КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2016 р. Справа№ 910/10122/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

за участю представників cторін:

позивача: Пономаренко В.М., довіреність б/н від 01.02.2016,

Ковалюк С.В., довіреність № 09/6 від 09.06.2016,

відповідача: Дещенко О.М., довіреність № 11/9/103 від 28.08.2016.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед"

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2016

у справі №910/10122/16 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед"

до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 15.07.2016 у справі №910/10122/16 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" відмовлено.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на встановлені ним обставини, а саме, що норми п. 12 Положення про оренду майна територіальної громади м. Києва № 34/6250 регулюють питання внесення змін до діючого договору оренди й не позбавляють права орендодавця, у разі закінчення строку дії договору оренди у відповідності до ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" заперечити проти продовження відносин оренди. Судом було встановлено, що позивачем не доведено наміру орендодавця й надалі передавати спірне майно в оренду, при цьому, останній заперечив у встановлений строк проти поновлення договору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Діамед" подало апеляційну скаргу в якій просило суд скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 15.07.2016 у справі №910/10122/16 і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Скаржник зазначив, що судом першої інстанції не в достатній мірі застосовано спеціальний нормативно-правовий акт, що розвиває загальні положення Цивільного та Господарського кодексів. Основним актом, що прямо регулює відносини між позивачем та відповідачем, є Положення про оренду майна територіальної громади м. Києва із змінами і доповненнями, внесеними рішеннями КМР, затверджене рішенням КМР №34/6250 від 22.09.2011.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 12.08.2016 для розгляду справи №910/10122/16 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" було сформовано колегію суддів під головуванням судді Андрієнка В.В., суддів Буравльова С.І., Шапрана В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.08.2016 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" прийнято до провадження у визначеному складі суддів і призначено до розгляду на 06.09.2016.

В судове засідання, яке відбулось 06.09.2016 з'явились представники позивача та відповідача, які надали суду усні пояснення стосовно доводів наведених в апеляційній скарзі.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.04.2008 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Діамед" (далі - орендар) та Поліклінікою № 2 Дніпровського району міста Києва (далі - орендодавець, Комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 Дніпровського району м. Києва" (КНП ЦПМСД № 2) укладено договір про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду № 2231/8 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець на підставі рішення Київради від 31.12.2006 № 526/583-1 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (приміщення), далі - об'єкт оренди, за адресою: проспект Тичини, 22 для розміщення аптеки, аптечного пункту.

Згідно п. 2.1. об'єктом оренди є нежиле приміщення, загальною площею 28,40 кв.м. в т.ч. на 1 поверсі 28,40 кв.м., згідно з викопіюванням з поверхневого плану, що складає невід'ємну частину договору. Об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі Поліклініки № 2 Дніпровського району міста Києва (п. 2.4. договору).

Відповідно, за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади міста Києва, затвердженої рішенням Київради від 28.09.2006 № 34/91. Розмір орендної плати за кожен наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць. Орендна плата сплачується орендарем, починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди (п.п. 3.1., 3.2., 3.5. договору).

Пунктом 9.1. договору встановлено, що даний договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє з 27.07.2007 до 27.07.2008.

Відповідно до п. 9.3. договору, вказано, що після закінчення строку дії цього договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради.

Судом першої інстанції було встановлено, що рішенням Київської міської ради від 19.02.2009 № 67/1122 "Про питання оренди об'єктів права комунальної власності територіальної громади міста Києва" було дозволено Товариству з обмеженою відповідальністю "Діамед" продовжити орендні відносини з Поліклінікою № 2 Дніпровського району м. Києва строком на 2 роки та 364 дні, щодо аптеки, яка реалізує готові ліки (аптечний пункт), 1 поверх, площа, 28,4 кв.м., що знаходиться за адресою просп. Тичини Павла, № 22, Дніпровський район м. Києва.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 13.11.2012 у справі № 5011-7/12793-2012 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" до Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Київська міська рада (КМДА) про спонукання укласти додаткову угоду, залишеного в силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2013 та постановою Вищого господарського суду міста Києва від 23.04.2013, зобов'язано вважати Додаткову угоду від 29.05.2012 до Договору оренди майна № 2231/8 від 15.04.2008, укладеною між Дніпровською районною м. Києві державною адміністрацію та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діамед", на умовах направленого 29.05.2012 Товариством з обмеженою відповідальністю "Діамед" проекту додаткової угоди Дніпровській районній у м. Києві державній адміністрації, щодо терміну дії договору, який встановлюється сторонами до 28.05.2015.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Згідно з приписами п. 2.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.11.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус (наприклад, позивач у даній справі був відповідачем в іншій, а відповідач у даній справі - позивачем в іншій). Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме фактам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), але не правовій оцінці таких фактів, здійсненій іншим судом чи іншим органом, який вирішує господарський спір.

Отже, вказаним рішенням також було встановлено, що відповідно до п. 2.3 Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, уповноважено виступати орендодавцями майна територіальної громади м. Києва, районні в м. Києві державні адміністрації, з огляду на що у відносинах по Договору оренди майна № 2231/8 від 15.04.2008 первісного орендодавця - Поліклініку № 2 змінено на нового орендодавця Дніпровську РДА м. Києва.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.03.2015 Комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 Дніпровського району міста Києва" звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" з листом № 232, відповідно до якого повідомило орендаря про закінчення терміну дії договору оренди від 15.04.2008 № 2231/8 та про відмову від подальшого продовження дії договору.

24.04.2015 ТОВ "Діамед" звернулось до КНП ЦПМСД № 2 із заявою щодо продовження договору про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, в якій повідомило про намір продовжувати орендні відносини. До вказаної заяви було долучено три примірники Додаткової угоди № 4 від 29.05.2015.

20.05.2015 ТОВ "Діамед" звернулося із заявою про продовження дії договору оренди до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації. До заяви було додано проект угоди № 4/1 від 29.05.2015 у трьох примірниках.

В свою чергу, відповідачем у справі було направлено на адресу позивача листи про заперечення щодо користування орендованим майном після закінчення договору оренди, а саме: № 5023/26/2/103 від 05.06.2015 та № 5263/26/3/103 від 11.06.2015 та необхідність повернути об'єкт оренди в порядку встановленому договором.

В своїй апеляційній скарзі позивач зазначив, що останній належним чином виконував умови договору оренди, вчасно сплачував орендну плату, дотримувався вимог правил пожежної безпеки, санітарно-технічних норм та правил тощо. Після цього позивач здійснив усі необхідні дії з метою внесення змін до істотних умов договору - продовження строку. Проте відповідач з цього питання не надав відповіді, у якій він навів би підставу, на основі якої позивачу було б відмолено. Так як позивач здійснив усі залежні від нього дії щодо продовження строку оренди шляхом підписання додаткової угоди від 29.05.2015 до Договору, а відповідач не вчинив жодних дій, що направленні на укладання додаткової угоди, позивач вважає своє право на подовження орендних відносин порушеним.

Однак, колегія суддів не може погодитись з даним твердженням скаржника, виходячи з наступного.

Отже, як було встановлено судом, що за своєю правовою природою між сторонами укладено договір оренди комунального майна, тому до спірних правовідносин слід застосувати спеціальні норми права, які передбачені Законом України "Про оренду державного та комунального майна", далі Закон.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Так, ст. 10 Закону чітко регламентує істотні умови договору оренди, яких сторони досягли при укладенні Договору. Таким чином, відповідно до вимог вказаної статті, як спеціальної норми, та ст. ст. 638, 759 ЦК України, ст. ст. 180, 181, 283 ГК України, як норм загальних, він вважається укладеним, згідно частини 8 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Частина перша статті 759 ЦК України, як загальна норма права визначає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Стаття 283 ГК України передбачає, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

В силу статті 526 ЦК України та частини першої ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, у п.п. 12.5., 12.6. Положення про оренду майна територіальної громади м. Києва № 34/6250 встановлено, що з метою розгляду питання про зміну істотних умов договору оренди орендар подає заяву, три підписані ним примірники змін до договору та, у випадках, визначених законом, звіт про оцінку об'єкта оренди до Головного управління, райдержадміністрації або підприємства, яке є орендодавцем до закінчення строку дії договору. Райдержадміністрація або підприємство, яке є орендодавцем, протягом 15 робочих днів опрацьовує подані документи та надає до Головного управління пропозиції щодо зміни істотних умов договору оренди, підписані ними примірники змін до договору та, у разі необхідності, звіт про оцінку об'єкта оренди для проведення рецензування.

Частиною четвертою статті 284 ГК України передбачено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Як було встановлено судом, договір про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва № 2231/8 закінчив свою дію 28.05.2015, а заява від позивача надійшла до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації 03.06.2015 - тобто після закінчення строку дії договору.

Крім того, норми п. 12 Положення регулюють питання внесення змін до діючого договору оренди й не позбавляють права орендодавця, у разі закінчення строку дії договору оренди у відповідності до ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" заперечити проти продовження відносин оренди.

Отже, всі наведені законодавчі норми визначають можливість продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих у мовах. При цьому, для такого автоматичного продовження договору оренди державного та комунального майна передбачена особливість - відсутність заяви однієї із сторін про припинення чи зміну умов договору протягом місяця після закінчення терміну його дії.

Позивачем не надано жодного доказу повідомлення його відповідачем, або власником майна про бажання використовувати спірне приміщення для власних потреб, а відтак позивача відсутні правові підстави стверджувати про порушення відповідачем ч. З ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Таким чином, доводи позивача щодо відсутності письмового попередження орендаря власником майна за три місяці до спливу строку дії договору про наміри використання приміщень у власній діяльності, а також необхідності продовження строку дії договору на підставі приписів частини 3 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та частини 1 статті 777 ЦК України є хибними, адже наявність чи відсутність повідомлення про наміри використовувати приміщення у власних потребах не спростовують факту закінчення строку дії договору та небажання орендодавця його продовжувати.

Позивачем не доведено наміру відповідача й надалі передавати спірне майно в оренду, при цьому відповідач заперечив у встановлений строк проти поновлення Договору.

Відповідно до пп. 12.1. Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва затвердженого рішенням Київської міської ради № 34/6250 від 22.09.11 внесення змін до договору оренди здійснюється за згодою орендодавця та орендаря.

З метою розгляду питання про зміну істотних умов Договору оренди орендар, у порядку пп.12.5. Положення, подає заяву, три підписані ним примірники змін до Договору до райдержадміністрації, яка є орендодавцем до закінчення строку Договору.

Оскільки позивачем не доведено наміру орендодавця й надалі передавати спірне майно в оренду, та враховуючи те, що останній заперечив у встановлений строк проти поновлення договору, тому у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається, апеляційна скарга позивача є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду м. Києва від 15.07.2016 у справі №910/10122/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" - без задоволення.

2. Матеріали справи №910/10122/16 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран