ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2016 р. Справа № 917/1103/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерно - комерційний промислово- інвестиційний банк", провул. Шевченка, 12, м. Київ, 01001

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Решетилівський маслосирзавод", вул. Шевченка, 11, смт. Решетилівка, Решетилівський район, Полтавська область, 38400

про стягнення 14 625 886,89 грн.

Суддя Мацко О.С.

Представники у судовому засіданні:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 09-32/658від 16.11.2015 року

від відповідача: відсутні

15.09.2016 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення, залучено її до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

СУТЬ СПРАВИ: Розглядається позовна заява про стягнення 14 625 886,89 грн. за кредитним договором про відкриття мультивалютної кредитної лінії № 20-1495/2-1 від 31.05.2011 року, з яких - 13 716 118,58 грн. заборгованості за кредитом, 690 244,96 грн. заборгованості за процентами, 219 523,35 грн. пені.

Відповідач представництво в судові засідання 04.08.2016р., 06.09.2016р. та 15.09.2016р. не забезпечив, документально обґрунтований відзив на позов не надав, надіславши клопотання від 01.08.2016р. (вх№9453) та від 05.09.2016 року (вх№10873) про відкладення розгляду справи, які задовольнялись судом.

14.09.2016 року відповідач звернувся до суду із клопотанням про призначення судової економічної експертизи (вх№ 11333), яке суд відхиляє з підстав необґрунтованості, оскільки судова експертиза призначається для роз"яснення питань, що виникають при вирішенні спору і потребують спеціальних знань (ст.41 ГПК України), коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. У даному випадку підставою для проведення експертизи відповідач зазначає той факт, що ним проведено часткову сплату заборгованості, що є предметом даного позову, тому позивачем неправильно обраховано заявлені до стягнення суми. У підтвердження викладеного відповідачем подано до суду ряд платіжних доручень. Суд, дослідивши подані відповідачем платіжні доручення та детально звіривши їх з розрахунком позивача та поданими позивачем даними про рух коштів на рахунках відповідача, встановив, що всі платежі, які ними підтверджуються, враховані позивачем при розрахунку суми позовних вимог, окрім платежу на 10 000, 00 грн, здійсненого платіжним дорученням №83 від 10.08.2016р., призначення платежу - "сплата процентів за корист.кредитом згідно кредит.догоовру №20 -1495/2-1 від 31.05.2011р.". Даний платіж є єдиним підтвердженим відповідачем, що здійснений після подачі позову та порушення провадження у справі, отже, у даній частині позову провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України (відсутність предмету позову, який існував на час подання позовної заяви та порушення провадження у справі та припинив існування в процесі розгляду справи).

Однак викладене жодним чином не свідчить про необхідність призначення у даній справі експертизи для встановлення фактів отримання кредиту та розміру заборгованості. При цьому суд зауважує, що у випадку незгоди з розрахунком позивача відповідач мав можливість подати контрррозрахунок, що ним зроблено не було. На підставі матеріалів справи в сукупності суд розцінює дане клопотання про призначення експертизи та зупинення провадження у справі як намагання затягнути судовий процес та відмовляє у його задоволенні. При цьому суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи достатньо, господарський суд тричі повідомляв належним чином відповідача про дату, час і місце судового розгляду, строк розгляду справи, встановлений ГПК України, закінчується, то справа розглядається без участі представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, оцінивши надані докази, суд встановив:

31 травня 2011 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Приватним підприємством «Решетилівський маслозавод», правонаступником якого є ТОВ «Решетилівський маслозавод» (відомості про правонаступництво - з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в матер.справи) був укладений кредитний договір про відкриття мультивалютної кредитної лінії № 20-1495/2-1, на підставі якого Банк відкрив позичальнику кредитну лінію у сумі 23 000 000 грн., а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти, встановлені цим договором.

Пунктом 3.1. Кредитного договору було передбачено, що кредит надається Банком шляхом перерахування коштів з позичкових рахунків (для гривні № 89/980) на підставі заявки позичальника на поточні рахунки останнього.

На виконання умов кредитного договору, на підставі заявки позичальника (вих. № 232 від 20.06.11р.), розпорядженням від 20.06.2011р. Банк відкрив кредитну лінію та надав кредит позичальнику шляхом перерахування грошових коштів в сумі 23 000 000 (двадцять три мільйони) грн., що підтверджується меморіальним ордером № 14 від 20 червня 2011 року та випискою по позичковому рахунку 898 боржника.

Пунктом 2.1. договору в ред. від 31 травня 2011 року був встановлений ліміт кредитної лінії - максимальний рівень заборгованості Позичальника за кредитом у всіх видах валют, який виник внаслідок видачі кредиту та не повинен перевищуватись позичальником (п. 1.9. кредитного договору у ред. від 31.05.11р.).

Пунктом 2.2. була визначена кінцева дата повернення кредиту - 12 квітня 2014р.

В подальшому, графік зменшення ліміту та дата остаточного повернення кредиту змінювались сторонами за взаємною згодою.

Так, договором про внесення змін № 20-3017/2-1 від 31 жовтня 2011 р. до кредитного договору внесені зміни до графіку погашення боргу.

30 січня 2014 року ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ «Решетилівський маслозавод» уклали договір про внесення змін та доповнень № 20-0298/2-1 до Кредитного договору про відкриття мультивалютної кредитної лінії № 20-1495/2-1, яким сторони виклали кредитний договір у новій редакції.

Відповідно до пункту 2.1. кредитного договору (у новій редакції) Банк зобов'язався надати позичальнику кредит шляхом відкриття кредитної лінії із встановленням максимального ліміту кредитної лінії у розмірі 18 850 000 грн., а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти, встановлені кредитним договором.

Кредитування відбувається шляхом надання позичальнику кредитних коштів в межах окремих траншів, загальний розмір суми отриманих траншів не може перевищувати встановлений Ліміт кредитної лінії.

Згідно термінів, наведених у договорі, Транш - ліміт кредитування в межах встановленого ліміту кредитної лінії, (п. 1.11. договору в новій редакції від 30.01.14р.). Ліміт траншу - максимально дозволена сума заборгованості позичальника по поверненню суми кредиту на кожний день, в межах строку дії траншу.

При цьому сторони визначили новий графік зменшення ліміту кредитної лінії (п. 2.1.).

За правилами, визначеними цим же пунктом 2.1. кредитного договору у ред. від 30.01.14р. кредитування відбувається шляхом надання позичальнику кредитних коштів в межах окремих траншів, загальний розмір суми отриманих траншів, по яких існують боргові зобов'язання, в будь-який момент дії договору не може перевищувати встановлений ліміт кредитної лінії.

Позичальник зобов'язується отримати кошти в межах траншу, виконати всі обов'язки, що випливають зі змісту договору і повністю погасити свої боргові зобов'язання у терміни і строки, встановлені кредитним договором та договором про надання траншу.

Також сторони визначили, що враховуючи наявну у позичальника заборгованість станом на 30 січня 2014р. по поверненню кредиту у сумі 18 850 000,00 грн. сторони домовились вважати таку заборгованість окремим Траншем (далі - Транш 1).

Одночасно, в той же день 30 січня 2014р. сторони уклали договір № 20-0299/2-1 про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування, відповідно до якого Банк встановив позичальнику ліміт траншу в розмірі 18 850 000 грн. Кінцевою датою повернення кредиту, наданого згідно договору про надання Траншу є 28 січня 2015 року. Водночас, сторони погодили, що термін дії траншу продовжується автоматично до 12 квітня 2017 року за умов виконання позичальником умов кредитного договору, відсутності у позичальника на момент закінчення строку дії траншу прострочених сум, відсутності станом на 27.01.2015р. перевищення ліміту кредитної лінії.

Датою остаточного повернення всіх отриманих в межах ліміту кредитної лінії сум кредиту - 12 квітня 2017 року. (п. 2.2. договору).

Позичальник здійснює повернення кредиту шляхом перерахування коштів на рахунок 5374/980.

Договором від 25 лютого 2015р. про внесення змін № 20-0292/2-1 до договору № 20-0299/2-1 про надання траншу пунктом 2 сторони змінили строк повернення траншу та визначили, що позичальник зобов'язаний повернути кредит, наданий в межах траншу, до 20 січня 2017 року.

Протягом дії кредитного договору ліміт кредитної лінії мав зменшуватись у відповідності до графіку, визначеного пунктом 2.1 кредитного договору.

До вказаного договору, в тому числі до графіку погашення заборгованості, також вносились зміни та доповнення.

Так, Договором про внесення змін № 20-1495/2-1-31082015 від 31 серпня 2015 року до Кредитного договору графік зменшення ліміту кредитної лінії викладено у новій редакції.

Згідно нового графіку, визначеного Договором про внесення змін № 20-1495/2-1-31082015 ліміт кредитної лінії станом на 01.06.2016р. не може перевищувати суму в розмірі 8 950 000,00 грн., а з 31.01.2014 року з суми 18 850 000,00 грн. боржник мав сплатити суму в розмірі 9 900 000,00 грн.

Проте, Боржник не виконав своїх зобов'язань, передбачених кредитним договором.

Так, з 31.01.2014 року відповідач з визначеної графіком суми 9 900 000 грн. яка мала бути сплачена до 31.05.2016р., сплатив лише 5 133 881,42 грн. внаслідок чого у боржника утворилась прострочена заборгованість в сумі 4 766118,58 грн.

Дати та розміри сплачених сум підтверджено випискою по особовому рахунку боржника та зазначено у розрахунку заборгованості.

Залишок непростроченої заборгованості, який не прострочено, але підлягає стягненню достроково за цим позовом складає 8 950 000,00 грн.

Отже, загальна заборгованість (прострочена та непрострочена) відповідача перед позивачем складає 13 716 118,58 грн.

Відповідно до п. 3.2 кредитного договору в ред. від 31.05.2011р. проценти за користування кредитом нараховуються Банком на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами та сплачуються позичальником виходячи із встановленої процентної ставки у розмірі 18% річних.

Проценти нараховуються та сплачуються у тій валюті, у якій надано кредит.

Нарахування Банком процентів здійснюється з дати перерахування коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника по дату повного і остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії коштів. При розрахунку процентів використовується метод «факт/факт», виходячи із фактичної тривалості днів у місяці та у році.

Проценти нараховуються Банком щомісячно в останній робочий день місяця за період з дати першої видачі по день, що передує останньому робочому дню місяця, в якому наданий кредит, та надалі за період з дати попереднього нарахування по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця, а також в день остаточного повернення кредиту, визначеного п. 2.2. цього договору.

Пунктом 3.4. договору в початковій редакції від 31 травня 2011 року було визначено, що у випадку порушення позичальником встановлених строків повернення отриманих сум кредиту Позичальник надалі сплачує проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи із процентної ставки у розмірі 25% річних за кредитом, наданим у гривні.

В подальшому, розмір процентів змінювався за взаємною згодою сторін.

Договором № 20-0299/2-1 від 30 січня 2014р. (п.2) визначено, що проценти за користування Кредитом нараховуються Банком та сплачуються у розмірі 19,75% річних за користування кредитом у гривні.

У випадку порушення строку погашення заборгованості по кредиту у встановлені строки, розмір процентів, що нараховується на прострочений до сплати кредит (чи його частину) встановлюється у розмірі 24,75% у гривні.

Договором про внесення змін № 20-1495/2-1-31082015/т1 від 31 серпня 2015 року проценти за користування Кредитом нараховуються та сплачуються позичальником у розмірі 17,75% річних за користування кредитом у гривні з 01.08.2015р.

За порушення строків погашення заборгованості по кредиту у встановлені строки, розмір процентів, що нараховується на прострочений до сплати кредит (чи його частину) встановлюється у розмірі 22,75% річних за користування у гривні з 01.08.2015р.

Договором про внесення змін № 20-1495/2-1-31082015/т1 від 31 серпня 2015р. встановлена ставка 17,75% річних з 25.01.16р. по 31.01.2016р.; 19,75% річних за користування кредитом у гривні з 01.02.2016р.; у випадку порушення строку погашення кредиту - 22,75% річних з 25.01.2016р. по 31.01.2016р.; та 24,75% річних з 01.02.2016р.

Порядок нарахування та сплати процентів після укладання Договору від 30 січня 2014р. пpo внесення змін та доповнень № 20-0298/2-1 до Кредитного договору про відкриття мультивалютної кредитної лінії № 20-1495/2-1 від 31.05.11р. визначається пунктом 3.2.

Сторони домовились, що проценти, нараховані за поточний місяць сплачуються позичальником у валюті, в якій позичальнику було надано кредит щомісячно 1 (першого) числа місця, наступного за місяця, у якому відбулось нарахування процентів.

При цьому сторони встановлюють, що зобов'язання позичальника по сплаті нарахованих процентів не вважаються простроченими по 4-те число місяця наступного за місяцем, в якому відбулось нарахування процентів.

Згідно розрахунку, що додається до цього позову сума заборгованості по процентах складає 690 244,96 грн. за період з 29.02.2016р. по 31.05.2016р.

Пунктом 5.3. договору в редакції від 30.01.2014р. передбачено сплату пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки за невиконання грошових зобов'язань. Пеня обчислюється щоденно за методом «факт/факт» від суми простроченого платежу

При розрахунку пені на тіло кредиту позивач виходив з графіку погашення боргу, визначеного Договором від 31 серпня 2015р. про внесення змін № 20-1495/2-1-31082015 до кредитного договору:

За розрахунком позивача сума пені складає 194 495,32 грн. за несвоєчасно сплачений кредит. Детальний розрахунок та періоди нарахування та розмір подвійної облікової ставки НБУ за кожний період наведені у розрахунку пені.

Порядок нарахування та сплати процентів після укладання Договору від 30 січня 2014р. про внесення змін та доповнень № 20-0298/2-1 до Кредитного договору про відкриття мультивалютної кредитної лінії № 20-1495/2-1 від 31.05.11р. визначається пунктом 3.2.

Проценти, нараховані за поточний місяць сплачуються позичальником у валюті, в якій позичальнику було надано кредит щомісячно 1 (першого) числа місця, наступного за місяця, у якому відбулось нарахування процентів.

При цьому сторони встановлюють, що зобов'язання позичальника по сплаті нарахованих процентів не вважаються простроченими по 4-те число місяця наступного за місяцем, в якому відбулось нарахування процентів.

Тобто пеня нараховується в разі прострочки за поточний місяць з п'ятого числа наступного місяця, в якому відбулось нарахування процентів.

Згідно розрахунку, спірний період, за який нараховується пеня складає період з 05.10.2015р. по 31.05.2016р.

Сума процентів, на яку нараховується пеня визначена у розрахунку процентів.

За розрахунком позивача пеня за несвоєчасну сплату процентів за спірний період складає 25 028,03 грн.

Таким чином, загальний розмір пені складає 219 523,35 грн. за період з 05.10.2015р. по 31.05.2016р.

Відповідно до пункту 4.2.1. та 4.2.2. кредитного договору в редакції від 30.01.2014р. позичальник зобов'язаний повернути отримані суми кредиту шляхом перерахування коштів на рахунок 5374/980, відкритий у ПАТ «Промінвестбанк», а також сплачувати плату за кредит та проценти за неправомірне користування кредитом на умовах і в порядку, передбачених договором.

Крім того, в силу пункту 4.2.6. кредитного договору в редакції від 30.01.2014р. позичальник зобов'язаний сплатити заборгованість за кредитом, нараховані плату за кредит та неустойку за умови настання обставин, вказаних а п. 4.3.4. договору.

В свою чергу, пунктом 4.3.4. кредитного договору в редакції від 30.01.2014р. передбачено, що банк має право вимагати від позичальника (незалежно від настання строку остаточного повернення всіх одержаних в межах кредитної лінії сум кредиту) сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та / або плати за кредит, та/або процентів за неправомірне користування кредитом, та/або неустойки, передбачених цим договором, у випадку, коли позичальник не виконав у строк свої зобов'язання по поверненню кредиту та/або плати за кредит, та/або інші зобов'язання по сплаті грошових коштів, передбачені цим договором.

Про необхідність дострокової сплати кредиту, плати за кредит з указаних вище підстав Банк зобов'язаний письмово попередити позичальника не менше ніж за 10 календарних днів до вчинення необхідних дій по примусовому стягненню коштів.

Ці приписи договору відповідають приписам ст. 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Враховуючи непогашену заборгованість за кредитом та процентами, позивач надіслав на адресу ТОВ «Решетилівський маслозавод» вимогу (вих. № 09-8-1/663 від 12.04.2016 року), у якої було зазначено про необхідність сплати заборгованості за цим Кредитним договором, процентів за користування кредиту та штрафних санкцій за порушення умов кредитного договору.

Відповідач отримав вимогу ПАТ «Промінвестбанк» 02.06.2016р., що підтверджується поштовим повідомленням, але вимогу банку проігнорувало, заборгованості не сплатило.

При винесенні рішення суд входив з наступного.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір укладається у письмовій формі (ст. 1056 ЦК України).

За змістом ст.ст. 1048, 056-1 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється Договором.

Відповідно до ст.599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 23 000 000,00 грн., належним чином виконав зобов'язання за вищезазначеним Договором. Дана обставина відповідачем не спростована.

Доказів сплати кредиту та заборгованості зі сплати відсотків (крім тих, що враховані позивачем при обрахунку суми позову та вищезгаданого платіжного доручення №83 від 10.08.2016р.) за користування кредитом відповідач суду не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував, доказів неправильності нарахування та контррозрахунку позовних вимог суду не надав.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині заборгованості за кредитом за умовами кредитного договору про відкриття мультивалютної кредитної лінії № 20-1495/2-1 від 31.05.2011 року в сумі 13 716 118,58 грн. та заборгованості за процентами в сумі 680 244,96 грн. за період 29.02.2016р. по 31.05.2016р. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. В частині стягнення 10 000,00 грн заборговності по сплаті процентів провадження у справі припиняється на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України, як уже зазначалося в описовій частині рішення.

Згідно з частиною першою статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись відповідно до договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Здійснений позивачем розрахунок пені відповідає обставинам справи та приписам діючого законодавства, вимоги позивача про стягнення з відповідача 219 523,35 грн. пені , з яких пені за несвоєчасно сплачений кредит в сумі 194 495,32 грн. та 25 028,03 грн. за прострочення сплати відсотків за період з 05.10.2015р. по 31.05.2016р., такими, що є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні з даним позовом, покладаються на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. 33, 43, 49, ст.ст.80, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Решетилівський маслозавод (вул. Шевченка, 11, смт. Решетилівка, Решетилівський район, Полтавська область, 38400, ідентифікаційний код юридичної особи 00446836) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку" (провулок Шевченка, 12, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код юридичної особи 00039002) - 14 615 886,89 грн. за кредитним договором про відкриття мультивалютної кредитної лінії № 20-1495/2-1 від 31.05.2011 року, з яких - 13 716 118,58 грн. заборгованості за кредитом, 680 244,96 грн. заборгованості за процентами, 219 523,35 грн. пені.; 206 700,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

3. В частині стягнення 10 000,00 грн заборгованості за процентами - припинити провадження у справі.

Повне рішення складене 20.09.2016 р.

Суддя О.С.Мацко