ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2016 р. Справа № 925/42/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі Кадусі Н.В., за участю представників сторін: позивача - Грязона Р.М., Недосєки І.В. за довіреностями, відповідача - Бузько І.П. за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом приватного підприємства «Фірма «Юсла» до комунального підприємства «Черкаське обласне об"єднане бюро технічної інвентаризації» про зобов"язання вчинити дію,

ВСТАНОВИВ:

22.01.2016 року позивач - приватне підприємство «Фірма «Юсла» звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до комунального підприємства «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» (далі - відповідач, а разом - сторони), в якому просив суд зобов?язати відповідача провести технічну інвентаризацію адміністративного комплексу з вбедовано - прибудованим магазином, розташованого по вул. Якубовського, 12 в м. Черкаси та відшкодувати понесені судові витрати.

Позов вмотивовано неналежним, всупереч абз. 15 розділу 6 «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127 (в редакції наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 08.02.2006 року № 42), п. Д.1 додатку Д ДБН 2.2.-9-99, виконанням відповідачем своїх обов'язків щодо проведення технічної інвентаризації, виготовлення інвентаризаційної справи та розрахунку часток для відчуження частки зазначеного об'єкта, неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань по укладеному сторонами договору № 561/13 від 05.07.2015 року.

Ухвалою суду від 25.01.2016 року справа прийнята до провадження суду, по ній порушене провадження у справі № 925/42/16, справа призначена до розгляду у судовому засіданні.

Відповідач 25.02.2016 року за вх. № 3912 подав до господарського суду письмові заперечення (відзив) на позовну заяву (а.с. 36-39), в якому позов не визнав повністю з мотивів необґрунтованості і безпідставності позовних вимог, та заявив про застосування позовної давності як на самостійну підставу відмови у задоволенні позову.

За клопотанням позивача від 22.03.2016 року вх. № 5817 (а.с. 60-61) ухвалою господарського суду від 22.03.2016 року була призначена судова будівельно-технічна експертиза, на період проведення якої провадження у справі зупинялось. Після надходження до суду висновку експерта провадження у справі поновлено, справу призначено до судового розгляду.

01.09.2016 року за вх. № 17670, 08.09.2016 року за вх. №№ 18309, 18310 (а.с. 98, 107-111, 113-116) відповідачем подані додаткові письмові пояснення до заперечень на позовну заяву і заперечення на висновок судового експерта.

В судовому засіданні представник позивача позов з підстав, викладених у позовній заяві, підтримав і просив суд задовольнити повністю, представник відповідач позов не визнала і просила суд в його задоволенні позивачу відмовити повністю з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов з додатковими письмовими поясненнями до нього.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з наступних підстав.

За заявою позивача від 29.05.2008 року, відповідачем 17.06.2008 року проведено технічну інвентаризацію будинку № 12 по вул. Якубовського в м. Черкаси, заведено інвентаризаційну справу № 3942 із якої вбачається, що загальна площа цієї будівлі за даними технічної інвентаризації становить 5884,0 м2.

Рішенням державної приймальної комісії, викладеним в її акті від 01.08.2008 року, прийнято в експлуатацію закінчений будівництвом об'єкт - «Реконструкція адміністративного комплексу з вбудовано-прибудованим магазином по вул. Якубовського, 12 в м. Черкаси». Акт затверджено рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 09.09.2008 року № 1334, зареєстровано Інспекцією ДАБК у Черкаській області 16.10.2008 року № 64. Загальна площа прийнятого в експлуатацію об'єкта за проектом і архітектурно-технічним паспортом становить 6534,58 м2.

06.02.2009 року, на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 20.01.2009 року № 40, позивачу - приватному підприємству «Фірма «Юсла» міським головою видано свідоцтво серії САВ № 298335 про право власності на нерухоме майно - адміністративний комплекс з вбудовано-прибудованим магазином, розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Якубовського, буд. 12, літери «Б-ІХ», «Б'-ІІІ», «пд».

На підставі свідоцтва про право власності серії САВ № 298335 відповідачем 26.03.2009 року зареєстроване право власності позивача на зазначене нерухоме майно, видано витяг про реєстрацію права власності № 22293184.

30.11.2009 року, для відчуження нежитлової кімнати ІХ-го поверху літ. «Б-ІХ», «Б'-ІІІ», «пд», а саме - кабінета № 11 площею 32,2 м2, відповідачем був виданий позивачу витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, із якого вбачається, що загальна площа спірного об'єкта нерухомості складає 5884,0 м2.

Відповідно до податкової декларації позивача з податку на нерухоме майно за 2015 рік, загальна площа спірного об'єкта нерухомості позивачем задекларована у розмірі 6534,58 м2, з якої сплачується податок.

05.07.2015 року позивачем, як замовником, і відповідачем, як виконавцем, було укладено договір № 561/13. Пунктом 1.1. розділу 1 сторони договору погодили його умови щодо предмету договору, за змістом якого замовник доручив, а виконавець взяв на себе зобов'язання виконати роботи по проведенню розрахунку часток для відчуження сьомого поверху об'єкта нерухомого майна, розташованого по вул. Якубовського, 12 в м. Черкаси.

Пунктами 3.1., 3.2., 3.4., 5.2. договору сторони також, зокрема, погодили, що: вартість робіт та послуг визначається виконавцем після фактичного виконання робіт; за результатами виконаних робіт, наданих послуг виконавець складає акт виконаних робіт, наданих послуг, який підписують виконавець та замовник; замовник визнає, що зазначений акт приймання-передачі виконаних робіт є підтвердженням факту виконання та отримання ним послуг, підписання акту представником замовника є підтвердженням відсутності претензій до виконавця з його боку; спори і суперечки, які виникають з цього договору або у зв'язку з ним, не вирішені шляхом переговорів, вирішуються в судовому порядку.

На виконання умов договору № 561/13 від 05.07.2015 року, сторонами 06.08.2015 року підписано акт здачі-прийняття виконаних робіт (послуг), за яким виконавець передав, а замовник прийняв роботи по проведенню розрахунку часток для відчуження 7-го поверху будівлі за адресою: м. Черкаси, вул. Якубовського, буд. 12.

Із Розрахунку часток для відчуження нежитлових приміщень, розташованих за адресою: м. Черкаси, вул. Якубовського, буд. 12, виконаного відповідачем, вбачається, що загальна площа адміністративного комплексу з вбудовано-прибудованим магазином літери «Б-ІХ», «Б'-ІІІ», «пд» складає 5884,0 м2, площа приміщень 7-го поверху з №1 по № 16, ХХІІ, ХХІІІ, ХХІV складає 306,0 м2, частка нерухомого майна, що відчужується, складає 5/100=1/20. Розрахунок часток виконано за даними технічної інвентаризації станом на 17.06.2008 року.

Із листів позивача до відповідача від 26.08.2015, 29.09.2015 року та відповідей на них відповідача від 18.09.2015 № 552, від 04.11.2015 року № 653 вбачається, що у зв'язку з виконанням договору № 561/13 від 05.07.2015 року, у сторін виник спір щодо достовірності висновків технічної інвентаризації спірного об'єкта, проведеної станом на 17.06.2008 року, та, відповідно, правильності виконання Розрахунку часток для відчуження нежитлових приміщень цього спірного об'єкта.

За результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи судовим експертом Гнаток В.Г. (свідоцтво № 950, видане Міністерством юстиції України, дійсне до 31.07.2018 року) складено Висновок № 9/16/Буд. від 14.06.2016 року із якого вбачається, що:

1. при проведенні технічної інвентаризації, виготовлення інвентаризаційної справи та розрахунку часток для відчуження частки адміністративного приміщення, розташованого по вул. Якубовського, 12 в м. Черкаси, станом на 17.06.2008 року дії комунального підприємства «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» повинні були відповідати вимогам наступних нормативно-правових актів у галузі будівництва, архітектури та житлової політики України:

«Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за № 582/ 5773, в редакції наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 08.02.2006 року № 42;

«Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 05.09.1993 року № 146;

«Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.08.2007 року № 55;

2. комунальним підприємством «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» технічна інвентаризація нежитлового приміщення, розташованого по вул. Якубовського, 12 в м. Черкаси, проведена не у відповідності до абз. 15 розділу 6 «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за № 582/ 5773, в редакції наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 08.02.2006 року № 42, яка була чинна станом на 17.06.2008 року.

В судовому засіданні судовий експерт, викликаний за клопотанням відповідача, надав пояснення, в яких підтвердив складений ним Висновок № 9/16/Буд. від 14.06.2016 року, заперечення представника відповідача щодо правильності його оформлення, спростував.

Вищеназвані документи долучені до матеріалів справи в якості письмових доказів.

Отже, спірні правовідносини сторін виникли із договору № 561/13 від 05.07.2015 року, вимоги позивача та заперечення відповідача витікають із суті прав та обов'язків сторін за цим договором.

Предметом спору у справі, що розглядається, є вимога позивача до відповідача про проведення на підставі укладеного договору технічної інвентаризації об'єкта спірного нерухомого майна, необхідної, в свою чергу, для здійснення розрахунку часток для відчуження частини цього спірного об'єкта. Спір виник із-за неодинакового підходу до застосування «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» у відповідній редакції при проведенні технічної інвентаризації об'єкта, що належить позивачу, внаслідок чого загальна площа об'єкта, визначена за результатами технічної інвентаризації, не відповідає проектній в сторону зменшення та впливає розрахунок часток для відчуження частини цього спірного об'єкта.

За правовою природою спірні правовідносини сторін віднесені до договірних зобов'язань послуг та підряду, загальні положення про послуги визначені главою 63, про підряд і підряд на проектні та пошукові роботи, як окремий вид зобов'язань, - параграфом 1 глави 61 ЦК України, статтями 887-891 параграфа 4 глави 61 ЦК України, ст. 324 ГК України, про зобов'язання і договір - розділом І і ІІ книги 5 ЦК України, главою 20 ГК України, загальні положення про правочини - главою 16 розділу IV книги 1 ЦК України, правові наслідки порушення зобов'язання, відповідальність за порушення зобов'язання - главою 51 розділу I книги 5 ЦК України, розділом V ГК України.

Крім того, спірні правовідносини сторін перебувають в сфері регулювання «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за № 582/ 5773 у відповідній редакції та «Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.08.2007 року № 55, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.07.2007 року за № 774/14041, які з урахуванням обставин справи, є спеціальними по відношенню до них.

Відповідно до п. 1.1. глави 1 Загальні положення «Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна», ця Інструкція визначає порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна (далі - об'єкти нерухомого майна), крім земельних ділянок, та застосовується суб'єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об'єктів нерухомого майна (далі - суб'єкти господарювання) при підготовці проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна. Главою 3 цієї Інструкції унормовано порядок проведення розрахунку часток у спільній власності на об'єкти нерухомого майна та порядок виділу в натурі частки з нерухомого майна. Згідно з п. 3.4. глави 3 цієї Інструкції, при розрахунку частки кожного співвласника в будинку необхідно визначити всю внутрішню площу будинку, а також площу, яка належить кожному співвласнику окремо відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 N 127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за N 582/5773 (із змінами).

Відповідно до п. 1.1. глави 1 «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» у відповідній редакції, чинній на час виконання договору № 561/13 від 05.07.2015 року, укладеного сторонами, ця Інструкція розроблена відповідно до чинного законодавства з метою нормативно-методичного забезпечення діяльності суб'єктів господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об'єктів нерухомого майна (далі - суб'єкти господарювання). Пунктом 1.2. цієї інструкції встановлено, що Інструкція визначає порядок та методику проведення технічної інвентаризації збудованих (реконструйованих) будинків, допоміжних будівель та споруд з метою: визначення їх фактичної площі та об'єму (щодо проектних); обстеження та оцінки технічного стану наявних об'єктів; установлення вартості об'єктів.

Технічна інвентаризація проводиться у таких випадках:

перед прийняттям в експлуатацію завершених будівництвом об'єктів, у тому числі після проведення реконструкції та капітального ремонту;

перед проведенням державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва;

перед проведенням державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, що утворився в результаті поділу, об'єднання об'єкта нерухомого майна або виділення частки з об'єкта нерухомого майна, крім випадків, коли в результаті такого поділу, об'єднання або виділення частки завершений будівництвом об'єкт приймався в експлуатацію.

В інших випадках технічна інвентаризація проводиться за бажанням замовника.

Розділом 6 Інструкції встановлено порядок підрахунку площ об'єктів.

Згідно з абз. 15 розд. 6 Інструкції в редакції Наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства N 42 від 08.02.2006 року, загальна площа громадського будинку визначається як сума площ усіх поверхів (включаючи технічний, мансардний, цокольний та підвальний). Площу поверхів будинків слід вимірювати в межах внутрішніх поверхонь зовнішніх стін.

Згідно з п. 6.1. розд. 6 Інструкції у відповідній редакції, чинній на час виконання договору № 561/13 від 05.07.2015 року, укладеного сторонами, підрахунок площі приміщень будинку здійснюється за сумою площ приміщень його поверхів. Площу приміщень будинків визначають за їх розмірами, вимірюваними між опорядженими поверхнями стін і перегородок на рівні підлоги (без урахування плінтусів).

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов'язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов'язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За змістом з ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтями 20, 144 ГК України також передбачено, що права та законні інтереси суб'єктів господарювання захищаються шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі; майнові права та майнові обов'язки суб'єкта господарювання можуть виникати, зокрема, з угод, передбачених законом, з інших обставин, з якими закон пов'язує виникнення майнових прав та обов'язків суб'єктів господарювання.

За змістом положень ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 193, 202 ГК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

З огляду на викладені обставини справи і наведені норми законодавства суд вважає, що з урахуванням умов предмету договору № 561/13 від 05.07.2015 року, укладеного сторонами, норм п. 3.4. глави 3 «Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна», абз. 3 ч. 2 п. 1.2. «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» у чинній редакції, для проведення розрахунку часток для відчуження сьомого поверху об'єкта нерухомого майна, розташованого по вул. Якубовського, 12 в м. Черкаси за замовленням позивача відповідач зобов'язаний був провести технічну інвентаризацію об'єкта та на підставі її результатів провести розрахунок часток для відчуження сьомого поверху цього об'єкта і, відповідно, мав право отримати оплату за виконані роботи в цій частині відповідно до умов п. 3.1. договору. Проте, на виконання договору № 561/13 від 05.07.2015 року відповідач технічну інвентаризацію об'єкта не провів, для розрахунку часток використав дані технічної інвентаризації, проведеної 17.06.2008 року.

Технічна інвентаризація об'єкта нерухомого майна, розташованого по вул. Якубовського, 12 в м. Черкаси, наявна в матеріалах інвентаризаційної справи № 3942, використана відповідачем при проведенні Розрахунку часток, відповідачем проведена не у відповідності до абз. 15 розділу 6 «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за № 582/ 5773, в редакції наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 08.02.2006 року № 42, яка була чинна станом на 17.06.2008 року, порушує право власності позивача на (6534,58-5884,0) 650,58 м2 загальної площі належної йому будівлі, отже обґрунтовано оспорюється позивачем і не може бути використана для проведення розрахунку часток для відчуження сьомого поверху об'єкта нерухомого майна, розташованого по вул. Якубовського, 12 в м. Черкаси за його замовленням.

В разі виконання цього зобов'язання і невизнання замовником результатів технічної інвентаризації спір щодо правозастосування «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» може бути предметом розгляду в іншому провадженні.

Крім того, обґрунтовуючи заперечення проти позову, відповідач крім необґрунтованості позовних вимог, зазначив про пропуск позивачем позовної давності при зверненні до суду.

Позивач в засіданнях суду наполягав на задоволенні позову, заперечував проти застосування строку позовної давності, вважаючи його не пропущеним.

Статтями 256-258, 260, 261, 263, 264 ЦК України визначено поняття позовної давності, її загальну і спеціальну тривалість, правила обчислення, початок перебігу, умови зупинення і переривання перебігу позовної давності.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При вирішенні заяви відповідача про застосування позовної давності до спірних вимог суд також керується роз'ясненнями Пленуму Вищого господарського суду України, викладеними в пункті 2.2. його постанови N 10 від 29.05.2013 року «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів».

Оскільки судом встановлено, що спірні правовідносини сторін виникли із договору № 561/13 від 05.07.2015 року, про порушення свого права позивачу стало відомо з моменту отримання акт здачі-прийняття виконаних робіт (послуг) за цим договором, тобто з 06.08.2015 року, то загальний строк позовної давності позивачем не пропущено, тому позовну давність за заявою позивача суд не застосовує.

За змістом статей 43, 47, 43 ГПК України:

господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства;

судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи;

господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст.ст. 33 ч. 1, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, подали всі наявні у них докази і на їх підставі судом прийнято рішення у справі.

Оцінивши Висновок судового експерта № 9/16/Буд. від 14.06.2016 року, заперечення відповідача на нього у сукупності з іншими матеріалами справи, суд сумніву в його достовірності не вбачає, тому заперечення відповідача визнає необґрунтованим і відхиляє.

Таким чином, вимогу позивача, яка є предметом спору у справі, що розглядається, суд визнає обґрунтованою, доведеною, тому задовольняє її повністю, заперечення на неї відповідача визнає повністю безпідставними і відхиляє.

На підставі статті 49 ГПК України, судові витрати, а саме сплачений судовий збір в сумі 1378 грн. стягується з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов'язати комунального підприємства «Черкаське обласне об"єднане бюро технічної інвентаризації», ідентифікаційний код юридичної особи 03357139, місцезнаходження: 18031, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Університетська, буд. 33/1 провести технічну інвентаризацію адміністративного комплексу з вбедовано - прибудованим магазином, розташованого по вул. Якубовського, 12 в м. Черкаси, власником якого є приватне підприємство «Фірма «Юсла», ідентифікаційний код юридичної особи 14213840, місцезнаходження: 18000, м. Черкаси, вул. Чигиринська, 60/3.

Стягнути з комунального підприємства «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації», ідентифікаційний код юридичної особи 03357139, місцезнаходження: 18031, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Університетська, буд. 33/1 на користь приватне підприємство «Фірма «Юсла», ідентифікаційний код юридичної особи 14213840, місцезнаходження: 18000, м. Черкаси, вул. Чигиринська, 60/3 судові витрати в сумі 1378 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення підписано 16.09.2016 року.

Суддя В.М.Грачов