ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2016 р.Справа № 922/2779/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Вознюк С.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ИРБИС", м. Харків
до Публічного акціонерного товариства "Харківхолодмаш" м. Харків
про стягнення 8 359,04грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_1, дов. № 687 від 23.09.2015р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача 7 197,96грн. основного боргу, 735,12грн. пені, 425,96грн. 20% річних за неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором № 7528 від 15.01.2016р., а також покласти на відповідача понесені витрати зі сплати судового збору.

Представник позивача у призначене судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

Враховуючи те, що судом вжито всі заходи для належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності його представника за наявними в справі матеріалами, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Представник відповідача в судовому засіданні надав докази сплати ним суми основного боргу в розмірі 7 197,96грн. за товар, отриманий за спірним договором.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.

15.01.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТД ИРБИС" (позивач) та Публічним акціонерним товариством "Харківхолодмаш" (відповідач) укладено договір № 7528 (далі договір), відповідно до умов якого позивач зобов'язався поставляти, а відповідач приймати та оплачувати на умовах цього договору товар партіями, в строки, асортименті, кількості та по цінам, зазначеним у видаткових накладних та/або специфікаціях, що є невід'ємною частиною даного договору.

У п.3.1 договору сторони погодили порядок здійснення розрахунків, а саме: відповідач зобов'язався здійснити оплату товару протягом п'яти календарних днів з моменту його отримання.

За умовами п.4.2 договору поставка товару здійснюється зі складу позивача в м. Харкові в строки, узгоджені в кожній конкретній специфікації на умовах EXW м. Харків, згідно з вимогами Міжнародних правил по тлумаченню термінів "Інкотермс-2010".

Позивач на виконання зобов'язань за договором поставив відповідачу товар на загальну суму 7 197,96грн., що підтверджується видатковою накладною № 41627 від 25.04.2016р., наявною у справі.

Відповідач взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконав, за отриманий товар не розрахувався.

24.05.2016р. відповідач на адресу позивача направив гарантійний лист № 561, в якому повідомив позивача, що оплату товару, отриманого за накладною № 41627 від 25.04.2016р. відповідач зобов'язується здійснити до 05.06.2016р.

Оскільки відповідач заборгованість в розмірі 7 197,96грн. не здійснив, позивач 18.08.2016р. звернувся до суду з відповідним позовом.

Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд встановив, що відповідач, після звернення позивача з позовом до суду, сплатив суму основного боргу в розмірі 7 197,96грн. за отриманий товар, що підтверджується копією платіжного доручення № 1579 від 26.08.2016р., наявною у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу підлягає припиненню за відсутністю предмета спору на підставі п.1.1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені та 20% річних, суд виходить з наступного.

Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У п.8.4 договору відповідач у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, зобов'язався оплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочки, а також 20% річних від простроченої суми.

На підставі зазначеного позивач за період з 01.05.2016р. по 16.08.2016р. нарахував відповідачу 20% річних в розмірі 425,96грн.

Дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України та умовам договору, воно відповідає наданому розрахунку, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивач, відповідно до п.8.1 договору за порушення строків виконання зобов'язання нарахував відповідачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочки, від вартості поставленого, але не оплаченого товару, за період з 01.05.2016р. по 16.08.2016р. у розмірі 735,12грн.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач надав обґрунтований розрахунок пені, який відповідає умовам договору та Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань.

За таких обставин суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат за подання позову до суду, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. ст.49 Господарського процесуального кодексу України при задоволенні позову частково судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, згідно із ч. 2 ст.49 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Виходячи із викладеного та враховуючи те, що сума основного боргу сплачена відповідачем після звернення позивача з позовом до суду, спір доведено до суду з вини відповідача, а також те, що мінімальна сума судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» складає 1 378,00грн., суд покладає на відповідача обовязок відшкодувати позивачу суму судового збору за подання позовної заяви до суду у розмірі 1 378,00грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 611, 612, 625 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, п.1.1 ч.1 ст.80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківхолодмаш", (61035, м. Харків, вул. Плеханівська, 117) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ИРБИС", ( 61001, м. Харків, пров. Микитинський, 24, п/р 9813 у ПАТ "Креді ОСОБА_2", МФО 300614) - 735,12грн. пені, 425,96грн. 20% річних, 1 378,00грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення суми основного боргу в розмірі 7 197,96грн. провадження у справі припинити за відсутністю предмета спору.

Повне рішення складено 09.09.2016 р.

Суддя ОСОБА_3