ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2016 р. Справа № 914/3812/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючий суддя Желік М.Б.

Суддів Костів Т.С.

Малех І.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" №08.42-186/85-872 від 29.02.2016 року

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Союз-Київ" (вул. Зої Космодем'янської, буд. 17, м. Бориспіль, Київська область, 08300; ) з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-союз" (вул. Навроцького, буд. 25, м. Львів, 79034; ) на суму 30733461 грн. 46 коп.

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 17.02.2016 року

у справі № 914/3812/15

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернотрейд"

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-союз" (вул. Навроцького, буд. 25, м. Львів, 79034; )

за участю представників:

від ПАТ "Укрсоцбанк": Гаман О.М.

від ПАТ "Укрсоцбанк": Клаптюк В.А.

Арбітражний керуючий: Гусар І.О.

від ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України": Федулов Ю.В.

Учасникам процесу роз'яснено їх права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20,22 ГПК України. 06.07.2016 року представником Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" подано заяву про відвід судді-доповідача Желіка М.Б., у задоволенні якої відмовлено, про що винесено відповідну ухвалу від 06.07.2016 року. 31.08.2016 року представником ПАТ "Укрсоцбанк" подано заяву про відвід складу суду у справі № 914/3812/15, у задоволенні якої відмовлено, про що винесено відповідну ухвалу від 31.08.2016 року. За клопотанням представника ПАТ «Укрсоцбанк» здійснювалась технічна фіксація судового процесу.

У судовому засіданні 13.09.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

17.02.2016 року господарським судом Львівської області (суддя Цікало А.І.) у справі № 914/3812/15 розглянуто заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Союз-Київ" та визнано його вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Агро-союз» на суму 30 735 897 грн. 46 коп. (30 733 461 грн. 46 коп. - заборгованість; 2 436 грн. 00 коп. - витрати по сплаті судового збору у справі про банкрутство).

Не погодившись з ухвалою від 17.02.2016 року у справі № 914/3812/15, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що договір поворотної фінансової допомоги №26/02/2015 від 26.02.2015 року, укладений між боржником та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Союз-Київ", укладений з порушенням законодавства та не відповідає вимогам, встановленим ст.203 ЦК України, ст. 207 ГК України, а тому підлягає визнанню недійсним, а вимоги кредитора, що грунтуються на такому договорі, повинні бути відхилені. Також скаржник зазначає, що укладення боржником ряду таких договорів було спрямоване на отримання злочинного результату - доведення підприємства до банкрутства. Відтак, скаржник просить скасувати вказану ухвалу господарського суду Львівської області щодо кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Союз-Київ" та постановити нове рішення, яким вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Союз-Київ" відхилити.

Згідно з автоматизованим розподілом справ КП "Документообіг господарських судів", 15.03.2016 року справу за № 914/3812/15 розподілено до розгляду судді - доповідачу Желіку М.Б., членами колегії суддів Костів Т.С., Марко Р.І.

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 16.03.2016 року поновлено скаржнику строк на подання апеляційної скарги, матеріали апеляційної скарги визнано достатніми для прийняття їх до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 31.04.2016 року. Рух справи відображено в ухвалах суду від 31.03.2016 року, від 18.04.2016 року, від 18.05.2016 року, від 02.06.2016 року, від 06.07.2016 року, від 27.07.2016 року, від 03.08.2016 року, від 31.08.2016 року, від 07.09.2016 року. Зокрема, ухвалою від 18.05.2016 року колегією суддів задоволено клопотання ПАТ "Укрсоцбанк" про витребування банківських виписок. Ухвалою суду від 02.06.2016 року строку розгляду апеляційної скарги продовжено на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 06.07.2016 року. Ухвалами від 06.07.2016 року задоволено клопотання про витребування доказів, про продовження строку розгляду справи та відкладено її розгляд на 27.07.2016 року.

У зв'язку з перебуванням суддів Марко Р.І. та Костів Т.С. у відпустці, 22.07.2016 року здійснено автоматизовану зміну складу колегії суддів, внаслідок чого до складу колегії суддів включено суддю Кравчук Н.М. та суддю Кузь В.Л.

Ухвалою суду від 03.08.2016 року задоволено клопотання про витребування доказів та відкладено розгляд справи на 31.08.2016 року.

У зв'язку з перебуванням членів колегії - суддів Кузь В.Л. та Кравчук Н.М. у відпустці, 30.08.2016 року здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів, внаслідок чого до складу колегії суддів включено суддю Костів Т.С. та Малех І.Б.

Ухвалою від 31.08.2016 року відмовлено у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі ТОВ «Агро-Союз Проекти» та ТОВ ФГ «Світанок» у статусі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні боржника, та відкладено розгляд справи.

18.04.2016 року на адресу суду надійшов відзив ТОВ «Агро-Союз-Київ», відповідно до яких просив залишити без змін ухвалу господарського суду Львівської області від 17.02.2016 року, а апеляційну скаргу без задоволення.

18.05.2016 року представником ПАТ "Укрсоцбанк" подано клопотання про долучення документів та про витребування доказів; 02.06.2016 року подано додаткові пояснення; 06.07.2016 року подано клопотання про витребування доказів; 31.08.2016 року подано доповнення до додаткових пояснень та додаткові пояснення.

01.06.2016 року на адресу суду надійшов лист від ПАТ «АБ «Радабанк» на виконання вимог ухвали суду від 18.05.2016 року.

22.07.2016 року на адресу суду надійшов лист від ПАТ «Кредобанк» на виконання вимог ухвали суду від 06.07.2016 року.

29.07.2016 року на адресу суду надійшов лист від ПАТ «АБ «Радабанк» на виконання вимог ухвали суду від 06.07.2016 року; 22.08.2016 року на адресу суду на виконання вимог ухвали суду від 03.08.2016 року надійшов лист від ПАТ "АБ "Радабанк".

У судовому засіданні 13.09.2016 року представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задоволити. Також представник ПАТ «Укрсоцбанк» у судовому засіданні 13.09.2016 року підтримав подане через канцелярію суду клопотання про залучення до участі у справі ТОВ «Корпорація «Агро-Союз» у статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні боржника, оскільки вважає, що у разі включення до реєстру вимог кредиторів вимог ПАТ «Укрсоцбанку» таке рішення вплине на права та інтереси ТОВ «Корпорація «Агро-Союз».

Відповідно до ч.1 ст.27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї зі сторін.

Колегія суддів звертає увагу, що ТОВ «Корпорація «Агро-Союз» згідно з ухвалами місцевого суду від 17.02.2016 року є кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-союз", його вимоги визнані судом та включені в реєстр вимог кредиторів, тобто він вже є учасником - кредитором провадження у справі про банкрутство.

Враховуючи наведене, суд відмовляє у задоволенні поданого клопотання як безпідставного та необгрунтованого.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла до висновку про те, що вимоги апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" є частково обгрунтованими у зв'язку з наступним.

12.11.15 року ухвалою Господарського суду Львівської області порушено провадження у справі № 914/3812/15 про банкрутство ТзОВ "Компанія "Агро-союз".

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.12.2015 р. заяву ТзОВ "Агро-Союз-Київ" з вимогами до ТзОВ "Компанія "Агро-союз" на суму 30 733 461 грн. 46 коп. прийнято до розгляду.

Відповідно до ч.5 ст.23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що розпорядник майна боржника не пізніше, ніж на десятий день з дня, наступного після закінчення встановленого частиною першою цієї статті строку, з урахуванням результатів розгляду вимог кредиторів боржником повністю або частково визнає їх або відхиляє з обґрунтуванням підстав визнання чи відхилення, про що письмово повідомляє заявників і господарський суд, а також подає до суду письмовий звіт про надіслані всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами разом з копіями повідомлень про вручення поштового відправлення та описів вкладення в поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредиторами.

Згідно з повідомленням від 15.01.2016 р. вих. № 02-01-59/22 ТзОВ "Агро-Союз-Київ" та Господарський суд Львівської області було повідомлено про те, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-союз" та розпорядником майна Гусар І.О. розглянуто заяву з вимогами до боржника та заявлені вимоги визнано у повному обсязі.

Відповідно до матеріалів справи 26.02.2015 р. між ТзОВ "Компанія "Агро-союз" та ТзОВ "Агро-Союз-Київ" укладено договір поворотної фінансової допомоги № 26/02/15.

Згідно з п.1.1. даного договору позикодавець зобов'язується надати позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов'язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в розмірі, що становить 25 000 000,00 грн. (п. 2.1.).

Відповідно до п.2.3. даного договору поворотна фінансова допомога може надаватися частинами у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів позикодавцем на поточний рахунок позичальника платежами, але в будь-якому випадку не пізніше 31 грудня 2015 року включно.

Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню позикодавцю позичальником в повному розмірі протягом 30 днів з дня фактичного отримання повної суми поворотної фінансової допомоги (п. 3.1.).

Відповідно до платіжного доручення № 1 від 18.08.2015 р. та платіжного доручення № 2 від 18.08.2015 р. на виконання умов договору поворотної фінансової допомоги № 26/02/15 від 26.02.15, ТзОВ "Агро-Союз-Київ" перерахувало на рахунок ТзОВ "Компанія "Агро-Союз" кошти у розмірі 25 000 000,00 грн.

ТзОВ "Компанія "Агро-Союз" за вказаним договором було повернуто кредитору ТзОВ "Агро-Союз-Київ" лише 10 000,00 грн., у зв'язку з чим станом на дату подання заяви з вимогами до боржника сума заборгованості ТзОВ "Компанія "Агро-Союз" перед ТзОВ "Агро-Союз-Київ" за договором поворотної фінансової допомоги № 26/02/15 від 26.02.15, яка виникла до дати порушення провадження у справі про банкрутство №914/3812/15, складає 24 990 000,00 грн.

01.11.2012 р. між ТзОВ "Агро-Союз-Київ" та ТзОВ "Компанія "Агро-союз" укладено договір № 135-12/705, відповідно до якого постачальник (ТзОВ "Компанія "Агро-союз") зобов'язується поставити, а покупець (ТзОВ "Агро-Союз-Київ") прийняти та оплатити товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в підписаних сторонами видаткових накладних. Покупець здійснює попередню оплату кожної партії продукції протягом 10 календарних днів з моменту виставлення рахунків (п. 3.1 договору).

Кредитором долучено виписки по рахунку та листи, адресовані боржнику, про зміну призначення платежів у платіжних дорученнях, якими, на його переконання, підтверджується здійснення ним передоплати по договору № 135-12/705 на суму 3 503 666,61 грн., а також копію вимоги про повернення таких коштів у зв'язку з невиконанням боржником обов'язку по поставці товару, яка була вручена ТзОВ "Компанія "Агро-союз" 04.07.2015 року.

Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка регулює порядок здійснення безготівкових розрахунків, встановлено, що банки перевіряють відповідність заповнення реквізитів розрахункових документів клієнтів на відповідність вимогам пунктів 2.4 та 2.5 Інструкції та додатку 8 до неї.

Реквізит платіжного доручення "Призначення платежу" заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України і відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту лише за зовнішніми ознаками (пункт 3.8 Інструкції).

Відповідно до пункту 2.29 Інструкції платник має право в будь-який час до списання платежу з рахунку відкликати з банку, що його обслуговує, платіжні доручення в порядку, визначеному внутрішніми правилами цього банку. Платник може змінити реквізит "Призначення платежу" до списання коштів з його рахунку, оформивши нове платіжне доручення.

Після списання коштів з рахунку платника питання щодо уточнення інформації, зазначеної у реквізиті "Призначення платежу", вирішується між сторонами переказу без участі банку (Лист Національного Банку України «Про заміну інформації у реквізиті "Призначення платежу"» від 09.06.2011 року N 25-111/1438-7141).

Подані банківські виписки, в яких відсутнє призначення платежу на виконання договору № 135-12/705, не є належним доказом здійснення покупцем передоплати по вказаному договору. Так, кредитором подано листи, якими він просив боржника по справі вважати недійсними призначення платежу, зазначені в платіжних документах (перелік у кожному листі), а правильними вважати «передплата за товар зг.договору № 135-12/705 від 01.11.2012 р.». Однак, для доведеності факту здійснення такої передоплати потрібні докази погодження сторонами договору та виконання умов таких листів. На виконання вимог ухвал суду таких доказів не представлено. Згідно з виписками по особовому рахунку із призначенням платежу «оплата за дог.№135-12/705» на виконання умов вказаного договору було сплачено загальну суму 539 550 грн.

Враховуючи наведене, належних доказів передоплати на заявлену суму по вказаному договору немає, тому заборгованість по цьому договору становить 539 550 грн., а не 3 503 666,61

Крім цього, 01.03.2013 р. між ТзОВ "Агро-Союз-Київ" та ТзОВ "Компанія "Агро-союз" укладено Договір № 21, відповідно до п.1.1. якого постачальник (ТзОВ "Агро-Союз-Київ") зобов'язується поставити, а покупець (ТзОВ "Компанія "Агро-союз") прийняти та оплатити товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в рахунках та/або накладних, які є невід'ємною частинного даного договору.

Покупець здійснює оплату за кожну партію товару протягом 30-ти робочих днів з дати поставки товару (п. 3.1. даного Договору).

Відповідно до видаткових накладних від 30.06.2015 р. № 30/06, від 17.07.2015р. № 10 та від 22.07.2015 р. № 11, на виконання умов зазначеного Договору № 21 від 01.03.2013 р. ТзОВ "Агро-Союз-Київ" поставило ТзОВ "Компанія "Агро-союз" товар на загальну суму 2 236 789,19 грн.

ТзОВ "Компанія "Агро-союз" зазначену суму за отриману продукцію не оплатило, у зв'язку з чим утворилась заборгованість перед ТзОВ "Агро-Союз-Київ" у розмірі 2 236 789,19 грн. Представник ПАТ «Укрсоцбанк» заперечив проти існування заборгованості за вказаним договором, оскільки вважає, що ідентифікувати особу, яка прийнята товар за відсутності прізвища такої особи із долучених накладних є неможливо, а відтак, подані документи не можуть бути підтвердженням вказаної заборгованості. Однак, колегія суддів зазначає, що у полі «получил» наявний підпис особи та печатка підприємства, що є достатніми доказами отримання товару та не спростовують факту поставки, виходячи з наступного.

Підпунктом 2.1. пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/70, визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов'язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складається документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 2.5 пункту 2 згаданого Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Вимоги наведених норм чинного законодавства щодо правильності оформлення первинних документів передбачають наявність в документах такого реквізиту, як "інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції" лише альтернативно такому обов'язковому реквізиту, як особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З видаткових накладних вбачається, що товар був прийнятий особою ТзОВ «Компанія «Агро-Союз», про що свідчить підпис на накладній, завірений печаткою підприємства. Аналогічна позиція щодо оформлення накладних зазначена Вищим господарським судом України у постанові від 08 квітня 2015 року справа № 904/5497/14, від 19 лютого 2015 року справа № 921/530/14-г/17.

Матеріалами справи також підтверджено, що 01.07.13 року між ТзОВ "Компанія "Агро-союз" та ТзОВ «Агро-Союз-Київ» було укладено договір № 231/71, за яким ТзОВ «Агро-Союз-Київ» зобов'язався поставити, а покупець - прийняти і оплатити продукцію в асортименті, кількості і за ціною, вказаних в рахунках та/чи накладних, які є невід'ємною частиною цього договору.

На підтвердження здійснення поставки товарів ТзОВ «Агро-Союз-Київ» надало накладну № 00012/02 від 05.02.2015 року на суму 3 005,66 грн. Докази здійснення оплати за вказаною накладною відсутні. Заперечення ПАТ «Укрсоцбанк» щодо наявної заборгованості з підстав відсутності прізвища особи, що видала товар, суд вважає безпідставними, оскільки, як зазначав вище, такий недолік не може бути підставою для визнання нездійсненою поставки за вказаною накладною.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили (ст.43 ГПК України).

Згідно зі ст.103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; змінити рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що підтвердженими та обгрунтованими є кредиторські вимоги в розмірі 27 769 344,85 грн., а не 30 733 461,46 грн., як просив кредитор. Відповідно у задоволенні вимог в розмірі 2 964 116,61 грн. варто відмовити.

Щодо твердження скаржника про доведення ТзОВ "Компанія "Агро-Союз" до банкрутства та необхідність визнання недійсним договору фінансової допомоги №26/02/2015 від 26.02.2015 року колегія суддів зазначає, що у прохальній частині апеляційної скарги немає вимоги про визнання недійсним такого договору. Не заявлялась така вимога і в суді першої інстанції.

Разом з тим, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині (ч.1 ст.207 ГК України).

Скаржник вважає, що оскільки боржник порушив свої договірні обов'язки (умови п.8.3 розділу 8 договору кредиту№126-СВ в частині того, що позичальник без попередньої письмової згоди банку зобов'язується не здійснювати серед іншого одержання кредитів, залучення коштів від третіх осіб), то оскаржуваний договір укладений з порушенням господарської компетенції.

Однак, як зазначено в п.3.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», необхідною умовою для визнання господарського договору недійсним як такого, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства (частина перша статті 207 ГК України), є наявність наміру хоча б у однієї з сторін щодо настання відповідних наслідків. До господарських договорів, що підпадають під ознаки відповідної норми, слід відносити ті, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави і суспільства і спрямовані, зокрема, на: використання всупереч законові державної або комунальної власності; незаконне заволодіння, користування розпорядження (в тому числі відчуження) об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (статті 14, 15 Конституції України); відчуження викраденого майна; виробництво і відчуження певних об'єктів, вилучених або обмежених у цивільному обігу (відповідні види зброї, боєприпасів, наркотичних засобів, іншої продукції, що має властивості, небезпечні для життя та здоров'я громадян, тощо); виготовлення і поширення літератури та іншої продукції, що пропагує війну, національну, расову чи релігійну ворожнечу; приховування від оподаткування доходів, інше ухилення від сплати податків; виготовлення чи збут підробних документів і цінних паперів; незаконне вивезення за кордон валютних коштів, матеріальних чи культурних цінностей; використання власного майна на шкоду інтересам суспільства, правам, свободі і гідності громадян. Для прийняття рішення зі спору необхідно встановлювати, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення господарського договору, якою із сторін і в якій мірі виконано зобов'язання, а також наявність наміру у кожної із сторін.

Відповідно до ч.1 ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів зазначає, що обставини, наведені скаржником, грунтуються на припущеннях, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а заявлені кредиторські вимоги в розмірі, описаному вище, обгрунтовані належними та допустимими доказами. Твердження скаржника (з посиланням на банківську виписку) про отримання кредитором фінансової допомоги від ТОВ «Агро-Союз Проекти» та надання коштів у такому ж розмірі в якості фінансової допомоги боржнику з метою збільшення заборгованості боржника не може бути однозначним, належним та достовірним доказом недійсності договору поворотної фінансової допомоги, оскільки грошові кошти не характеризуються індивідуальними ознаками, а напрями їх руху та розпорядження в цілому визначають їх власники. Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що згідно з чинним законодавством підставою недійсності правочину не може бути порушення умов кредитного договору, про які зазначає скаржник.

ТзОВ «Агро-Союз-Київ» за подання до суду заяви з вимогами до ТзОВ "Компанія "Агро-Союз" було сплачено судовий збір на суму 2436 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 04.12.2015 р. № 1178. Відповідно, господарським судом Львівської області сплачена сума судового збору за подання заяви з вимогами до боржника була правомірно включена до реєстру вимог кредиторів ТзОВ "Компанія "Агро-Союз" у першу чергу.

Рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Відтак, беручи до уваги зазначене вище, діючи в межах повноважень передбачених ст. 103 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає достатніми підстави для часткового скасування ухвали господарського суду Львівської області від 17.02.2016 року у справі № 914/3812/15, а відповідно, і для часткового задоволення апеляційної скарги.

Сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 2 679,60 грн. (1218*2*110%) покладається на боржника та підлягає відшкодуванню кредитору у порядку черговості, визначеної ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" №08.42-186/85-872 від 29.02.2016 року частково задоволити.

2. Ухвалу господарського суду Львівської області від 17.02.2016 року у справі № 914/3812/15 щодо кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Союз-Київ" скасувати в частині визнання вимог у сумі 2 964 116,61 грн. заборгованості. В решті ухвалу залишити без змін.

Судовий збір у розмірі 2 679,60 грн. відшкодувати ПАТ «Укрсоцбанк» за рахунок коштів Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-Союз" у порядку черговості, визначеної ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 19.09.2016 року.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Малех І.Б.

суддя Костів Т.С.