлено, що коефіцієнт фізичного зносу автомобіля Фіат, державний номер НОМЕР_1, дорівнює нулю (Ез = 0,0), у зв'язку з чим суд приймає у якості належного та допустимого доказу вартості відновлювального ремонту автомобіля Фіат, державний номер НОМЕР_1, саме рахунок-фактуру № 213 від 21.01.2014, виставлений Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекс-Авто», відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Фіат, державний номер НОМЕР_1, становить 48776 грн. 59 коп., з урахуванням встановлення судом причинного зв'язку між тими роботами, що зазначені у вказаному рахунку-фактурі, та пошкодженнями автомобіля Фіат, державний номер НОМЕР_1, які вказані у первинній довідці за обставинами ДТП, виданій ВДАІ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області від 21.01.2014, та протоколі огляду транспортного засобу від 08.06.2015, складеному суб'єктом оціночної діяльності - Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно-Консалтингове Бюро».

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Як встановлено судом, розмір франшизи за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/4244890 становить 0 грн. 00 коп.

З урахуванням того, що до позивача переходить право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/4244890 у межах фактично здійснених ним витрат (сума страхового відшкодування за договором добровільного страхування - 38508 грн. 29 коп.) та в межах вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Фіат, державний номер НОМЕР_1 (48776 грн. 59 коп. відповідно до рахунку-фактури № 213 від 21.01.2014) з урахуванням франшизи за Полісом АС/4244890 у розмірі 0 грн. 00 коп., суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення 38508 грн. 29 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 25; ідентифікаційний код: 23510137) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154; ідентифікаційний код: 33908322) страхове відшкодування у розмірі 38508 (тридцять вісім тисяч п'ятсот вісім) грн. 29 коп. та судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання повного рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 21.09.2016

Суддя І.М. Отрош