донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

12.09.2016 р. справа №905/1880/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: не зявився; ОСОБА_4 за довіреністю;
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Моспінське вуглепереробне підприємство", м. Добропілля
на рішення господарського судуДонецької області
від18.08.2016 р.
у справі№ 905/1880/16 (суддя: Кучерява О.О.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Метбудзабезпечення", м. Покровськ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Моспінське вуглепереробне підприємство", м. Добропілля
простягнення 102 203 грн. 34 коп.
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Метбудзабезпечення" (далі ТОВ "Метбудзабезпечення", позивач) звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення на його користь з Товариства з обмеженою відповідальністю "Моспінське вуглепереробне підприємство" (далі - ТОВ "Моспінське вуглепереробне підприємство", відповідач) боргу за договором поставки № 168-УП від 15.12.2014 р. в сумі 102 203 грн. 34 коп.

Рішенням господарського суду Донецької області від 18.08.2016 р. у справі № 905/1880/16 позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача борг у сумі 102 203 грн. 34 коп., а також витрати зі сплати судового збору у сумі 1 533 грн. 05 коп.

Рішення суду мотивоване доведеністю та обґрунтованістю позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, ТОВ "Моспінське вуглепереробне підприємство" подало апеляційну скаргу, в якій просить дане рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ "Метбудзабезпечення" до ТОВ "Моспінське вуглепереробне підприємство" відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права України, при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

Зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на ненастання строку оплати через недодержання позивачем умов п. 4.7. договору, на підставі якого заявлений позов, що робить неможливим початок перебігу терміну для оплати поставленої продукції.

Скаржник стверджує, що позивач не довів факт прострочення строку здійснення розрахунків за продукцію, відтак, у відповідача відсутнє порушення зобовязання щодо оплати.

Позивач письмовий відзив на апеляційну скаргу не надав, представник позивача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та заявив клопотання про відкладення розгляду даної справи у звязку з необхідністю оформлення належним чином платіжного доручення, що підтверджує сплату відповідачем суми боргу, яке судовою колегією відхилено за необґрунтованістю, оскільки дана обставина не є підставою для неможливості розгляду справи по суті.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст.811 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено місцевим господарським судом, між ТОВ "Метбудзабезпечення", як постачальником, та ТОВ "Моспінське вуглепереробне підприємство", як покупцем, укладено договір поставки № 168-УП від 15.12.2014 р. (далі договір), відповідно до якого постачальник зобовязався поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення (далі - продукцію), в асортименті, кількості, в строки, за ціною і за якісними характеристиками, які погоджені сторонами даним договором і специфікаціях, що є невідємною частиною даного договору.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що покупець зобовязаний прийняти і оплатити поставлену у його власність продукцію відповідно до умов цього договору.

Згідно з п. 1.3. договору постачальник гарантує, що постачаєма за даним договором продукція належить постачальнику на праві власності, та на дату набрання чинності договору не обтяжена правами третіх осіб, в тому числі: не продана, не заставлена, не знаходиться під забороною відчуження, арештом, пройшла митну очистку та оформлення, а також є вільною від інших обтяжень та не є предметом спору, і що постачальник вправі розпоряджатися даною продукцією, в тому числі поставляти її покупцю у відповідності з умовами даного договору. На вимогу покупця, постачальник зобовязаний надати йому документи, які підтверджують вищезазначені в даному пункті обставини.

Умовами п. 4.1. сторонами погоджено, що поставка продукції проводиться партіями в асортименті, кількості, по цінам, з якісними характеристиками та в строки, узгодженими сторонами в специфікаціях до даного договору.

Під партією продукції сторони розуміють будь-яку кількість продукції, однорідної за своїми якісними показниками, що супроводжується одним документом про якість та/або одним товаросупровідним документом.

Відповідно до абз. 1 п. 4.2. договору умови поставки продукції DDP, відповідно до "Інкотермс 2000", з урахуванням умов та застережень, які містяться в даному договорі та/або відповідних специфікаціях до договору.

Згідно з абз. 1 п. 4.3. договору постачальник зобов'язаний надати покупцю наступні документи:

- рахунок;

- податкову накладну;

- видаткову накладну;

- відповідні товаросупровідні накладні (залізничну/товаротранспортну накладну);

- сертифікат якості завода-виготовлювача та/або паспорт;

- сертифікат відповідності (у випадку, якщо продукція підлягає обовязковій сертифікації);

- дозвіл Держгорпромнагляду (у випадку, якщо отримання даного документу є обовязковим відповідно до норм чинного законодавства);

- інструкцію по експлуатації (у випадку, якщо даний документ передбачений);

- технічну документацію, передбачену п. 2.4. даного договору.

Згідно з п. 4.4. договору у випадку поставки продукції без товаросупровідної документації, що тягне неможливість здійснити прийомку продукції за кількістю, якістю, асортиментом, комплектності, покупець має право відмовитися від прийомки продукції, яка надійшла. В такому випадку повернення продукції здійснюється в порядку, передбаченому п. 2.5. договору.

Пунктом 4.7 договору сторонами визначено, що датою поставки вважається дата, яка вказана представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником.

За умовами п. 5.1. договору загальна сума договору визначається загальною сумою всіх специфікацій, які є невідємною частиною даного договору. У випадку відхилення кількості фактично поставленої продукції від погодженої до поставки кількості, загальна вартість договору змінюється пропорційній кількості фактично поставленої продукції з розрахунку її ціни, вказаної у відповідних специфікаціях до даного договору. Толеранс (відхилення по кількості) поставки продукції складає 10 %, якщо інше не погоджено сторонами у відповідних специфікаціях до договору.

В будь-якому випадку, загальна орієнтовна сума договору не повинна перевищувати 38 000 000,00 грн. з ПДВ на дату укладення договору. Сума договору може бути збільшена шляхом підписання сторонами відповідної додаткової угоди після отримання дозволу уповноваженого на те органу правління покупця.

Відповідно п. 5.2. договору ціни на постачаєму постачальником продукцію встановлюються сторонами у відповідних специфікаціях до даного договору.

Згідно з п. 5.4. договору розрахунки за поставлену постачальником продукцію за договором здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 (пяти) робочих днів з 60 (шістдесятого) календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунка та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 даного договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунка покупця.

Згідно з п. 8.1. договору даний договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представникам сторін та скріплення печатками сторін. Сторони дійшли згоди, що у випадку належного виконання обома сторонами своїх зобовязань, строк дії договору встановлюється до 31.12.2016 р. включно.

У випадку не виконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобовязань за даним договором, строк дії договору продовжується до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Як свідчать матеріали справи, сторонами підписана специфікація б/н від 15.12.2014 р. до договору на загальну суму 100 379 грн. 45 коп., якою погоджено асортимент, кількість, ціну та умови поставки продукції, зокрема, умовами п. 3 даної специфікації допускається відхилення від кількості продукції в межах +/-10 %.

На виконання умов договору позивачем було передано, а відповідачем прийнято продукцію за видатковою накладною № РН-0000102 від 22.01.2015 р. на суму 102 203 грн. 34 коп., яка отримана представником відповідача без будь-яких зауважень, про що свідчить його підпис на вказаному документі.

Умовами п. 5.1. договору та п. 3 специфікації б/н від 15.12.2014 р. визначено толеранс постачання продукції, а саме: +/- 10 %, відтак, позивачем поставлено товар, відповідно до спірної накладної, в межах погодженого сторонами толерансу постачання.

Факт приймання відповідачем продукції за спірною видатковою накладною підтверджується підписом представника відповідача за довіреністю № 2 від 20.01.2015 р.

Оскільки при прийманні продукції відповідачем жодних актів про некомплектність продукції та відсутність супровідних документів не складалося, в подальшому відповідач із відповідними претензіями на адресу позивача не звертався і іншого відповідачем не доведено, що свідчить про передання відповідачу останніх у повному обсязі.

Матеріали справи не містять доказів відмови відповідачем від продукції та прийняття її у встановленому порядку на відповідальне зберігання.

Відповідачем не доведено факту отримання спірної продукції за іншою датою ніж за датою, за якою складено видаткову накладну № РН-0000102, а саме, 22.01.2015 року.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач звернувся до відповідача з вимогою про оплату заборгованості № 02/09-03 від 28.09.2015 р. та виставив відповідачу рахунок-фактуру № СФ-0002444 від 28.09.2015 р. на суму 102 203 грн. 34 коп., яка залишена відповідачем без виконання.

Таким чином, відповідач свої зобовязання за договором не виконав, а тому, судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача борг у сумі 102 203 грн. 34 коп.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню в силі.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Моспінське вуглепереробне підприємство" на рішення господарського суду Донецької області від 18.08.2016 р. у справі № 905/1880/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 18.08.2016 р. у справі № 905/1880/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий К.І. Бойченко

Судді Д.О. Попков

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.