ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2016 року Справа № 904/3190/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Величко Н.Л. ( доповідач)

Суддів: Орєшкіної Е.В., Подобєда І.М.

При секретарі Погорєловій Ю.А.

Зміна складу колегії відбулася на підставі протоколу автоматичної заміни складу колегії суддів від 05.09.2016 року.

Представники сторін:

від відповідача-1: ОСОБА_1, довіреність №б/н від 02.12.2014 р., представник;

Представники позивача та відповідача-2 у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельне управління №57", м. Запоріжжя

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року у справі № 904/3190/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельне управління №57", м. Запоріжжя

до відповідача-1: Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Держана акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Дніпропетровськ

відповідача-2: Колективного підприємства "Альянс", м. Сімферополь

про визнання недійсною додаткової угоди № 1 від 24.06.2010р. до договору поставки № 627 від 27.05.2010 р.

за зустрічним позовом Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Держана акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Дніпропетровськ

до відповідача-1:Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельне управління №57", м. Запоріжжя

відповідача-2:Колективногопідприємства "Альянс", м. Сімферополь

про визнання недійсними договору про відступлення права вимогивід 20.03.2012р. №20/03-7 та додаткової угоди до нього від 05.04.2012р.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року (суддя Рудь І.А.) в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахчисарайське дорожньо - будівельне управління» про визнання недійсною додаткової угоди № 1 від 24 червня 2010 року до договору поставки № 627 від 27 травня 2010 року відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» - задоволені.

Визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 20 березня 2012 року № 20/03-7 та додаткову угоду до нього від 05 квітня 2012 року, які укладено між товариством з обмеженою відповідальністю "Бахчисарайське дорожньо-будівельне управління" та Колективним підприємством "Альянс" .

Стягнуто з Колективного підприємства «Альянс» на користь дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Дніпропетровськ судовий збір у сумі 609,00грн.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельне управління №57", м. Запоріжжя на користь дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", м. Дніпропетровськ судовий збір у сумі 609,00грн.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд рішення.

Не погодившись з рішенням суду, позивач за первісним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельне управління №57", м. Запоріжжя звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.04.2016р. по справі №904/3190/15 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ТОВІ «ДБУ №57» про визнання недійсною додаткової угоди №1 від 24.06.2010 р. до договору поставки №627 від 27.05.2010р. задовольнити, а зустрічний позов ДП "Дніпропетровський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", м. Дніпропетровськ про визнання недійсним договору відступлення права вимоги №20/03-7 від 20.03.2012р. та додаткової угоди до нього від 5.04.2012р. залишити без задоволення.

В обґрунтування своєї скарги Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахчисарайське дорожньо - будівельне управління 57» посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що потягло ухвалення необґрунтованого рішення.

Зокрема, апелянт посилається на те, що в аналогічних справах Бабушкінський РП Дніпропетровського МВП ГУНП в Дніпропетровській області на запит суду щодо надання оригіналів додаткових угод, в т.ч. додаткової угоди № 1 від 24 червня 2010 року до договору поставки №627 від 27 травня 2010 року для проведення експертизи цих документів, повідомив про те, що кримінальна справа, в рамках якої була вилучена вищевказана додаткова угода, закрита, а вилучені оригінали договорів поставки та додаткових угод до них укладених між ДП «Дніпропетровський облавтодор» та КП»Альянс» повернуті власнику.

Скаржник заперечує існування цієї угоди, але судом першої інстанції існування додаткової угоди № 1 від 24 червня 2010 року до договору поставки № 627 від 27 травня 2010 року сприйнято як беззаперечний факт.

Також скаржник посилається на те, що в матеріалах справи № К/800/58775/14 за позовом ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ « ДАК «Автомобільні дороги України» до СДПІ з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську про скасування податкових повідомлень-рішень, акті перевірки СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську ДПС від 19 листопада 2012 року за № 521/24-0/31950828, на який постійно посилається відповідач -1, не міститься посилання на договір поставки №627 від 27 травня 2010 року ,в редакції додаткової угоди від 24 червня 2010 року.

Апелянт посилається на те, що про додаткову угоду № 1 від 24 червня 2010 року до договору поставки № 627 від 27 травня 2010 року, яка начебто обмежує право відповідача 2 на відступлення права вимоги, стало відомо тільки 06 квітня 2015 року у судовому засіданні Дніпропетровського апеляційного господарського суду по справі № 904/10057/14 про стягнення заборгованості з відповідача 1 по договору №627 від 27 травня 2010року.

Цей доказ зявився у відповідача 1 за первісним позовом через рік після початку судового провадження, був сприйнятий як сфальсифікований , про що відповідач 2 повідомив суд.

Тобто, відповідач 1 не надав суду доказу у належній формі, а при його відсутності, інших доказів ( оригіналів) існування договору поставки № 627від 27 травня 2010 року в редакції 24 червня 2010 року, а саме рішень суду, актів перевірок та інше.

Проведення судової технічної експертизи давності виготовлення додаткової угоди № 1 від 24 червня 2015 року до договору поставки № 627 від 27 травня 2010 року є суттєвим доказом фальсифікації цього документу. Іншим способом довести факт підробки документу не є можливим, зважаючи на те, що єдиний екземпляр документу знаходиться у відповідача 1.

3.Доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідач-1 за первісним позовом вважає ,що суд першої інстанції надав правильну оцінку встановленим у даній справі обставинам та ухвалив рішення у відповідності з нормами матеріального та процесуального права. Позивач за первісним позовом не довів належними та допустимими доказами наявність обставин,з якими він повязує недійсність оспорюваної додаткової угоди, зокрема не доведено обставини фальсифікації додаткової угоди ,враховуючи положення ст.204 ЦК України.

Позов про визнання недійсною додаткову угоду може бути заявлений стороною договору або іншою особою за умови доведення нею порушення її прав ос пореним договором.

На думку відповідача-1 за первісним позовом вимога про визнання недійсною додаткову угоду № 1 від 26.06.2010р. є правом та пріоритетом КП « Альянс»,яке є стороною правочину.

4.Обставини справи встановлені апеляційним судом.

27.05.2010р. між Колективним підприємством Альянс (постачальник, відповідач-2 за первісним позовом) у особі директора ОСОБА_2,що діяв на підставі статуту, та Дочірнім підприємством Дніпропетровський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України в особі начальника філії "Синельниківський райавтодор" ОСОБА_3,що діяв на підставі довіреності № 346 від 3012.2009р. та Положення про філію (покупець,відповідач-1 за первісним позовом) укладено договір поставки № 627 .

Згідно п.п.1.1,1.2 договору поставки ,2.1 в порядку та на умовах,визначених цим договором, постачальник зобовязується продати (передати у власність) покупцеві, а покупець зобовязується купити (прийняти та оплатити) емаль ПФ-115 білу, емаль ПФ-115 чорну (далі товар) загальною вартістю 99662грн.40коп.. Одержувачем товару є філія покупця (п. 1.1, 1.2 договору поставки).(т.1 а.с67).

24.06.2010р. між Колективним підприємством Альянс (постачальник, відповідач-2 за первісним позовом) у особі директора ОСОБА_2,що діяв на підставі статуту, та Дочірнім підприємством Дніпропетровський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України в особі начальника філії "Синельниківський райавтодор" ОСОБА_3,що діяв на підставі довіреності № 346 від 3012.2009р. та Положення про філію укладено додаткову угоду №1 до договору № 627 від 27.05.2010р. про внесення змін до п.3.5, п.4.1 щодо документів , якими постачальник повинен підтверджувати якість товару. Доповнено розділ 6 договору « Відповідальність сторін за порушення договору» пунктом 6.6 та пункт 10.3 договору реченням такого змісту « У зобовязаннях що виникають за даним договором не допускається зміна боржника або кредитора та передача прав і обовязків за даним договором третім особам.» (т.1 а.с.69)

20.03.2012р. між Колективним підприємством Альянс в особі директора ОСОБА_4,що діяв на підставі статуту,(первісний кредитором) та Товариством з обмеженою відповідальністю Бахчисарайське дорожньо-будівельне управління в особі директора ОСОБА_5 ,що діяв на підставі статуту , укладено договір № 20/03-7 про відступлення права вимоги (далі договір відступлення права вимоги).

За цим договором Колективне підприємство Альянс (первісний кредитор) відступив, а Товариство з обмеженою відповідальністю Бахчисарайське дорожньо-будівельне управління (новий кредитор) набув право вимоги з боржника грошових коштів у сумі 99 662 грн. 40 коп., належне первісному кредиторові за договором поставки № 627 від 27.05.2010р., укладеним між первісним кредитором та ДП Дніпропетровський облавтодор в особі філії Синельниківський райавтодор (боржник) (п.п. 1.1, 1.2 договору відступлення права вимоги).

5. Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши представника позивача та відповідача-1 за первісним позовом, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Звертаючись до дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та колективного підприємства «Альянс» із позовом про визнання недійсною додаткової угоди № 1 від 24 червня 2010 року до договору поставки № 627 від 27.05. 2010 року, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дорожньо - будівельне управління №57» посилався на те, що про існування додаткової угоди, яка обмежує право відповідача-2 на відступлення права вимоги, стало відомо лише 06.04.2015 року у судовому засіданні Дніпропетровського апеляційного господарського суду у справі №90/10057/14. Як зазначає позивач, КП «Альянс» стверджує, що жодної додаткової угоди до цього договору не укладав і не підписував. Тобто підпис та печатка на додатковій угоді підроблено, що крім того свідчить про порушення приписів статті 203 Цивільного кодексу України в частині відсутності волевиявлення уповноваженої діяти від імені КП Альянс особи на укладання угоди, а також фальшивість підпису уповноваженої особи КП «Альянс» на додатковій угоді.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України та ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Відповідності до ч. 2 ст. 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Як вбачається з матеріалів справи, спірною додатковою угодою № 1 від 24 червня 2010 року п.10.3 договору поставки № 627 від 27.05.2010р. доповнено реченням наступного змісту : "У зобов'язаннях, що виникають за даним договором не допускається заміна боржника або кредитора та передача прав і обов'язків за даним договором третім особам" .

Відповідно до частин 1-5 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

З копії додаткової угоди № 1 до договору № 627 від 27.05.2010 року, вбачається, що угода підписана уповноваженими особами сторін ,їх підписи скріплені печатками юридичних осіб (а.с. 9 том 1).

Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв у якості належного доказу недійсності спірної додаткової угоди пояснення заступника керівника КП « Альянс» ОСОБА_6 про те, що додаткова угода №1 від 24.06.2010р. до договору поставки № 627 від 27.05.2010р. не підписувалась директором ОСОБА_2, оскільки додаткова угода укладена 24.06.2010р., наказ №71 про призначення ОСОБА_4 новим директором КП « «Альянс» видано 16.11.2010р., а ОСОБА_6 призначено заступником директора згідно наказу № 78 від 7.12.210р. (т.1 а.с.107-108).

В обґрунтування заявлених вимог позивач за первісним позовом посилається на підробку підпису та печатки КП « Альянс» на спірній додатковій угоді,порушення вказаною угодою прав та законних інтересів ТОВ « Бахчисарайське дорожньо-будівельне управління» норм ст.203 та ст.215 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.06.2015р. відповідачем-1 (позивачем за зустрічним позовом) подавалось клопотання № 01-14/690 від 16.06.2015р. про витребування від Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів копію протоколу допиту ОСОБА_4 від 16.05.2012р., складеного в рамках розслідування кримінальної справи № 69-0146, що містяться в матеріалах документальної позапланової перевірки Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", за результатами якої складено акт від 19.11.2012р. № 521/24-01/31950828 "Про результати документальної позапланової перевірки Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток та податку на додану вартість, при здійсненні фінансово-господарських операцій з Колективним підприємством "Альянс" за період з 01.05.2009 року по 31.10.2010 року" та № 01-14/693 про витребування від Бабушкінського районного відділу Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області оригіналів договору про відступлення права вимоги № 20/03-7 від 20.03.2012р. та додаткової угоди до нього від 05.04.2012р.

Листами від 14.08.2015р., від 28.09.2015р. суд звертався до Бабушкінського районного відділу Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області з вимогою надати до суду оригінал додаткової угоди № 1 від 24.06.2010р. до договору поставки № 627 від 27.05.2010р. Відповіді на вказані звернення до господарського суду не надходили.

Ухвалою господарського суду від 18.06.2015р. у справі 904/3190/15 призначено судово-технічну експертизу,проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз,але матеріали справи були повернені до суду з огляду на неможливість надання експертного висновку через відсутність документів.

За таких підстав суд обґрунтовано розглянув справу за наявними матеріалами та дійшов обґрунтованого висновку про не доведення позивачем за первісним позовом належними та допустимими доказами наявність обставин,з якими він повязував недійсність оспорюваної додаткової угоди.

Крім того,позов про визнання договору недійсним може бути заявлений стороною такого договору або іншою особою,за умови доведення нею порушення її прав ос пореним договором. При цьому порушення таких прав має бути наявним на момент укладення відповідного договору.

Договір поставки № 627 від 27.05.2010р. не міг порушувати право позивача за первісним позовом у момент його вчинення,так як договір про відступлення права вимоги № 20/03-7 був укладений 20.03.2012р.

Відповідно до ст.519 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобовязанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги.

Таким чином, вимога про визнання недійсною додаткової угоди №1 від 24.06.2010р. до договору поставки №627 від 27.05.2010р. є правом та пріоритетом КП « Альянс», як первісного кредитора, та не може бути заявлена ТОВ « Дорожньо-будівельне управління №57».

Звертаючись із зустрічною позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Бахчисарайське дорожньо-будівельне управління", м. Запоріжжя (далі по тексту - позивач, відповідач-1 за зустрічним позовом) та до колективного підприємства "Альянс", м. Сімферополь (далі по тексту - відповідач-2, відповідач-2 за зустрічним позовом) про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 20 березня 2012 року №20/03-7 та додаткову угоду до нього від 05 квітня 2012 року, укладені між відповідачем-2 та відповідачем-1 за зустрічним позовом, дочірнє підприємство "Дніпропетровський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України» посилався на те, що договір про відступлення права вимоги укладений з порушенням приписів статті 203 Цивільного кодексу України, оскільки суперечить умовам договору поставки від 27.05.2010 року №627, що викладені в додатковій угоді №1 від 24 червня 2010 року до нього та укладено з порушенням частини 3 статті 512 Цивільного кодексу України.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що договір відступлення права вимоги від 20 березня 2012року №20/03-7 та додаткова угода до нього від 05 квітня 2012року, які укладено між позивачем та відповідачем-2 суперечить умовам пункту 10.3 договору поставки від 27.05.2010року № 627, що викладені в додатковій угоді №1 від 24 червня 2010року до нього, а саме: « у зобов'язаннях, що виникають за даним договором не допускається заміна боржника або кредитора та передача прав і обов'язків за даним договором третім особам".

Колегія суддів також погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Частинами першою, третьою статті 512 ,ч.1ст.517,516,514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Первісний кредитор у зобовязанні повинен передати новому кредиторові документи,які засвідчують,права ,що передаються.

Відповідно до п.1.1,п.4.1 договору відступлення права вимоги № 20/03-7 від 20.03.2012 в редакції додаткової угоди від 5.04.2012р., право вимоги до нового кредитора переходить з 1.01.2014р.,за умови несплати боржником боргу первісному кредитору;первісний кредитор зобовязаний передати новому кредиторові документи,що підтверджують вимоги до боржника у термін до 1.01.2014р.

Таким чином, відступлення права вимоги № 20/03-7 від 20.03.2012 в редакції додаткової угоди від 5.04.2012р.,не визначає конкретний обсяг права вимоги первісного кредитора станом на 1.01.2014р.,оскільки з моменту укладення відповідної додаткової угоди до 1.01.2014р. боржник зобовязаний був сплачувати суму боргу стороні за договором поставки. Тобто,договором визначено перехід права вимоги за умови наявності боргу у майбутньому, а також зафіксована відсутність можливості передати новому кредиторові документи,що засвідчують відповідні права,що суперечить положенням ст.514,517 ЦК України.

Оскільки договір відступлення права вимоги № 20/03-7 від 20.03.2012 в редакції додаткової угоди від 5.04.2012р. суперечить вимогам ст.514,517 Цивільного кодексу України, суд правомірно визнав його недійсним.

Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, розглядаючи справу, господарський суд першої інстанції всебічно, повно і обєктивно зясував всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, у тому числі і доводам позивача, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст.103 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельне управління №57", м. Запоріжжя- залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року у справі № 904/3190/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови виготовлено та підписано

Головуючий суддя Н.Л. Величко

Судді

ОСОБА_7

ОСОБА_8