донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

14.09.2016 справа №908/948/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_5 за довіреністю
від відповідача:ОСОБА_6 за довіреністю
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуВідкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» м.Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від18.05.2016р.
по справі№908/948/16 (суддя Попова І.А.)
за позовом:Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» м.Запоріжжя
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» м. Запоріжжя
простягнення 284 637 962,93грн. основного боргу за спожиту електричну енергію, 1 929 299,34грн. інфляційних витрат, 1 405 790,55грн. річних процентів, 10 687 194,26грн. пені

В С Т А Н О В И В:

Відкрите акціонерне товариство Запоріжжяобленерго м. Запоріжжя звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» м. Запоріжжя про стягнення 284 637 962 грн. 93 коп. основного боргу за спожиту електричну енергію за договором № 76 від 01.12.2012 р. та припинити провадження в частині стягнення 1 929 299грн.34коп. інфляційних витрат, 1 405 790грн.55коп. 3% річних, 10 687 194грн.26коп. пені (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 18.05.2016р. у справі № 908/948/16 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» на користь Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» 284 637 962грн.93коп. основного боргу.

Виконання рішення розстрочено відповідно до графіку, починаючи з травня 2016р. по серпень 2017р.

Припинено провадження у справі в частині вимог про стягнення 1 929 299 грн. 34 коп. витрат від інфляції грошових коштів, 1 405 790 грн. 55 коп. річних процентів, 10 687 194 грн. 26 коп. пені. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» на користь Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» 206 700грн. судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду зі скаргою і просив рішення місцевого господарського суду скасувати в частині надання розстрочки виконання рішення.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині апелянт зазначає неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Скаржник посилається на те, що судом не надано належної правової оцінки обставинам, які ускладнюють виконання рішення суду, а відповідачем не було надано суду належних доказів на підтвердження факту існування таких обставин.

Крім того, судом не були досліджені та враховані інтереси позивача, зокрема його скрутний фінансовий стан, відсутність коштів на банківських рахунках та загроза банкрутства.

Позивач у судове засідання не прибув, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, у судовому засіданні від 27.07.2016р. заявив усне клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, додані до апеляційної скарги, які обгрунтовують його заперечення проти надання розстрочки виконання рішення.

Представник відповідача у судове засідання прибув, надав відзив. Заперечував проти задоволення клопотання позивача.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши клопотання позивача про долучення додаткових доказів до матеріалів справи, колегія суддів вважає його таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи заява про розстрочку виконання рішення від 17.05.2016р. №25-16/1056 надійшла до суду 17.05.2016р. та оговорена у судовому засіданні 18.05.2016р.

У судовому засіданні апеляційної інстанції, представник позивача пояснив, що ним була отримана зазначена заява 17.05.2016р. При цьому, у судовому засіданні 18.05.2016р. представник позивача ніяким чином не висловив свою позицію до заявленого клопотання, будь-яких заперечень не наголосив (протокол судового засідання від 18.05.2016р. по справі №908/948/16).

Відповідно до ч.2 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно з ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Таким чином, враховуючи те, що позивач не обґрунтував неможливість подання цих доказів суду першої інстанції, зазначені додаткові докази не приймаються апеляційним господарським судом. При таких обставинах додані до апеляційної скарги документи підлягають поверненню.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

З матеріалів справи вбачається, що 01.12.2012р. Відкритим акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» (постачальник електричної енергії) та Державним підприємством «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 76 (далі Договір від 01.12.2012р. №76), разом з Протоколом врегулювання розбіжностей до нього від 01.10.2012р., за умовами якого постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 1 Обсяги постачання електричної енергії споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору під час виконання умов цього Договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергію (далі - ПКЕЕ).

Постачальник електричної енергії зобовязується виконувати умови цього договору, постачати споживачу електроенергію, як різновид товару, повідомляти споживача про всі зміни тарифів на електричну енергію (п. 2.2. Договору).

За умовами п. 2.3. Договору споживач зобовязується виконувати умови цього Договору, дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 Договору, забезпечувати дотримання на межі балансової належності граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами та оплачувати постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатка №4 «Порядок розрахунків за активну електричну енергію» та додатка №5 «Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії».

Згідно з п. 9.5. цей Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 грудня 2013 року. договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії.

Додатковою угодою №5 від 01.01.2014р. внесено зміни до Договору про постачання електричної енергії №76 від 01.12.2012р., зокрема, замінено в тексті договору назву споживача Державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат» на назву Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», у звязку зі зміною організаційно-правової форми Державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат» в Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», яке є правонаступником Державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат».

Також, зазначеною Додатковою угодою викладено у новій редакції п. 5.5. та Розділ 10 та змінено п.п. 3.1.6. та п.8 Договору. Доповнено Додаток №14 новим пунктом - п. 16.

Крім того, зазначений Договір, Додаткова угода до нього та Протокол врегулювання розбіжностей, підписані обома сторонами та скріплені печатками підприємств.

Крім того, 24.12.2015р. між Відкритим акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (боржник) укладено договір №551215 про реструктуризацію заборгованості (далі Договір про реструктуризацію заборгованості), за яким в порядку та на умовах, визначених цим договором, кредитор та боржник домовились про розстрочення погашення заборгованості, що виникла у боржника перед кредитором на підставі спірного Договору від 01.12.2012р. №76).

Згідно з п. 2.1. Договору про реструктуризацію заборгованості сума заборгованості боржника перед кредитором за спожиту активну електричну енергію за період з 01 серпня 2015 року по 15 грудня 2015 року, яка виникла на підставі договору про постачання електричної енергії, зазначеного у п. 1.1. цього Договору та підлягає реструктуризації за цим Договором, складає 143 314 948,43грн.

На суму заборгованості, що підлягає реструктуризації нараховані інфляційні витрати в розмірі 1 929 299,34грн. та 3% річних в розмірі 1 405 790,55грн. (п. 2.1.1. Договору).

Додатковою угодою від 17.03.2016р. до Договору про реструктуризацію заборгованості №551215 від 24.12.2015р. сторони домовились, що у разі не виконання та/або неналежного виконання боржником зобовязань за договором про реструктуризацію, кредитор має право в односторонньому порядку відмовитись від дії договору про реструктуризацію. В цьому випадку боржник зобовязаний сплатити кредитору першого числа місяця наступного за місяцем, в якому мав місце факт такого невиконання та/або неналежного виконання зобовязання всю суму заборгованості, що була предметом договору про реструктуризацію.

Договір про реструктуризацію заборгованості та Додаткова угода до нього підписані обома сторонами та скріплені печатками підприємств.

31.08.2016р. на адресу суду Відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» направило копію повідомлення від 01.04.2016р. №001-33/5136 про відмову від дії Договору про реструктуризацію заборгованості №551215 від 24.12.2015р. з 01.04.2016р., у звязку з порушенням відповідачем п. 2.4. Договору про реструктуризацію, зокрема не здійснення не пізніше 31 березня 2016р. платежу у розмірі 20 098 090,88грн.

Крім того, на підставі вищевикладеного, вимагало до 01.04.2016р. сплатити всю суму заборгованості, що була предметом основного Договору, а саме: заборгованість за активну електричну енергію в розмірі 143 314 948,73грн., інфляційні витрати в розмірі 1 929 299,34грн. та 3% річних в розмірі 1 405 790,55грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 3 ст. 651 Цивільного кодексу України визначено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Виходячи з наведеного, договір про реструктуризацію заборгованості від 24.12.2015р. №551215 є розірваним. Звертаючись з позовом до суду, позивач як підставу позовних вимог визначив Договір про постачання електричної енергії від 01.12.2012р. №76.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 26 Закону України Про електроенергетику, споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії, а також несе відповідальність за порушення умов договору та правил користування електричною енергією.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобовязаний виконати свій обовязок та зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу позивачем було продано активну електричну енергію за період серпень 2015р. квітень 2016р. на загальну суму 348 625 542,99грн., що підтверджується Актами про спожиту протягом розрахункового періоду активної електричної енергії за серпень 2015р. квітень 2016р. та Актами прийняття-передавання товарної продукції (про використану активну електричну енергію) від 31.08.2015р., 30.09.2015р., 31.10.2015р., 30.11.2015р., 31.12.2015р., 31.01.2016р., 29.02.2016р.

Крім того, в матеріалах справи містяться докази про направлення позивачем рахунків на оплату за спожиту електроенергію:

у серпні 2015р. - №76/8а від 04.09.2015р.,

у вересні 2015р. - №76/9а від 05.10.2015р.,

у жовтні 2015р. - №76/10а від 04.11.2015р.,

у листопаді 2015р. - №76/11а від 04.12.2015р.,

у грудні 2015р. - №76/12а від 05.01.2016р.,

у січні 2016р. - №76/1а від 03.02.2016р.,

у лютому 2016р. - №76/2а від 03.03.2016р.,

у березні 2016р. - №76/3а від 04.04.2016р.,

у квітні 2016р. - №76/4а від 06.05.2016р.

Проти отримання зазначених рахунків відповідач не заперечував.

Згідно п. 3 додатку № 4 Порядок розрахунків за активну електричну енергію до договору у разі відсутності попередньої оплати, оплата споживаної протягом розрахункового періоду електричної енергії проводиться споживачем плановими платежами по рахункам або платіжним вимогам-дорученням, які направляє йому постачальник електричної енергії за плановий період:

- з 1 по 10 числа місяця на суму 33% від вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії, з кінцевим терміном оплати споживачем до 10 числа розрахункового періоду;

- з 10 по 20 число місяця на суму 33% від вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії, з кінцевим терміном оплати споживачем до 20 числа розрахункового періоду;

- з 20 по останнє число місяця на суму 34% від вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії, з кінцевим терміном оплати споживачем не пізніше останнього робочого дня розрахункового періоду.

Пунктом 6 Додатку № 4 передбачено, що за підсумками розрахункового періоду постачальник електричної енергії виписує споживачу рахунок або платіжну вимогу - доручення для остаточного розрахунку. Сума платежу при остаточному розрахунку визначається, виходячи з тарифів на активну електроенергію та фактичного обсягу спожитої електричної енергії, згідно наданого споживачем Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію з урахуванням сум платежів, що надійшли від споживача.

Пунктом 10 Додатку № 4 встановлено, що споживач зобовязаний у термін, що не перевищує 5 операційних днів з дня отримання рахунка або платіжної вимоги-доручення, здійснити оплату рахунка або платіжної вимоги-доручення, що направляється йому постачальником елективної енергії.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами пункту 7 статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач частково здійснив оплату поставленої активної електричної енергії на загальну суму 142 882 938,93грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями та Актом звіряння взаємних розрахунків станом на 01.05.2016р., яке підписано обома сторонами та скріплено печатками підприємств.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду відносно того, що заборгованість відповідача за період з серпня 2015р. по квітень 2016р. складає 284 637 962,93грн.

Оскільки, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, позивачем нараховано пеню у розмірі 10687194 грн. за період з 11.06.2015 р. по 02.02.2016 р. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача несплачену частину 3% річних 1 405 790 грн. 55 коп., нарахованих за період з 14.07.2015р. по 15.12.2015р. та 1 929 299грн. 34коп. інфляційних витрат, нарахованих за період з вересня 2015р. по листопад 2015р.

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стягнення пені передбачено сторонами у п. 4.2.1 Договору, згідно якого за недотримання термінів сплати рахунків або платіжних вимог-доручень за активну електроенергію та за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії, споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню за весь період часу, протягом якого не виконане зобовязання по сплаті, в розмірі 0,5% від суми платежу за кожний день прострочення (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені) по день фактичної оплати (в редакції Протоколу врегулювання розбіжностей).

Однак, своєю заявою про збільшення позовних вимог в частині стягнення основного боргу від 13.05.2016р. №001-33/7470 просив припинити провадження у справі №908/948/16 в частині нарахованих сум 3% річних, пені та інфляційних витрат, у звязку з оплатою відповідачем даної заборгованості згідно платіжних доручень: № 50228, № 50225, № 50229, № 50232, № 50227 від 27.04.2016р, які містяться в матеріалах справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду щодо припинення провадження у справі в частині стягнення з відповідача 1 929 299 грн. 34 коп. інфляційних витрат, 1 405 790 грн. 55 коп. 3% річних, 10 687 194 грн. 26 коп. пені, внаслідок врегулювання спору в добровільному порядку.

Крім того, відповідачем заявлено клопотання про надання розстрочки виконання рішення суду по даній справі на 16 місяців згідно графіку.

Згідно з ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно з зазначеною нормою, надання заявникові розстрочки виконання рішення є правом господарського суду, при цьому, закон не обмежує це право точним переліком господарських спорів або обставин, за яких суд має право надання розстрочки, проте визначальним фактором при наданні розстрочки є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Як вбачається з вищезазначеної норми, питання задоволення заяви сторони у справі про розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Пунктом 7.1.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України передбачено, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В обґрунтування зазначеної заяви, відповідач посилається на скрутне фінансове становище, що обумовлено падінням попиту на ринку титану губчастого, що спричинило дисбаланс між виробництвом і реалізацією, який в свою чергу призвів до накопичення кредиторської заборгованості за електроенергію, збільшення складських запасів готової продукції та наявності кредиторської та дебіторської заборгованості.

Приймаючи рішення про надання розстрочки виконання рішення господарський суд виходив з того, що відповідачем сплачено заявлені до стягнення пеню, річні проценти та втрати від інфляції грошових коштів.

Колегія суддів зазначає, що скрутне фінансове становище підприємства підтверджується Звітом про фінансові результати за І квартал 2016 року, згідно якого збиток від звичайної діяльності до оподаткування склав 31 957,60 тис.грн.

Також Бухгалтерською довідкою зазначено, що станом на 30.04.2016р. у відповідача наявна дебіторська заборгованість в сумі 435 699 941 грн. та кредиторська заборгованість в сумі 580 530 707грн.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження базового нормативу відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2015 році господарських товариств, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави» від 23.03.2016р. №228 визначено обовязок відповідача сплатити дивіденди в розмірі 75% чистого прибутку за результатами фінансової діяльності за 2015р. на загальну суму 84 580,50грн., що також підтверджується бухгалтерською довідкою.

Крім того, не зважаючи на падіння попиту на ринку титану губчастого, підприємство відповідача уклало контракт на реалізацію шлаку титанового з компанією «Atlantic Contracts L.P.» від 15.04.2016р. №14-10/43 та на реалізацію титану губчастого з компанією «Titanium Standart Limited» від 01.04.2016р. №14-10/42, які наявні в матеріалах справи, підписані обома сторонами та скріплені печатками підприємств.

Колегія суддів також зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» м. Запоріжжя є єдиним та унікальним підприємством з виробництва титану губчастого, титанових сплавів, литва, титанового шлаку, тетрахлориду титану, титанових зливок, інших видів титанової продукції в Україні та Європі та включено до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, його безпечне функціонування вимагає постійного здійснення поточних платежів за спожиті матеріали, сировину, енергоносії та інше, що забезпечує його безперебійну роботу, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.12.2015р. №83.

На виконання графіку розстрочення рішення господарського суду від 18.05.2016р. відповідачем сплачено на користь позивача 300 000,00грн., що підтверджується платіжними дорученнями №53248 від 01.06.2016р., №54759 від 30.06.2016р., №56810 від 28.07.2016р. з призначенням платежу «Опл. осн. борг за актел.ен.за дог№76 від 01.12.12р, що склався в період з серпня 2015р. по квітень 2016р, по справі №908/948/16 від 18.05.16р.»

Позивач у апеляційній скарзі заперечував проти надання відповідачу розстрочки виконання рішення та посилався на те, що судом не досліджено ступінь вини відповідача, зокрема факт систематичного порушення відповідачем своїх договірних зобовязань, а також те, що невиконання зобовязань з оплати спожитої електричної енергії призводить до невиконання позивачем свої договірних зобовязань перед Державним підприємством «Енергоринок» з оплати купованої електроенергії та інших кредиторів, а також визначав про скрутне фінансове становище.

Враховуючи вищевикладене, судом прийняті до уваги заперечення позивача на заяву відповідача про розстрочення виконання рішення суду, майновий стан обох сторін, визнання відповідачем існування заборгованості перед позивачем за спірним договором, сплатою ним заявлених до стягнення пені, річних процентів та інфляційних витрат, а також часткове погашення основного боргу після винесення рішення господарського суду від 18.05.2016р. у справі №908/948/16, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду щодо задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання рішення згідно доданого відповідачем графіку.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 18.05.2016р. по справі №908/948/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» без задоволення.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» м.Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 18.05.2016р. у справі №908/948/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 18.05.2016р. у справі №908/948/16 без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Н.В. Ломовцева

Судді: О.А. Скакун

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.:

1. Позивачу;

2. Відповідачу;

3. У справу,

4. ДАГС,

5. ГСЗО.