Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "13" вересня 2016 р. Справа № 906/208/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №29 від 19.02.15.)

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність №563 від 25.03.16.)

розглянув у судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Подільський цемент" (с.Гуменці, Кам'янець-Подільський район, Хмельницька область)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні

відповідача фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (АДРЕСА_2,)

та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ПАТ "Українська залізниця" (м.Київ)

про стягнення 79101,40 грн.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 79101,40 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу цементу №ПЦ-47 від 18.06.13., з яких: 45162,50 грн. боргу, 31466,72 грн. інфляційних, 2472,18 грн. 3% річних. Позивач посилається на те, що на виконання умов договору він поставив відповідачу товар за договором на загальну суму 1199862 грн. 50 коп., що підтверджується залізничними накладними, проте відповідач за поставлений товар розрахувався частково, в розмірі 1154700,00грн., в зв'язку з чим за останнім обліковується заборгованість в сумі 45162 грн. 50 коп.

На підтвердження вимог позивачем надані залізничні накладні, з яких вбачається що позивач зі станції Гуменці відправляв товар до станції Буча та Ірпінь одержувачу ОСОБА_4 (третя особа) з вказівкою, що власник товару є ОСОБА_3 (відповідач)

У відзиві на позовну заяву відповідач позов не визнав посилаючись на те, що відповідач не отримував товар по вказаних товарно-транспортних накладних (а.с.94).

У письмових поясненнях від 18.07.16 третя особа ФОП ОСОБА_4 просить відмовити в задоволенні позову, зазначив, що відповідач особисто заявок неподавав, товар не отримував. (а.с.138 том 2).

08.09.16 надійшли пояснення від ПАТ "Українська залізниця" про неможливість надати довіреність №1 від 01.01.13, про яку йдеться мова в залізничних накладних, оскільки у зв'язку із закінченням терміну зберігання ці документи знищені.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, пояснив, що заявки на отримання товару у позивача він не робив, товар не отримував, довіреності на отримання товару нікому не давав.

Представники третіх осіб в засідання суду не з'явились, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Третя особа ФОП ОСОБА_4 в попередніх судових засіданнях повідомив, що він не отримував товар від імені чи на користь відповідача по залізничних накладних, на які посилається позивач. Також пояснив, що довіреності нікому не давав, номер паспорту, який вказаний в накладних, не є його паспортом.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2013 року між ПАТ "Подільський цемент" (постачальник/позивач) та ФОП ОСОБА_3 (замовник/відповідач) укладено договір купівлі-продажу № ПЦ-47, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити, а замовник прийняти та оплатити цемент, названий в подальшому "Товар", по марках та кількістю згідно заявок замовника, на умовах, що викладені в цьому договорі.

В якості доказу поставки товару позивачем надано копії залізничних накладних з такими реквізитами:

- номер ідентифікації - 32159659, номер вагона 66021015 від 20.06.13.;

- номер ідентифікації - 32159642, номер вагона 67849547 від 20.06.13.;

- номер ідентифікації - 32313074, номер вагона 68745785 від 03.07.13.;

- номер ідентифікації - 32308918, номер вагона 67870436 від 03.07.13.;

- номер ідентифікації - 32436263, номер вагона 97151773 від 12.07.13.;

- номер ідентифікації - 32439275, номер вагона 93523561 від 13.07.13.;

- номер ідентифікації - 32463168, номер вагона 66374208 від 15.07.13.;

- номер ідентифікації - 32508970, номер вагона 66566175 від 18.07.13.;

- номер ідентифікації - 32531378, номер вагона 67666412 від 19.07.13.;

- номер ідентифікації - 32537839, номер вагона 66861287 від 20.07.13.;

- номер ідентифікації - 32545972, номер вагона 97256176 від 21.07.13.;

- номер ідентифікації - 32555195, номер вагона 23984255 від 22.07.13.;

- номер ідентифікації - 32859001, номер вагона 60684883 від 14.08.13.;

- номер ідентифікації - 32864803, номер вагона 24635823 від 15.08.13.;

- номер ідентифікації - 32904328, номер вагона 67865600 від 17.08.13.;

- номер ідентифікації - 33000704, номер вагона 67696336 від 25.08.13.;

- номер ідентифікації - 33050162, номер вагона 26240499 від 28.08.13.;

- номер ідентифікації - 33076431, номер вагона 60852357 від 30.08.13.;

- номер ідентифікації - 32782328, номер вагона 67572776 від 18.04.14.

Накладні свідчать про перевезення цементу зі станції Гуменці до станцій Буча, Ірпінь у період з 20.06.13 по 18.04.14. Відправником вантажу зазначено ТОВ"СК"Логістік" на підставі укладеного з позивачем договору транспортного експедирування №1/2012 від 06.01.12 (а.с.136 том 1). В накладних графі 4 "одержувач" вказаний ОСОБА_4 В графі 7 "заяви відправника" та в графі 15 "відмітки не обов'язкові для залізниці" зазначено, що власник вантажу є ФОП ОСОБА_3 - відповідач по справі. В графі 53 "підтвердження одержання вантажу" зазначено "довіреність №1 від 01.01.13 паспорт НОМЕР_1 ОСОБА_4….".

За пунктом 3.2.1 договору, замовник (відповідач) надає на постачання товару із зазначенням марки товару, кількості, станції призначення та найменування і реквізитів вантажоодержувача.

В якості доказів надання відповідачем заявок позивач надав до суду роздруківку електронних листів, в яких автором вказаний відповідач з проханням відвантажити товар та з вказівкою на те, що вантажоодержувачем є ФОП ОСОБА_4.

Дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 ЦК України визначено, що зобов'язання виникають, в тому числі, з договорів та інших правочинів.

В даному випадку між сторонами на підставі укладеного між ними договору від 18.06.13 виникли взаємні зобов'язання.

За нормами ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Зміст договору, зокрема пункти 1.1 та 3.2.1., передбачає, що для реалізації його положень обов'язковою є наявність заявок покупця, в яких той визначає вид товару, його кількість та найменування вантажодержувача. Тобто заявка є невід'ємною частиною договору, оскільки вона спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Оскільки заявка є невід'ємною частиною договору, вона також має вчинятись в письмовій формі.

Відповідач заперечує факт складання заявок, заперечує факт отримання товару, заперечує факт надання будь-кому доручень/довіреностей на отримання товару.

Оцінюючи надані позивачем в якості доказів листи/заявки господарський суд приходить до висновку, що вони не є належним доказом вчинення цих заявок відповідачем. Відповідно до ст.207 ЦК України Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною. В даному ж випадку позивачем не доведено, що надані ним фотокопії листів/заявок виражають волю відповідача, оскільки сторонами в належній (письмовій) формі не обумовлено можливість спілкування електронною поштою, не обумовлено реквізити електронної пошти, які б могли ідентифікувати відправника листів/заявок. Заявки в електронній формі не можна вважати такими, що підписані відповідачем, оскільки належним підписом електронного листа є електронний підпис.

Вказівки щодо власника вантажу в графах 7 та 15 не мають правового значення для вирішення спору, оскільки ці відмітки не є обов'язковими, виконуються відправником на власний розсуд, не несуть правових наслідків для відповідача.

Як зазначено вище, покупець за договором (відповідач) є відмінний від отримувача вантажу (третя особа), тому відсутні підстави для застосування статті 692 ЦК України.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що у відповідача не виникло зобов'язань щодо оплати товару, який відправлений позивачем одержувачу ОСОБА_4 за вищевказаними накладними.

Відмовляючи в задоволенні позову господарський суд одночасно звертає увагу, що судом встановлено факт відправлення позивачем вантажу одержувачу ФОП ОСОБА_4, однак не встановлено що одержувач вантажу діяв в інтересах відповідача, не встановлено, що відповідач виразив волю на отримання вантажу іншою особою та отримання вантажу взагалі.

Рішення про відмову в задоволенні позову не позбавляє права позивача пред'явити позов до інших осіб, які фактично отримали відправлений позивачем товар.

Відповідно до ст. ст. 32, 33, 34, 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання рішення 16.09.16.

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2- ФОП ОСОБА_4 (АДРЕСА_2)(рек.)

3- ПАТ "Українська залізниця" (рек.)