ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2016 р. Справа № 925/937/16

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., у відкритому судовому засіданні у приміщенні господарського суду розглянув справу за позовом приватного підприємства «Промелектробуд-2000», юридична адреса: м. Черкаси, вул. Крилова, 55, (фактична адреса: м. Черкаси, вул. Академіка Корольова, 11)

до комунального підприємства «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Гайдара, буд. 3/2

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 36, каб. 214

про стягнення 153 588,75 грн. заборгованості та санкцій,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю;

третя особа: ОСОБА_3 за довіреністю.

Позивач звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до відповідача КП «Соснівська СУБ» про стягнення з останнього 153588,75 грн. заборгованості та санкцій за виконані роботи за рамковою угодою №153 від 14.07.2015р., в тому числі:

150736 грн. основного боргу за червень 2016р.,

2852,75 грн. пені,

та відшкодування судових витрат.

В судовому засіданні:

Представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог та стягнення заборгованості за липень 2016р. надано акт надання послуг за липень 2016р., платіжне доручення про сплату судового збору в сумі 2218,94 грн., акт здачі прийняття послуг за липень без підпису відповідача, рахунок на оплату послуг.

Вказану заяву належить повернути позивачу, оскільки позивач одночасно намагається змінити предмет спору та підставу позову, що є неприпустимим в розумінні приписів ст. 22 ГПК України, також позивач не надав доказів направлення заяви відповідачу та третій особі, що є порушенням приписів ст. 56-57 ГПК України.

Первісні позовні вимоги представник позивача підтримав повністю, надав витребувані документи в оригіналі.

Представник відповідача вимоги визнав тільки в сумі основного боргу за червень 2016р. Просить відмовити в стягненні пені з мотивів відсутності вини відповідача, оскільки заборгованість виникла з-за кризи неплатежів населення за комунальні послуги.

Представники третьої особи вимоги заперечив та вказав, що до нього вимоги не заявлені і його права даним судовим рішенням ніяк не порушуються. Третя особа не є платником за зобовязаннями відповідача.

Інших доказів та документів сторонами не подано.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін та учасників, судом встановлено такі взаємовідносини сторін:

14.07.2015р. між ПП «Промелектробуд-2000» (Позивач, виконавець), комунальним підприємством «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради» (Замовник, відповідач) і Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради (генеральний замовник, третя особа) було укладено рамкову угоду за №153 про надання послуг з ремонту та технічного обслуговування електричного устаткування за переліком і цінами, наведеними у Специфікації послуг. Відповідно до вказаної рамкової угоди, відповідач зобов'язався оплачувати позивачу надані ним послуги протягом 30 днів з дати підписання чергового акта виконаних робіт.

Станом на момент звернення до суду, заборгованість відповідача за зобов'язаннями відповідно до рамкової угоди за червень 2016 року становить 150736 грн.

Відповідач пояснює затримки у фінансуванні виконаних робіт відсутністю коштів.

Ціна угоди становить 5554620 грн. (без ПДВ) (п. 3.1. договору, а.с. 29).

Розрахунки проводяться на підставі підписаних актів виконаних робіт з відстроченням платежу на 30 календарних днів після підписання актів (розділ 4 договору, а.с. 30).

Договірні зобовязання на момент розгляду справи в суді є чинними. Спору в цій частині немає.

30 червня 2016р. Позивач направив для підписання Відповідачу ОСОБА_4 №0000044 здачі-прийняття робіт за червень 2016 року на суму 150736 грн. (а.с. 46-47). ОСОБА_4 не підписано та не повернуто позивачу, претензій по якості робіт не заявлено.

На виконання договірних зобов'язань позивачем виконувались роботи, які відповідач не оплачував своєчасно та в повному обємі. По акту виконаних робіт за червень 2016 року відповідач розрахунок не провів.

Заборгованість за договірними зобов'язаннями станом на 09.08.2016р. становить 150736 грн. за червень 2016р.

Невиконання Замовником зобовязань щодо строків та порядку оплати за виконані і прийняті Замовником роботи, які встановлені в п.4.2 Договору, стало підставою для звернення Виконавця до суду для захисту свого порушеного права і примусового стягнення боргу 150736 грн. з відповідача та нарахованої пені 2852,75 грн.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представників сторін та учасника, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Згідно статутних документів позивач та відповідач є самостійними юридичними особами на ринку послуг в Україні.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) субєкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобовязання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини підряду на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобовязання, що виникає між субєктами господарювання, в силу якого один субєкт зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта, або утриматися від певних дій, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку, є господарським зобовязанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

За своїм змістом представлений договір рамкова угода надання послуг №153 від 14.07.2015р. є договором підряду і відповідає вимогам ст. 837 ЦК України, відповідно до якої за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити вказану роботу.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах рамкової угоди від 14.07.2015р. №153. Договір не заперечний сторонами, не визнаний судом недійсним, не розірваний сторонами та є дійсним. Суд враховує презумпцію правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).

Згідно ст. 875 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру; виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовнику.

Спірний договір передбачає виконання робіт з ремонту та технічного обслуговування електричного устаткування згідно Специфікації. Порядок розрахунків передбачений п. 4.2 Договору.

Позивач виконав в червні 2016р. передбачені Договором роботи, що підтверджується актом приймання виконаних робіт, який підписаний Позивачем та відсутні будь-які зауваження Замовника (відповідача) щодо якості, кількості, строків виконаних робіт з боку Виконавця.

Замовник не розрахувався за виконані роботи на суму 150736 грн. до цього часу.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наявність заборгованості підтверджується договором, актом приймання виконаних будівельних робіт, довідкою про вартість виконання будівельних робіт, відсутністю претензій відповідача.

Згідно ст. 854 ЦК України замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк.

Відсутність коштів у відповідача чи відсутність кошторису видатків на проведення ремонту не є підставою звільнення відповідача від обовязку проведення розрахунків за виконані роботи.

Позивачем при зверненні до суду із цим позовом використано належний, в розумінні вимог ст. 16 ЦК України, спосіб захисту його порушеного права.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 150736 грн. заборгованості підлягають до задоволення.

Штрафними санкціями у відповідності з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 7.5. Договору при простроченні строків оплати виконаних робіт за Договором замовник зобов'язується сплатити виконавцю пеню, нараховану у розмірі облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідачем не були дотримані строки оплати виконаних робіт згідно рамкової угоди №153 (Договору), що є підставою для застосування пені в розмірі одинарної облікової ставки НБУ.

У відповідності до п. 7.5 договору та положень ст.ст. 546, 549-552 ЦК України позивач нараховує відповідачу:

2278,22 грн. пені за зобовязаннями травня 2016р. (151605 грн. боргу, період прострочення з 06.07.2016р. по 08.08.2016р.), та 574.53 грн. пені за зобовязаннями червня 2016р. (150736 грн. боргу, період прострочення з 31.07.2016р. до 08.08.2016р). Всього 2852,75 грн. пені.

Вимоги обґрунтовані. Розрахунок санкцій перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Ліга:Еліт Закон» з урахуванням строку прострочення оплати виконаних робіт, однієї облікової ставки НБУ за період прострочення. Розрахунок вимоги виконано вірно. Суд враховує положення п. 6 ст. 232 ГК України.

Належить стягнути 2852,75 грн. пені станом на 09.08.2016р.

Суд не враховує заперечення відповідача проти нарахування пені з мотивів надуманості заперечень.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Відповідач не спростував доводи позивача та не подавав свого розрахунку вимоги. Суд вважає, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом.

Суд зазначає, що проведення оплати боргу відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання заперечень суду по суті спору чи доказів про проведення розрахунку. Відповідач не надав доказів обєктивної неможливості заперечення вимог чи погашення боргу.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на відповідача повністю та стягнути на користь позивача 2303,83 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача комунального підприємства «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Гайдара, буд. 3/2, ідентифікаційний код 36701766, номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача - приватного підприємства «Промелектробуд-2000», юридична адреса: м. Черкаси, вул. Крилова, 55, (фактична адреса: м. Черкаси, вул. Академіка Корольова, 11), ідентифікаційний код 35091615, номер рахунку в банку невідомий

150736 грн. основного боргу, 2852,75 грн. пені та 2303,83 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 08.09.2016р.

Суддя Г.М. Скиба