ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"16" вересня 2016 р. Справа № 911/5405/14

Суддя Горбасенко П.В., розглянувши скаргу Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на дії Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві у справі

за позовом Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

до Дочірнього підприємства Санаторій ОСОБА_1 Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України Укрпрофоздоровниця

про стягнення 271 677,12 грн.

За участю представників:

від позивача не зявилися;

від відповідача не зявилися;

від Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві не зявилися.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 29.01.2015 у справі № 911/5405/14 позов задоволено повністю, стягнуто з Дочірнього підприємства Санаторій ОСОБА_1 Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України Укрпрофоздоровниця (98660, АР Крим, м. Ялта, смт. Гаспра, Севастопольське шосе, буд. 52, код 02650802) на користь Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (04070, м. Київ, вул. Боричів Тік, 28, код 25885944) 208 485 (двісті вісім тисяч чотириста вісімдесят пять) грн. 90 коп. основного боргу, 124 692 (сто двадцять чотири тисячі шістсот девяносто дві) грн. 53 коп. пені, 41 697 (сорок одна тисяча шістсот девяносто сім) грн. 18 коп. штрафу, стягнуто з Дочірнього підприємства Санаторій ОСОБА_1 Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України Укрпрофоздоровниця (98660, АР Крим, м. Ялта, смт. Гаспра, Севастопольське шосе, буд. 52, код 02650802) в доход Державного бюджету України 7 497 (сім тисяч чотириста девяносто сім) грн. 51 коп. судового збору.

18.02.2015, на виконання рішення господарського суду Київської області від 29.01.2015 у справі № 911/5405/14, видано накази.

08.08.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від позивача надійшла скарга на дії Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (вх. № 193/16 від 08.08.2016), згідно якої останній просив визнати неправомірною та скасувати постанову від 25.07.2016 Головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 у ВП № 51751517, зобовязати Подільський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрити виконавче провадження та здійснити примусове виконання рішення господарського суду Київської області № 911/5405/14 від 29.01.2015. Скарга мотивована тим, що керуючись ч. 2 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» та маючи докази наявності у відповідача рахунків у банківських установах, які знаходяться в місті Києві стягувач звернувся до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві до органу ДВС із заявою про примусове виконання рішення. При проведення виконавчих дій, у порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 19, ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», головний державний виконавець Подільського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_2 не здійснила прийняття до провадження виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 18.02.2015 у справі № 911/5405/14.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу від 09.08.2016 вказану скаргу передано до розгляду судді Горбасенку П.В.

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.08.2016 розгляд скарги призначено на 16.09.2016.

Представники сторін та ВДВС у судове засідання 16.09.2016 не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином.

Враховуючи що неявка належним чином повідомлених представників сторін та органу ДВС не перешкоджає розгляду скарги, суд дійшов висновку про розгляд даної скарги у судовому засіданні 16.09.2016 за відсутності представників сторін та ВДВС.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Статтею 124 Конституції та статтею 115 ГПК України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України „Про виконавче провадження.

Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Після набрання судовим рішенням законної сили наказ видається за заявою стягувачу чи прокурору, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, або надсилається стягувачу рекомендованим чи цінним листом. Накази про стягнення судового збору надсилаються до місцевих органів державної податкової служби. Якщо судом було вжито заходів щодо забезпечення позову за заявою осіб, на користь яких ухвалено судове рішення, суд разом із виконавчим листом видає копію документів, що підтверджують виконання ухвали суду про забезпечення позову. У разі повного або часткового задоволення первісного і зустрічного позовів накази про стягнення грошових сум видаються окремо по кожному позову. Якщо судове рішення прийнято на користь декількох позивачів, або проти декількох відповідачів, або якщо виконання повинно бути проведено в різних місцях, видаються накази із зазначенням тієї частини судового рішення, яка підлягає виконанню за даним наказом (ст. 116 ГПК України).

Приписами статті 1 Закону України „Про виконавче провадження визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до статті 1 Закону України Про державну виконавчу службу, державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі - рішень) відповідно до законів України. Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Стаття 7 Закону України Про державну виконавчу службу встановлює обов'язок державного виконавця сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України.

Згідно з ст. 19 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. У заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Як вбачається з матеріалів скарги, 21.06.2016 стягувач, на підставі ч. 1 ст. 20 Закону України Про виконавче провадження, звернувся до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо виконання наказу господарського суду Київської області від 18.02.2016 у справі № 911/5405/14 за місцезнаходженням майна боржника.

При зверненні до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження стягувачем було зазначено, що за боржником зареєстровано рахунки у фінансових установах, зокрема, відкритий рахунок у ПАТ Перший Український Міжнародний банк (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4), місцезнаходження якого підвідомче Подільському районному відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Постановою Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 25.07.2016 ВП № 51751517 було відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 18.02.2015 у справі № 911/5405/14 про стягнення 374 875,61 грн., оскільки відсутнє будь-яке підтвердження, щодо місцезнаходження майна боржника на території Подільського району міста Києва.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України Про виконавче провадження, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Отже, Законом України Про виконавче провадження встановлено право стягувача обирати місце виконання між кількома органами державної виконавчої служби в залежності від місцезнаходження постійно діючого органу боржника - юридичної особи або місцезнаходження його майна.

Згідно зі ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом, розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі - конфіденційну; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Таким чином, з вищезазначеного вбачається, що виконавчі дії можуть провадитися за місцезнаходженням майна боржника.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Суд встановив, що заявником на підтвердження наявності у боржника відкритих у ПАТ «ПУМБ» рахунків надано листа Державної фіскальної служби № 18446/6/99-99-11-02-02-15 від 31.08.2015, згідно якого боржник має відкриті рахунки в ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4), що за територіальною підвідомчістю належить до Подільському районному відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Суд звертає увагу скаржника на те, що стягувач звернувся до органу ДВС із заявою про примусове виконання рішення 21.06.2016, в той час як лист Державної фіскальної служби № 18446/6/99-99-11-02-02-15 датований 31.08.2015, що унеможливлює встановлення органом ДВС наявності у боржника відкритих рахунків у банківських установах станом на момент звернення із заявою про відкриття виконавчого провадження, в той час як інших підтверджуючих даних щодо наявності у боржника майна, в тому числі банківських рахунків, на території Подільського району міста Києва, скаржником суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що головним державним виконавцем Подільського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_2 правомірно винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 51751517 від 25.07.2016, а відтак відсутні підстави для задоволення вимоги скарги Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на дії Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції про визнання неправомірною та скасування постанови від 25.07.2016 Головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 у ВП № 51751517.

Крім того, з огляду на те, що вимога скарги про зобовязання Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрити виконавче провадження та здійснити примусове виконання рішення господарського суду Київської області № 911/5405/14 від 29.01.2015 є похідною від основної вимоги скарги про визнання неправомірною та скасування постанови від 25.07.2016 Головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 у ВП № 51751517, у задоволенні якої відмовлено судом, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на дії Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції про зобовязання Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрити виконавче провадження та здійснити примусове виконання рішення господарського суду Київської області № 911/5405/14 від 29.01.2015.

Відтак, керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні скарги Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на дії Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві у справі № 911/5405/14 відмовити повністю.

2. Копію ухвали надіслати учасникам провадження та Подільському районному відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (04208, м. Київ, пр-т. ОСОБА_3, 5-Б).

Суддя П.В.Горбасенко