РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2016 року Справа № 902/308/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Мамченко Ю.А. , суддя Дужич С.П.

при секретарі судового засідання Дроздюк О.В.

за участю представників сторін:

заявника: Орехов Р.В. - представник

кредитора: представник не з'явився

боржника: представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника Приватного акціонерного товариства "Західукрвибухпром" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 08.08.16р. (визнання кредиторських вимог ОСОБА_3.) у справі № 902/308/16 (суддя Тісецький С.С.)

за заявою Приватного акціонерного товариства "Західукрвибухпром"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрижавський граніт"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Вінницької області у справі №902/308/16 від 08.08.16р. (а.с.133-134, т.4) визнано ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1; код НОМЕР_1) кредитором товариства з обмеженою відповідальністю "Стрижавський граніт" у справі №902/308/16 із сумою вимог у розмірі 116490,00 грн. - основного боргу (позачергово, як забезпечені заставою майна боржника); та із сумою вимог у розмірі 2 756,00 грн. - судового збору за подання заяви про визнання кредитором (перша черга задоволення).

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що грошові вимоги ОСОБА_3 у розмірі 116490,00 грн., заявлені в межах строку встановленого законом, підтверджені належними письмовими доказами, та підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів окремо, позачергово, як вимоги, забезпечені заставою майна боржника. Також підлягає визнанню сума 2756,00 грн. - судового збору за подання до суду заяви про визнання кредитором (перша черга задоволення).

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Західукрвибухпром" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 08.08.16р. у справі 902/308/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити у визнанні грошових вимог повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Крім того, апелянт, як на підставу скасування рішення суду першої інстанції, посилається на те, що укладення 25 серпня 2015 року договору позики (поворотної фінансової допомоги) на суму 140000,00грн., а у подальшому і договору застави є не чим іншим, як спланованим заходом боржника на створення штучної заборгованості з метою у подальшому отримати певну кількість голосів у комітеті кредиторів через голоси кредитора ОСОБА_3 та вивести частину майна боржника із ліквідаційної маси. На думку представника апелянта зазначені правочини є фіктивними, які не створюють жодних прав для сторін таких правочинів.

Рівненський апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представника ініціюючого кредитора у судовому засіданні, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що ухвалу господарського суду Вінницької області від 08.08.16р. у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу скаржника - без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи №902/308/16 25.04.2016 року господарським судом Вінницької області винесено ухвалу про порушення провадження у справі №902/308/16 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Стрижавський граніт" () та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Шкоду Андрія Сергійовича.

28.04.2016 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи №902/308/16 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Стрижавський граніт".

26.05.2016 року на адресу господарського суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_3 б/н від 26.05.2016 року (вх. № 06-54/67/16 від 26.05.2016 року) про визнання та включення до складу кредиторів боржника з сумою грошових вимог у розмірі 116 490,00 грн. у справі № 902/308/16.

Ухвалою суду від 13.06.2016 року відкладено розгляд заяви ОСОБА_3 б/н від 26.05.2016 року (вх. № 06-54/67/16 від 26.05.2016 року) про визнання грошових вимог на 08.08.2016 року. Даною ухвалою місцевий господарський суд, зокрема, зобов'язав боржника, арбітражного керуючого надати докази наявності заставного майна.

08.08.2016 року представником боржника на виконання вимог ухвали суду надано балансову довідку №125 від 04.08.2016 року стосовно наявності на балансі боржника заставного майна станом на 01.08.2016 року, а саме, основних засобів (рахунок бухгалтерського обліку 10):

- екскаватор ЕО2621 В-3, рік випуску 1990, ідентифікаційний НОМЕР_6, двигун № НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_5 (залишкова балансова вартість становить 6966,76 грн.);

- бульдозер Т-130, рік випуску 1991, ідентифікаційний НОМЕР_7, двигун № НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_8 (залишкова балансова вартість становить 13969,89 грн.);

- екскаватор гусеничний О&К RH30-E рік випуску 1995, заводський № НОМЕР_9, двигун № НОМЕР_4, шасі № НОМЕР_10, реєстраційний номер 28094АВ (залишкова балансова вартість становить 128550,66 грн.).

Також, надано копії свідоцтв про реєстрацію зазначених транспортних засобів.

08.08.2016 року суд першої інстанції розглянув заяву ОСОБА_3 б/н від 26.05.2016 року (вх. № 06-54/67/16 від 26.05.2016 року) про визнання грошових вимог, дослідив письмові докази надані на підтвердження викладених у ній вимог, заслухав пояснення учасників процесу, проаналізував норми діючого законодавства України, та встановив наступне.

Як вбачається із змісту заяви та доданих до неї письмових доказів, 25 серпня 2015 року між ОСОБА_3 (далі по тексту постанови також - кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю «Стрижавський граніт» (далі по тексту постанови також - боржник) укладено договір про надання позики (поворотної фінансової допомоги) на загальну суму 140 000,00 грн.

Платіжним дорученням № 1 від 25.08.2015р. на рахунок боржника було перераховано 116 490,00 грн.

З метою забезпечення виконання боржником своїх зобов'язань, боржник передав кредитору в заставу майно за договором застави від 04.12.2015р.

За цих обставин ОСОБА_3 просить визнати його кредитором боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю Стрижавський граніт» та включити до реєстру вимог кредиторів його грошові вимоги до боржника у розмірі 116490,00грн., а також включити відомості про майно, яким забезпечуються дані вимоги.

Заявлені вимоги у судовому засіданні суду першої інстанції заявник підтримав в повному обсязі.

Представник боржника та арбітражний керуючий визнали грошові вимоги ОСОБА_3

Ініціюючий кредитор заперечив щодо визнання кредиторських вимог ОСОБА_3, зокрема, заперечив щодо визнання його заставним кредитором, з тих підстав, що у своїй заяві він про це не просить.

В матеріалах справи міститься повідомлення арбітражного керуючого Шкоди А.С. № 02-13/33 від 07.06.2016 року про результати розгляду кредиторських вимог, відповідно до якого, кредиторські вимоги громадянина ОСОБА_3 повністю визнані розпорядником майна у загальній сумі 119246, 00 грн., і віднесені до першої черги задоволення у сумі 2756,00 грн., та окремо, позачергово - вимоги, забезпечені заставою майна, у сумі 116490,00 грн..

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошень про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Згідно ч. 8 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

За наслідками розгляду заяви, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що грошові вимоги ОСОБА_3 у розмірі 116490,00грн., заявлені в межах строку встановленого законом, підтверджені належними письмовими доказами, та підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів окремо, позачергово, як вимоги, забезпечені заставою майна боржника. Також підлягає визнанню сума 2756,00грн. - судового збору за подання до суду заяви про визнання кредитором (перша черга задоволення).

Твердження представника апелянта у судовому засіданні, що укладені правочини направлені на штучне отримання більшої кількості голосів у комітеті кредиторів, а також виведення майна із ліквідаційної маси не підтверджені жодним письмовим доказом, ґрунтуються на припущеннях представника ініціюючого кредитора. Матеріали справи не містять письмових доказів того, що правочини є фіктивними.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами і не відповідають вимогам закону.

Враховуючи наведене, Рівненський апеляційний господарський суд вважає, що ухвала господарського суду першої інстанції прийнята з врахуванням всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для її зміни чи скасування.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 - 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Західукрвибухпром" від 22.08.16р. залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Вінницької області від 08 серпня 2016 року у справі №902/308/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №902/308/16 повернути господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Дужич С.П.