ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

19 вересня 2016 року Справа № 905/1681/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоГубенко Н.М.
суддівВладимиренко С.В. Самусенко С.С.
розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія"
на ухвалу від та на ухвалу відГосподарського суду Донецької області 26.05.2016 Донецького апеляційного господарського суду 02.06.2016
у справі Господарського суду№ 905/1681/16 Донецької області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорстрой" 2.Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Дар" 3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд" 4.Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтком" Інвест-Строй" 5. Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбассжилстрой" 6. Публічного акціонерного товариства "Тельманівський кар'єр" 7. Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАЭМ" 8. Товариства з обмеженою відповідальністю "Донспецмонтаж" 9. Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорстрой" 10. Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія" 11. Товариства з обмеженою відповідальністю "Будкомплект" 12. Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "АЛЬТКОМ"
простягнення заборгованості
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вищого господарського суду України від 06.07.2016 Товариству з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія" відмовлено у прийнятті касаційної скарги в частині оскарження ухвали Господарського суду Донецької області від 26.05.2016 у справі № 905/1681/16. В частині оскарження ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 02.06.2016 у даній справі касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія" з доданими до неї матеріалами повернуто скаржникові на підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія" повторно звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 26.05.2016 та ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 02.06.2016 у справі № 905/1681/16.

За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги Вищий господарський суд України встановив наступне.

Згідно із ст. 107 ГПК України сторони, прокурор, треті особи, особи, які не брали участі у справі, але щодо яких суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на:

1) рішення місцевого господарського суду після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду;

2) ухвали місцевого господарського суду, зазначені в частині першій статті 106 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду.

Отже, законодавець імперативно визначив процедуру оскарження ухвал суду першої інстанції до касаційної інстанції тільки після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до п. 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 24.10.2011 "Про деякі питання практики застосування розділу XII1 Господарського процесуального кодексу України" виключається перегляд судових рішень у касаційному порядку якщо касаційну скаргу подано на рішення чи ухвалу місцевого господарського суду, які не переглядалися в апеляційному порядку; в таких випадках Вищий господарський суд України відмовляє у прийнятті касаційної скарги і виносить з цього приводу відповідну ухвалу з посиланням на статті 107, 11113 ГПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала Господарського суду Донецької області від 26.05.2016 у справі № 905/1681/16 в апеляційному порядку не переглядалась.

Таким чином, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія" на ухвалу Господарського суду Донецької області від 26.05.2016 у справі № 905/1681/16 подана з порушенням вимог ст. 107 ГПК України, а відтак в прийнятті касаційної скарги в цій частині має бути відмовлено.

До того ж, ухвалою Вищого господарського суду України від 06.07.2016 Товариству з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія" вже було відмовлено у прийнятті касаційної скарги в частині оскарження ухвали Господарського суду Донецької області від 26.05.2016 у справі № 905/1681/16 з наведених підстав.

Крім того, Вищий господарський суд України, розглянувши матеріали поданої касаційної скарги у частині оскарження ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 02.06.2016 у справі № 905/1681/16, дійшов висновку про необхідність її повернення з огляду на наступне.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі.

Вищий господарський суд України встановив, що при повторному зверненні з касаційною скаргою скаржником до касаційної скарги не надано доказів надсилання копії касаційної скарги позивачу - Публічному акціонерному товариству "Райффайзен Банк Аваль" та іншим 11 відповідачам у справі, що є підставою відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України для неприйняття касаційної скарги до розгляду та поверненню скаржникові. Так, у касаційній скарзі скаржник зазначає, що він знаходиться у місті Донецьку та не має можливості пересилати поштові відправлення. Проте, скаржник не позбавлений можливості направити кореспонденцію з іншого населеного пункту поза межами проведення антитерористичної операції, що підтверджується поданням касаційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного господарського суду у місті Харкові.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України, якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Відповідно до п. 4 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Законом України від 08.07.2011 № 3674-VІ "Про судовий збір" (далі - Закон), у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги, визначено правові засади справляння судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Колегією суддів встановлено, що вдруге звертаючись з касаційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія" не додало документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України є підставою для неприйняття касаційної скарги до розгляду та її повернення скаржнику. При цьому, серед додатків до касаційної скарги не міститься посилань на докази сплати судового збору.

При цьому, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що у касаційній скарзі скаржник зазначає, що на даний час підприємство знаходиться у важкому фінансовому стані та не має змоги сплатити судовий збір. Проте, ні при первісному поданні касаційної скарги, ні при повторному зверненні до Вищого господарського суду України, Товариством з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія" не додано клопотання з відповідними доказами про звільнення чи відстрочення сплати судового збору.

Беручи до уваги те, що касаційна скарга повертається скаржникові на підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, клопотання скаржника про відновлення процесуального строку на оскарження судового рішення колегією суддів не розглядається.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія" в частині оскарження ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 02.06.2016 у справі № 905/1681/16 підлягає поверненню скаржнику відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 107, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія" в прийнятті касаційної скарги в частині оскарження ухвали Господарського суду Донецької області від 26.05.2016 у справі № 905/1681/16.

2. Не приймати до розгляду та повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія" касаційну скаргу в частині оскарження ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 02.06.2016 у справі № 905/1681/16.

3. Матеріали касаційної скарги повернути скаржникові.

Головуючий суддя Н.М. ГУБЕНКО
СуддіС.В.ВЛАДИМИРЕНКО
С.С. САМУСЕНКО