КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2016 р. Справа№ 925/1455/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Зубець Л.П.

За участю секретаря судового засідання Москаленко Г.С.

представників сторін:

від позивача - Гіндрюк Т.С., дов. № 422/16 від 07.07.2016 р.;

від відповідача - Матвєєв Є.О., дов. № б/н від 18.09.2015 року;

від третьої особи - не з'явилися.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк

Аваль»

на рішення Господарського суду Черкаської області

від 24.05.2016 року

у справі № 925/1455/15 (суддя Спаських Н.М)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк

Аваль»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лесарк»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-

промисловий дім «Земляни»

про звернення стягнення на нерухоме майно - земельну ділянку

для погашення заборгованості в розмірі

1 355 789,89 дол.США, що еквівалентно 29 956 915,17 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 24.05.2016 року по справі № 925/1455/15 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Черкаської області від 24.05.2016 року по справі № 925/1455/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.06.2016 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 17.08.2016 року.

17.08.2016 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Лесарк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

17.08.2016 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від арбітражного керуючого Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промисловий дім «Земляни» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому третя особа просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.08.2016 року було продовжено строк розгляду спору та відкладено розгляд справи на 31.08.2016 року.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду Черкаської області від 24.05.2016 року по справі № 925/1455/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Лесарк» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промисловий дім «Земляни» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції по даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника третьої особи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників присутніх сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

02.07.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» (далі - Банк, позивач, ПАТ «Райффайзен банк Аваль») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промисловий дім «Земляни» (далі - Позичальник, третя особа, ТОВ «ТПД «Земляни») укладено Кредитний договір № 010/02-47/857-07 (далі - Кредитний договір).

За умовами Кредитного договору Позичальнику надано кредит у сумі 525 000,00 дол. США строком до 01.07.2017 року.

Як стверджує позивач, Позичальником не виконано умови Кредитного договору в частині повернення Кредиту та своєчасної сплати нарахованих відсотків, у зв'язку з чим Позичальник заборгував за кредитом 1 355 789,89 дол. США, а також 183 223,36 дол. США. за відсотками.

05.07.2007 року, в забезпечення виконань за Кредитним договором, між ТОВ «ТПД «Земляни» та ПАТ «Райффайзен банк Аваль» укладено Договір іпотеки (далі - Договір іпотеки).

За умовами Договору в заставу Банку передано нерухоме майно Позичальника, а саме нежитлова будівля магазину з підвалом, загальною площею 3 952,9 кв.м. та земельна ділянка загальною площею 3 979 кв.м., для обслуговування універмагу, які знаходяться адресою: Черкаська обл., м. Умань, вул. Рафаїла Чорного, 4.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.10.2010 року порушено провадження у справі № Б-50/184-10 про банкрутство ТОВ «ТПД «Земляни».

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.12.2010 року у справі № Б-50/184-10 було визнано грошові вимоги ПАТ «Райффайзен банк Аваль» на суму 148 106,94 грн. неустойки, визнано та включено до реєстру вимог кредиторів до першої черги вимоги Банку на суму 11 852 597,49 грн. (гривневий еквівалент заборгованості), які забезпечені іпотечним (заставним) майном та окремо внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; затверджено відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав, в тому числі нежитлова будівля магазину з підвалом загальною площею 3 952,9 кв. м., та земельна ділянка загальною площею 3 979 кв.м., що розташовані за адресою: Черкаська обл., м. Умань, вул. Р. Чорного, 4.

Постановою Господарського суду Харківської області від 12.01.2011 року у справі № Б-50/184-10 визнано банкрутом ТОВ «ТПД «Земляни» та відкрито ліквідаційну процедуру.

Під час провадження у справі про банкрутство, активи боржника виставлено на реалізацію через біржу шляхом проведення аукціонних торгів. В результаті проведеного аукціону ТОВ «Інтер-Строй-Інвест» придбав лот № 1 - нежитлова будівля універмагу на земельній ділянці, що складає предмет даного спору.

02.09.2011 року, за результатами аукціону, між ТОВ «ТПД «Земляни» в особі ліквідатора Мухітдінова Р.Д. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-Строй Інвест» було укладено Договір купівлі-продажу нежитлової будівлі та земельної ділянки загальною площею 0,3979 га, за адресою: Черкаська обл., м. Умань, вул. Р.Чорного, 4. на якій розташована нежитлова будівля з підвалами та ґанками літ. «А-2», під. літ. «А,Б.а,а.1.,а.2» (цегла), загальною площею 3 932,3 кв.м., чотири сараї літ. «В», «Г», «Д», «Б», вимощення-1, огорожа № 1, троє воріт 2,3,5, хвіртка № 4, огорожа № 6, приямки № 7, 8, для обслуговування універмагу.

Як стверджують відповідач та третя особа, на момент укладення вказаного Договору купівлі-продажу від 02.09.2011 року заборони на відчуження нерухомого майна із земельною ділянкою у державному реєстрі іпотек вже не було.

02.09.2011 року було знято арешт з нерухомого майна на підставі ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 20.07.2011 року у справі № 10-384/2011 та 02.09.2011 року із Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна було вилучено обтяження іпотекою належного ТОВ «ТПД «Земляни» майна на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 22.08.2011 року у справі № 2-433/11 (т. 1, а.с. 40).

З матеріалів справи встановлено, що у подальшому право власності на вказане нерухоме майно разом із земельною ділянкою за адресою: м. Умань, вул. Р.Чорного, 4 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕСАРК» (далі - відповідача, ТОВ «Лесарк»), що також підтверджується поясненнями сторін.

Як зазначено, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 09.02.2015 року, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду Укарїни від 12.05.2015 року у справі № Б-50/184-10, визнано недійсним аукціон з продажу майна банкрута ТОВ «ТПД «Земляни» від 21.02.2011 року та визнано недійсним Договір купівлі-продажу нежитлової будівлі та земельної ділянки від 02.09.2011 року (т.1, а.с. 27, 32).

Звертаючись з даним позовом, позивач стверджує, що перехід права власності на предмет іпотеки до відповідача в будь-якому випадку надає банку право звертати стягнення на це майно у відповідності до положень ст. 23 Закону України «Про іпотеку», оскільки продаж спірного майна в процедурі банкрутства визнано незаконним.

З урахуванням заяви про зміну предмету позову від 04.05.2016 року, позивач просить суд звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за Договором іпотеки від 05.07.2007 року, що укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ТПД «Земляни» та посвідчений державним нотаріусом Уманської міської нотаріальної контори Дашицькою Л.Л., а саме: нежитлову будівлю загальною площею 3 932,3 м.кв. та земельну ділянку загальною площею 0,3979 га, які знаходяться за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Рафаїла Чорного, 4, належать ТОВ «Лесарк», на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в рахунок погашення основної заборгованості за Кредитним договором № 010/02-47/857-07 від 02.07.2007 року в розмірі 1 355 789,89 дол. США. Також позивач просить визначити спосіб реалізації предмета іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження та встановити початкову ціну реалізації предмета іпотеки в розмірі 12 835 659,00 грн. (т. 2 а.с. 12).

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ТОВ «Лесарк» отримав спірне майно у власність від ТОВ «Інтер-Строй Інвест», яке, в свою чергу, отримало його від ТОВ «ТПД «Земляни», і на момент придбання спірного майна у власність воно було вільне від статусу іпотечного майна та всіх обтяжень, оскільки було продано у процесі ліквідаційної процедури у справі про банкрутство ТОВ «ТПД «Земляни», відповідно до приписів Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Як передбачено п. 6 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника.

Спірне майно було відчужено в ході ліквідаційної процедури боржника - ТОВ «ТПД «Земляни», а отже скасування накладених на нього заборон відчуження, арештів та зняття обмежень продажу внаслідок іпотеки є обґрунтованим та законним.

За таких обставин особа, до якої перейшло право власності на майно, що було предметом іпотеки, але реалізоване в межах ліквідаційної процедури з припиненням обтяження, не набуває статусу іпотекодавця.

Особа, яка набула право власності на об'єкт нерухомого майна не обтяженого іпотекою, не набуває статусу іпотекодавця, за таких обставин, не підлягають задоволенню позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, спірне майно переходило у власність спочатку ТОВ «Інтер-Строй Інвест», а потім і ТОВ «Лесарк» вже вільним від будь-яких обтяжень і не могло при цьому зберігати статус іпотечного майна.

Продаж майна у ліквідаційній процедурі не переводить іпотечне обтяження на відповідача у справі, бо всі арешти з майна у ліквідаційній процедурі знімаються, а норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мають в цьому випадку перевагу, як спеціальний закон, процедури якого поширюються на всіх кредиторів.

Скасування заборон та вилучення обтяжень офіційно зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і докази того, що записи про іпотечне обтяження були відновлені - у справі відсутні.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обтяження іпотекою на майно відповідача не переходить, а тому ст. 23 Закону України «Про іпотеку» до нього застосовуватися не може.

Крім того, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 09.02.2015 року у справі № б-50/184-10 було визнано недійсним аукціон від 21.02.2011 року з продажу майна банкрута (ТОВ «ТПД «Земляни») та визнано недійсним Договір купівлі-продажу нежитлової будівлі і земельної ділянки від 02.09.2011 року (т.1 а.с. 27-31). Підставою недійсності стало порушення процедури реалізації майна.

У відповідності до ст. 216 Цивільного кодексу України, за наслідками визнання договору недійсним повинна відбутися реституція і все отримане за недійсною угодою сторони повинні були повернути одна одній. З цих підстав спірне майно повинно б повернутися до ліквідаційної маси і продаватися знову.

Тобто, у даному випадку ТОВ «ТПД «Земляни» є особою, права якої порушено, оскільки вказане майно повинно було повернутися до ліквідаційної маси останнього, відповідно до положень ст. 216 Цивільного кодексу України.

У матеріалах справи відсутні докази повернення майна у ліквідаційну масу, як і докази вжиття відповідних дій позивачем, як кредитором у справі про банкрутство № Б-50/184-10, та третьою особою, як власником майна.

З огляду на положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» спірне майно не може бути вільним від подальшого здійснення процедури ліквідації банкрута, а отже позивач, у даному випадку, не може заявляти самостійний позов про звернення стягнення на колишнє іпотечне майно на свою користь.

При цьому, саме третя особа є тією стороною, права та обов'язки якої порушені у даному випадку. Позивач не позбавлений права в процедурі банкрутства ставити питання про повернення спірного майна у ліквідаційну масу ТОВ «ТПД «Земляни».

Отже, позивачем не доведено належним чином свого права на звернення до суду саме з таким позовом.

Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 22.08.2011 року у справі № 2-4333/11 задоволено позов ТОВ «ТПД «Земляни» в особі арбітражного керуючого до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округа та визнано незаконними дії нотаріуса про відмову у знятті заборони на відчуження спірного майна, зобов'язано нотаріуса зняти таку заборону та виключити запис з Державного реєстру іпотек про обтяження спірного нерухомого майна, реєстраційний номер іпотеки 5323524 (т. 2 а.с. 5).

Дане рішення стало підставою для зняття обтяження на спірне майно, що підтверджено Інформаційнійною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с. 40).

Крім того, рішення Люботинського міського суду Харківської області від 22.08.2011 року залишено без змін Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18.10.2011 року (т. 2 а.с. 6).

Доказів оспорювання зняття заборони на відчуження спірного майна суду не надано.

За таких обставин, під час реалізації вказане майно не перебувало під обтяженням, а отже відповідне обтяження не могло перейти до нового власника.

Згідно пояснень сторін, у результаті продажу спірного майна у процедурі ліквідації ТОВ «ТПД «Земляни» було отримано 1 443 432,47 грн., які були передані в депозит приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округа Левченка В.Г. з метою виконання грошових зобов'язань перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», як кредитором, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Левченко В.Г. від 05.02.2013 року (т. 1 а.с. 101).

У відповідності до ст. 537 Цивільного кодексу України, боржник має право виконати свій обов'язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: 1) відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов'язання; 2) ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; 3) відсутності представника недієздатного кредитора.

Нотаріус повідомляє кредитора у порядку, встановленому законом, про внесення боргу у депозит.

Листом № 10/02-32 від 14.02.2013 року нотаріус повідомив ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про отримання вказаних коштів в депозит на окремий поточний рахунок (т.1 а.с.102).

05.05.2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» направлено нотаріусу Левченко В.Г. нотаріально посвідчену заяву з реквізитами банківського рахунку, на який необхідно перерахувати кошти з депозиту нотаріуса (т. 1 а.с. 103).

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» зазначає, що він не зміг отримати кошти від продажу спірного майна у ліквідаційній процедурі за платіжним дорученням на перерахування коштів від 14.05.2014 року, оскільки приватний нотаріус Левченко В.Г. відкрив депозитний рахунок у ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА», в який на підставі постанови Правління Національного банку України від 31.07.2014 року № 456 «Про віднесення ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 01.08.2014 року прийнято рішення № 67 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА», згідно з яким з 04.08.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА».

Як зазначалося, нотаріус листом № 10/02-32 від 14.02.2013 року повідомив ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про отримання коштів в депозит, проте останній звернувся з платіжним дорученням лише 14.05.2014 року.

При цьому, право на фактичне отримання даних коштів позивач мав з лютого 2013 року. Лише затягування таких дій позивачем призвело до негативних для нього наслідків.

З огляду на вказане та положення ст. 537 Цивільного кодексу України, переданням коштів у депозит нотаріуса, третя особа виконала свої зобов'язання перед позивачем, як кредитором, на суму 1 443 432,47 грн.

Докази неправомірності дій арбітражного керуючого з приводу внесення ним коштів на депозит приватного нотаріуса ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та докази подання таких скарг у процедурі ліквідації матеріали справи не містять.

Таким чином, позивач зі своєї волі не вжив своєчасних заходів для отримання коштів, та не ініціював перед ліквідатором третьої особи проведення двосторонньої реституція.

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає, оскільки чинне законодавство не передбачає права кредитора - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» поза межами справ про банкрутство, самостійно займатися погашенням своїх кредиторських вимог, не домагаючись повернення спірного майна у ліквідаційну масу, після визнання недійсним аукціону та договору купівлі-продажу.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Черкаської області від 24.05.2016 року по справі № 925/1455/15 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 24.05.2016 року по справі № 925/1455/15 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 925/1455/15 повернути до Господарського суду Черкаської області.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

Л.П. Зубець

Повний текст рішення складено 05.09.2016 року.