ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2016 року Справа № 904/3404/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Іванов О.Г., Березкіна О.В.

секретар судового засідання Погорєлова Ю.А.

представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2016р. у справі №904/3404/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (м.Київ) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця"(м.Дніпропетровськ)

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область)

про стягнення 85487,04 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2016р. (з урахуванням ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2016р. про виправлення описки) у справі №904/3404/16 (суддя Дубінін І.Ю.) позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" 85487,04 грн. - плату за зберігання вантажу, 1378,00 грн. - судового збору.

Означене рішення вмотивоване тим, що судом встановлені обставини, які підтверджують обґрунтованість та правомірність вимог позивача про стягнення з відповідача плати за зберігання вантажу, який був отриманий відповідачем понад терміни його безоплатного зберігання залізницею.

Відповідач (ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг"), не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, подав апеляційну скаргу, в якій вважає його незаконним, необґрунтованим, прийнятим без повного всебічного встановлення та вивчення всіх обставин, що мають значення для вирішення спору, із порушеннями матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2016р. у справі №904/3404/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що форма Книги повідомлень про час подавання вагонів під навантаження (форма ГУ-2) передбачена додатком 7 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999р. Вказує, що відповідно до затвердженої форми залізниця повинна зазначати у Книзі, зокрема, найменування вантажу, запланований час подавання вагонів під завантаження або вивантаження, час подавання повідомлення. Правилами не передбачена можливість проставляння прочерків або інших знаків для зазначення необхідної інформації, а також залишати порожніми відповідні графи. Зазначає, що позивач у Книзі зазначив найменування вантажу тільки по одному вагону №65163628, а графи "Планований час подавання вагонів під завантаження або вивантаження" та "Час подачі повідомлення" - залишені незаповненими. Вважає, що неможливо встановити, коли та яким чином позивач повідомив відповідача про надходження вагонів та неможливо встановити, яка саме посадова особа відповідача була повідомлена про подання вагонів, а тому, на його думку, в розумінні ст. 42 Статуту залізниць України відповідач звільняється від внесення плати за зберігання вантажу. Також зазначає, що відповідач, не погоджуючись із відомостями, занесеними до накопичувальної картки, скористався своїм правом підписання з зауваженнями і зазначив, що "ПАТ"АМКР" відмовляється від оплати суми 71239,20 грн. за зберігання вантажу в період з 17.10.2015 року 22:07 по 20.10.2015 року 1:30. Закінчення затримки останнього неприйнятого підприємством поїзда по ст. Кривий Ріг-Головний: 18.10.2015 року 17.02". Скаржник вказує, що останній поїзд був забраний відповідачем із затримкою, яка не перевищує 24 години. Крім того вважає, що не можна вважати акти загальної форми ГУ-23 належними доказами у справі, оскільки судом першої інстанції не прийнято до уваги та не надано жодної оцінки тій обставині, що акти загальної форми ГУ-23 №4000, №4038 не надавались на підпис посадовій особі відповідача, при цьому в самих актах зазначено, що посадова особа відповідача відмовилась від їх підписання.

Позивач (ПАТ "Українська залізниця") відзив на апеляційну скаргу не надав.

Сторони були належним чином повідомлені про час і місце розгляду даної справи судом апеляційної інстанції, що підтверджено відповідними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, однак участі повноважних представників в судове засідання 14.09.2016р. не забезпечили.

Враховуючи, що сторони не скористалися наданим їм правом брати участь в судових засіданнях та на засадах змагальності доводити суду обґрунтованість своїх вимог та заперечень, а неявка представників сторін не перешкоджає дослідженню та оцінці наявних матеріалів справи, повнота яких дозволяє визначитись відносно законності оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути по суті в цьому судовому засіданні, в порядку ст.ст. 75, 99 ГПК України, за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши з урахуванням доводів апеляційної скарги повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено із матеріалів справи, між Державним підприємством "Придніпровська залізниця" (Залізниця, позивач), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", та Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг", (Власник колії, відповідач) було укладено договір №ПР/М-12-1334/НЮдч від 16.11.2012р. про експлуатацію залізничної під'їзної колії Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", яка примикає до станції Кривий Ріг-Головний, Кривий Ріг, Батуринська, Новоблочна Придніпровської залізниці (Договір) строком дії з 17.11.2012р. по 16.11.2017р. та додаткові угоди до нього №2 від 28.11.2012р., №3 від 20.02.2013р.

Пунктом 1 Договору згідно із Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів сторони узгодили експлуатацію під'їзної колії, яка належить Власнику, що примикає: до станції Кривий Ріг-Головний : у парній горловині через стрілку №54. Межею під'їзної колії є вхідний сигнал "Чс" станції Кривий Ріг-Головний; до станції Кривий Ріг: в непарній горловині через стрілку №49. Межею під'їзної колії є ізостик, який розташований на відстані 38м від вістря стрілки №49 у напрямку стрілки №51; до станції Батуринська: у парній горловині через стрілку №4. Межею під'їзної колії є граничний стовпчик переводу №4 станції Батуринська; до станції Новоблочна: стрілкою №11 до колії №3. Межами є: зі сторони станції Новобункерна власника - вхідний сигнал "Нн", що знаходиться на 11 км ПК-6 перегону Новобункерна-Новоблочна; зі сторони станції Східно-Прийомовідправна власника - вхідний вигнал "Нв", що знаходиться на 10 км перегону Східно-Прийомовідправна-Новоблочна. Під'їзна колія обслуговується локомотивами Власника колії.

Пунктом 5 Договору сторони передбачили, що здавання вагонів на під'їзну колію здійснюється за інтервалами: - на станцію Східна-Прийомовідправна - 2,0 години; - на станцію Промислова - 1,0 година; - на станцію Новобункерна - 4,0 години.

За пунктом 16 Договору Власник колії сплачує Залізниці плату за подачу, забирання вагонів, за користування вагонами, інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, що виконує Залізниця для Власника колії - згідно з діючими нормативно-правовими актами.

12.12.2015р. між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (Залізниця) та Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" (Власник колії) укладено додаткову угоду №6/7 до договору №ПР/М-12-1334/НЮдч від 16.11.2012р. про експлуатацію залізничної під'їзної колії Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", яка примикає до станції Кривий Ріг-Головний, Кривий Ріг, Батуринська, Новоблочна Придніпровської залізниці.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди, сторонами погоджено назву Договору викласти в наступній редакції: "Договір про експлуатацію залізничної під'їзної колії Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", яка примикає до станції Кривий Ріг-Головний, Кривий Ріг, Батуринська, Новоблочна філії "Придніпровська залізниця".

17.10.2015р. о 20:05 год. на адресу відповідача у 64-ти вагонах за накладними №№20486363, 20486348, 20486281, 20486334, 20486326, 20486320, 20486323, 20486311, 20486312, 20486298, 20486279, 20486280 надійшов вантаж з вугіллям.

Позивач повідомив відповідача про надходження на його адресу вантажу, про що відповідачу по телефону 36-54 було передано повідомлення 17.10.2015р. о 20:07 год., що вбачається з Книги повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження форми ГУ-2. Повідомлення прийняте начальником зміни відповідача ОСОБА_1 (а.с. 23-26).

Відповідач вантаж вчасно не забрав, про що був складений акт загальної форми ГУ-23 №4000 від 17.10.2015р. В графі опису обставин, що викликали складання акту, зазначено про затримку вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта, час початку затримки вагонів 17.10.2015р. 20:07. Акт був підписаний представниками позивача, представник відповідача начальник зміни ПАТ"АМКР" ОСОБА_1 на підписання не з'явився, про що також зазначено в цьому акті та засвідчено підписами представників позивача (а.с. 20).

Про закінчення затримки вагонів 20.10.2015р. о 01:30 год. був складений акт загальної форми ГУ-23 №4038 від 20.10.2015р. На підписання вказаного акту представник відповідача начальник зміни ПАТ"АМКР" ОСОБА_2 не з'явився, про що зазначено в акті та засвідчено підписами представників позивача (а.с. 21).

Про період з 17.10.2015р. 22:07 по 20.10.2015р. 01:30 затримки вагонів на станції призначення з вини вантажоодержувача та нарахування плати за зберігання вантажу представниками позивача також складено акт загальної форми ГУ-23 №9736 від 22.10.2015р. (а.с. 22).

Відповідно до накопичувальної картки від 22.10.2015р. №22109142 відповідачу по акту №9736 з урахуванням часу відповідальної затримки вантажу 2 діб, було нараховано збір за зберігання вантажу в сумі 71239,20 грн. (без ПДВ) (а.с. 19).

Картка була підписана відповідачем із застереженням, що ПАТ АМКР відмовляється від сплати суми 71239,20 грн. за зберігання вагонів у період з 17.10.2015р. 22:07 по 20.10.2015р. 01:30. Не погоджуючись із відомостями, занесеними до накопичувальної картки, відповідач зазначив, що закінчення затримки останнього неприйнятого підприємством поїзда по ст. Кривий Ріг-Головний: 18.10.2015 року 17.02".

У звязку з наявністю у накопичувальній картці означених вище зауважень відповідача, нарахована позивачем сума 71239,20 грн. збору за зберігання вантажу з урахуванням суми 14247,84 грн. - ПДВ 20%, всього 85487,04 грн. з особового рахунку відповідача у договірному порядку списана не була, а спір щодо стягнення цих коштів переданий на розгляд до суду.

Заперечуючи проти позову відповідач вказував, що останній поїзд був забраний відповідачем із затримкою, яка не перевищує 24 години, а надані позивачем докази про затримку понад цей термін є неналежними.

Відтак причиною спору є питання про виникнення у відповідача зобовязань зі сплати плати за зберігання вантажу за означеними відправками.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України та статті 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Положеннями абзацу 1 статті 42 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998р., залізниця зобов'язана повідомити одержувача про вантажі, які прибули на його адресу в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня.

Статтею 46 Статуту залізниць України передбачено, що одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу; терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами; вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби; цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача; за зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Пунктом 5 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., передбачено стягнення з одержувача, який не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені ст. 46 Статуту залізниць, плати за зберігання вантажу, встановленої тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Згідно п. 8 Правил зберігання вантажів, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Збір за зберігання вантажу розраховується за ставками пп. 2.1. п. 2 Розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язаних з ними послуг (Тарифне керівництво №1), затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №317 від 26.03.2009р.

Відповідно до абз. 3 п. 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

За приписами п. 8 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №113 від 25.02.1999р., у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Згідно п. 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., акти загальної форми складаються (окрім іншого), як у випадку затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства, так і в інших випадках для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.

При цьому, акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами.

Задовольняючи позовні вимоги позивача повністю місцевий господарський суд виходив із того, що про прибуття поїзда інд. 8630-141-4670 у кількості 64 вагони з вантажем вугілля оператор бюро інформації про підхід та прибуття вантажу ОСОБА_3 повідомила відповідального працівника ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" - начальника зміни ОСОБА_1 по телефону № 36-54, про що є запис у Книзі форми ГУ-2. В графі № 4 "Наименование груза" книги форми ГУ-2 зазначено вантаж "вугілля", який однаковий для всіх вагонів поїзда інд. 8630-141-4670. Начальник зміни повідомив, що вантаж не буде прийнятий на під'їзну колію по причині не прийому вантажоодержувачем. Тому працівниками станції було складено акт форми ГУ-23 № 4000 від 17.10.2015 року на початок затримки з 20 год. 07 хв. з вини вантажоодержувача. Запланований час подачі в Книзі форми ГУ-2 не вказано, так як вагони затримані на станції призначення з причини, не залежної від залізниці. Вантажний диспетчер ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" Заварська передала телефонограму № 425 від 20.10.15р. про закінчення затримки поїзда інд. (8630-141-4670) з 01 год. 30 хв. 20.10.2015р., про що складено акт форми № 4038 від 20.10.2015р.

Дослідивши доводи апеляційної скарги відповідача, колегія суддів вважає, що вони не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин, оскільки означені заперечення відповідача ґрунтуються лише на факті заповнення представниками позивача з недоліками Книги повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження. При цьому колегія суддів враховує на те, що зазначаючи у вказаній Книзі найменування вантажу «вугілля» навпроти одного вагону №65163628 працівники дороги поставили позначку (дужку), що це найменування вантажу віднесене до усіє решти зазначених вагонів поїзда, а тому цей недолік не можна вважати таким, що не дає можливості правильно ідентифікувати всі суттєві відомості про обставини, які занесено до цієї Книги.

Щодо заперечень відповідача про не надання йому позивачем на підпис зазначених актів загальної форми, то вони підлягають відхиленню судом з тих підстав, що достовірність встановлених у цих актах відомостей, відповідно до наведених вище положень п. 3 Правил складання актів, засвідчено підписами двох представників залізниці, які безпосередньо брали участь у засвідчені обставин, що стали підставою для складання акту, а тому не можуть бути визнані неналежними доказами навіть за відсутності підпису повноважного представника відповідача.

Враховує колегія суддів й на те, що стверджуючи, що вантаж за усією групою вагонів по вказаних накладних був отриманий 18.10.2015р. о 17:02, відповідач зі своєї сторони належних доказів щодо цих обставин суду не надав. Натомість до матеріалів справи надані копії залізничних накладних (ВТД), в яких зазначена дата видачі вантажу 21.10.2015р.(а.с 27-54).

Отже, місцевий господарський суд вірно встановив, що саме з вини відповідача мала місце затримка вагонів з 17.10.2015 р. 22:07 по 20.10.2015 р. 01:30, тобто понад час, встановлений для безкоштовного зберігання вантажу, що є підставою для виникнення у відповідача перед позивачем зобовязань зі сплати плати за зберігання вантажу на станції понад зазначений термін, що справляється за встановленим тарифом, та дійшов правомірного висновку щодо наявності підстав, передбачених умовами договору про експлуатацію залізничної підїзної колії та наведеними нормами законодавства, для стягнення з відповідача суми 85487,04 грн. відповідної платні.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що господарським судом повно, всебічно та об'єктивно досліджені всі обставини справи в їх сукупності, їм надана належна правова оцінка, оскаржене рішення місцевого господарського суду повністю відповідає вимогам законодавства, тому передбачених статтею 104 ГПК України підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у справі судового рішення немає.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2016р. у справі №904/3404/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Березкіна