ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2016 р.Справа № 922/2331/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Деньковичу А.Й.

розглянувши справу

за позовом Комунального Підприємства "Центр поводження з тваринами", м. Харків
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Харків
про стягнення 58649,00 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_3 за довіреністю від 31.05.2016, ОСОБА_4 директор

відповідача - Коновалов О.А. за довіреністю від 01.08.2016 №657

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Центр поводження з тваринами" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з ФОП ОСОБА_2 58649,00 грн. сплачених за договорами №02/14П від 24.07.2014 та №12-15/П від 30.10.2014.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх. №25445 від 02.08.2016) в якому проти позову заперечує в повному обсязі, просить суд відмовити в його задоволенні. Вказаний відзив було долучено судом до матеріалів справи.

Представник позивача звернувся до суду з клопотанням (вх. №27330 від 18.08.2016) про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме, експертних звітів №17-16/07 та №18-16/07 та листа №34, які досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

Крім того, позивачем було надано до суду додаткові пояснення по справі (вх. №27329 від 18.08.2019), які були досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

Розгляд справи було відкладено на 06 вересня 2016 року.

Відповідачем були надані до суду додаткові пояснення (вх. №29216 від 06.09.2016), які були досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні, яке розпочалося 06 вересня 2016 року було оголошено перерву до 13 вересня 2016 року.

Позивач, звернувся до суду з додатковими поясненнями по справі (вх. №29952 від 12.09.2016) в яких, також, просить суд призначити по справі судову будівельну технічну експертизу, проведення якої просить доручити Харківському НДІ СЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, з метою встановлення недоліків допущених в розробленні проектів у відповідності до договорів №02/14П та №12-15/П (Будівництво та облаштування притулку міського Центру утримання безпритульних тварин про пр. Гагаріна, 358, м. Харкова - влаштування додаткової системи опалення на твердому паливі).

13 вересня 2016 року позивачем, також, були надані додаткові пояснення та клопотання (вх. №29999 від 13.09.2016) в яких позивач уточнив питання на вирішення експертів.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд призначити по справі судову експертизу.

Представник відповідача проти задоволення клопотання позивача про призначення експертизи заперечував.

Розглянувши клопотання позивача про призначення судової експертизи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" №4 від 23.03.2012 року господарським судам було роз'яснено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Комунальне підприємство "Центр поводження з тваринами" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом 14 липня 2016 року, таким чином, строк розгляду спору по справі №922/2331/16 спливає 14 вересня 2016 року.

Норми ст. 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" № 4 від 23.03.2012р. господарським судам необхідно також враховувати, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При цьому, слід враховувати, що розгляд справи неодноразово відкладався, тобто, господарський суд створив сторонам всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, крім того, судом вже було розпочато розгляд справи по суті.

Враховуючи обставини, викладені вище суд відмовляє в задоволенні клопотання позивача про призначення судової експертизи.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, в судові засідання з'являлися повноважні представники сторін які надавали письмові пояснення та заперечення, докази на підтвердження власних правових позицій, внаслідок чого справа може бути розглянута за результатами повного та всебічного розгляду спору.

Отже, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог та заперечень проти них, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Між Позивачем і Відповідачем було укладено договори на проектно - вишукувальні роботи щодо розробки робочого проекту на технічне переоснащення притулку Міського центру утримання безпритульних тварин по пр. Гагаріна 358, №02/14П від 24.07.2014 та №12-15/П від 30.10.2014.

Предметом вищезазначених договорів була розробка робочого проекту щодо влаштування додаткової системи опалення на твердому паливі для забезпечення потреб основного функціонального призначення будівель і споруд.

Загальна сума договору №02/14П від 24.07.2014 - 41149,00 грн.

Загальна сума договору №12-15/П від 30.10.2014 - 17500,00 грн.

На підставі проекту, розробленого у відповідності до вищеназваних договорів, Відповідач як підрядник виконав будівельні роботи згідно з укладеним із позивачем договором підряду. За виконання робіт за зазначеними договорами відповідачу було сплачено: за договором №02/14П - 41149,00 грн. платіжним дорученням №13 від 13.08.2014 р., за договором №12-15/П - 17500,00 грн. платіжним дорученням №19 від 09.12.2015 р.

Як вказує позивач в обґрунтування своїх вимог, для введення в експлуатацію системи додаткового опалення позивачем було створено робочу комісію з введення до експлуатації котельних К1, К2, КЗ, за наслідками роботи якої було встановлено неможливість введення до експлуатації окремо розташованих котельних К1, К2, КЗ, в тому числі - внаслідок виявлених дефектів проектної документації, про що комісією було складено акти. У зв'язку з чим, позивач у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 858 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача все отримане ним за договорами.

Дослідивши обставини спору, суд не погоджується з доводами позивача виходячи з наступного.

Статтею 858 Цивільного кодексу України дійсно передбачено, що:

1. Якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника:

безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк;

пропорційного зменшення ціни роботи;

відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

2. Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов'язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе.

3. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

4. Умова договору підряду про звільнення підрядника від відповідальності за певні недоліки роботи не звільняє його від відповідальності за недоліки, які виникли внаслідок умисних дій або бездіяльності підрядника.

5. Підрядник, який надав матеріал для виконання роботи, відповідає за його якість відповідно до положень про відповідальність продавця за товари неналежної якості.

Однак, слід зазначити, що вказана правова норма є загальною, оскільки регламентує відповідальність підрядника за неналежну якість роботи по договорам підряду (знеособлено). Проте з огляду на характер виконуваних за Договорами №02-14П та №12-15/П проектно-вишукувальних робіт, до спірних правовідносин мають застосовуватись приписи спеціальної норми - статті 891 Цивільного кодексу України, відповідно до якої передбачено, наступне:

1. Підрядник відповідає за недоліки проектно-кошторисної документації та пошукових робіт, включаючи недоліки, виявлені згодом у ході будівництва, а також у процесі експлуатації об'єкта, створеного на основі виконаної проектно-кошторисної документації і результатів пошукових робіт.

2. У разі виявлення недоліків у проектно-кошторисній документації або в пошукових роботах підрядник на вимогу замовника зобов'язаний безоплатно переробити проектно - кошторисну документацію або здійснити необхідні додаткові пошукові роботи, а також відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже чинним законодавством не передбачено право замовника проектно-вишукувальних робіт (позивача по справі) вимагати повернення всієї сплаченої по договору суми, оскільки у таких випадках виникає обов'язок виконавця безоплатно переробити проектно-кошторисну документацію або здійснити необхідні додаткові пошукові роботи.

При цьому, розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом. У даному випадку стаття 858 Цивільного кодексу України є загальною нормою, оскільки регламентує відповідальність підрядника за неналежну якість роботи по договорам підряду (знеособлено). З огляду на характер виконуваних за Договорами № 02/14П та № 12-15/П проектно-вишукувальних робіт, до спірних правовідносин мають застосовуватись приписи спеціальної норми - статті 891 цього ж кодексу.

Крім того, надані позивачем до справи документи та докази не можуть бути прийняті судом як належні та допустимі, оскільки, надані акти робочої комісії по вводу в експлуатацію котельних К1 та К2 від 27 жовтня 2015 року, котельної К3 від 16 лютого 2016 року не містять жодної інформації стосовно існування будь - якого їх зв'язку із проектно-вишукувальними роботами, виконаними за Договорами № 02/14П та №12-15/П.

З огляду на приписи статті 33 Господарського процесуального кодексу України, саме на позивача покладено обов'язок довести ці обставини.

Позивачем не надано суду доказів того, що зазначені акти робочої комісії по введенню в експлуатацію котелень складені уповноваженими особами, які мають відповідну фахову спеціалізацію та знання у сфері будівництва, і зокрема - щодо експертизи та обстеження у будівництві, а згідно "Переліку видів робіт (послуг), пов'язаних із створенням об'єктів архітектури, відповідальні виконавці яких проходять професійну атестацію", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 554 "Деякі питання професійної атестації відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), пов'язаних із створенням об'єктів архітектури", відповідальні виконавці робіт (послуг) з експертизи та обстеження у будівництві, підлягають професійній атестації у порядку, встановленому вказаною постановою.

Проте вищенаведений Акт не містить відомостей щодо проходження відповідної атестації будь - якою особою з тих, що склали та підписали вказаний Акт. За таких фактичних обставин та з огляду на приписи статті 34 Господарського процесуального кодексу України вказаний акт не може вважатись належним та допустимим доказом. З цих же підстав є невірним посилання позивача на умови договору про проведення експертизи топочних, що працюють на твердому паливі № 1-20/10/15 від 20 жовтня 2015 року, укладеного між КП "ЦПТ" (замовник) та ФОП ОСОБА_7 (виконавець). Додані до вказаного договору копії ліцензії № 33-Л від 08 вересня 2015 року та додатку до неї дозволяють ФОП ОСОБА_7 здійснювати господарську діяльність з будівництва об'єктів IV і V категорії складності, за переліком видів робіт згідно додатків, серед яких є лише будівельні та монтажні роботи (4.00.00) та монтаж інженерних мереж (5.00.00). Вочевидь зазначені види робіт не мають нічого спільного з проведенням експертизи та обстеження у будівництві. Окрім того вказаний договір містить істотні суперечності щодо його змісту та предмету оскільки, сам договір має назву "про проведення експертизи топочних, що працюють на твердому паливі", при цьому, в преамбулі договору вказано про укладання між сторонами договору "про введення в експлуатацію", окрім того пунктом 2.1 вказаного договору на Виконавця фактично покладені обов'язки щодо пусконалагоджувальних робіт, за результатами яких складається акт введення в експлуатацію.

Стосовно наданого позивачем експертного звіту №17-16/08 щодо виявлення помилок та необхідності доопрацювання проектної документації за робочим проектом "Будівництво та облаштування притулку міського Центру утримання безпритульних тварин по пр. Гагаріна, 358 м. Харкова (влаштування додаткової системи опалення на твердому палиці для забезпечення потреб основного функціонального призначення будівель і споруд АББ, КПП та гаражу)" суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Посилання у Звіті №17-16/08 на вимоги ДБН В.2.5-77:2014 (зауваження № 3 та інші випадки посилання на вказаний ДБН) є необґрунтованим, оскільки вимоги вказаного ДБН не поширюється на котли продуктивністю до 0,2 МВт (200 КВт) (пункт 1.2 розділу 1 ДБН В.2.5-77:2014). У той же час, як вбачається з матеріалів справи, проектні роботи за Договором №12-15/П виконувались щодо об'єкту потужністю 60 КВт. Вимога експерта "надати для ознайомлення наказ про призначення ОСОБА_8 головним інженером проекту" не може бути підставою для пред'явлення вимог про стягнення вартості виконаних робіт та твердження про невідповідність проекту. Щодо посилання на невідповідність завдання на проектування вимогам додатку Б ДБН А.2.2-3:2014, необхідно враховувати, що згідно пункту 3.5 ДБН А.2.2-3:2014 "Завдання на проектування - визначає обґрунтовані вимоги замовника до планувальних, архітектурних, інженерних і технологічних рішень об'єкта будівництва, його основних параметрів, вартості та організації його будівництва і складається з урахуванням технічних умов, містобудівних умов та обмежень".

При цьому частиною 1 статті 887 Цивільного кодексу України "за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх".

Відповідно до вимог статті 888 Цивільного кодексу України "замовник зобов'язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації", які мають відповідати вимогам статті 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Оскільки технічне завдання (технічні умови) надається замовником (позивачем по справі), отже посилання у звіті №17-16/08 невідповідність завдання на проектування вимогам додатку Б ДБН А.2.2-3:2014 вочевидь не є недоліком, відповідальність за який може бути покладена на виконавця робіт (відповідача по справі).

Інші зауваження, викладені у Звіті №17-16/08, також є необґрунтованими та безпідставними, оскільки наданий на розгляд експертизи проект був розроблений в обсязі одного замовленого розділу ("Опалення. Вентиляція"), передбаченому Договором №12-15/П та технічним завданням до нього. Всі інші супутні розділи проектування (оцінка впливу на навколишнє середовище, водопровід та каналізація, архітектурно - будівельні рішення, генеральний план та споруди транспорту, електротехнічні рішення, пожежегасіння, охоронна та охоронно-пожежна сигналізація, електропостачання та ін.) Замовником (КП "ЦПТ") не замовлялись, їх виконання Договором №12-15/П не передбачене. Окрім того, кошторисна документація, що пройшла державну експертизу і підписана Замовником (КП "ЦПТ"), також передбачає розробку лише проекту опалення та кошторису, а не будь-яких інших додаткових розділів, як то необґрунтовано стверджує КП "ЦПТ".

Експертний звіт №18-16/08 щодо виявлення помилок та необхідності доопрацювання проектної документації за робочим проектом "Будівництво та облаштування притулку міського Центру утримання безпритульних тварин по пр. Гагаріна, 358 м. Харкова (влаштування додаткової системи опалення на твердому паливі для забезпечення потреб основного функціонального призначення будівель і споруд)", також є передчасними та безпідставними, що підтверджується наступним.

Твердження Звіту № 18 нібито необхідно керуватись ДБН А.2.2-3-2014, замість вказаного ДБН А.2.2-3-2012, не відповідає дійсності, оскільки датою втрати чинності ДБН А.2.2-3-2012 є 01 жовтня 2014 року, а робочий проект за Договором № 02/14П виконано липні-серпня 2014 року - тобто в умовах чинності саме ДБН А.2.2-3-2012.

Посилання у Звіті на вимоги ДБН В.2.5-77:2014 (зауваження № 3 та інші випадки посилання на вказаний ДБН) є необґрунтованим, оскільки вимог вказаного ДБН не поширюється на котли продуктивністю до 0,2 МВт (пункт 1.2 розділу 1 ДБН В.2.5-77:2014). У той же час, проектні роботи виконувались щодо окремих об'єктів потужністю 120 КВт, 100 КВт.

Вимога експерту "надати для ознайомлення наказ про призначення ОСОБА_8 головним інженером проекту", як вже було зазначено вище, не може бути підставою для пред'явлення вимог про стягнення вартості виконаних робіт та твердження про нібито невідповідність проекту.

Щодо невідповідності завдання на проектування вимогам додатку Б ДБН А.2.2-3:2014, необхідно враховувати, що згідно пункту 3.5 ДБН А.2.2-3:2014 "Завдання на проектування - визначає обґрунтовані вимоги замовника до планувальних, архітектурних, інженерних і технологічних рішень об'єкта будівництва, його основних параметрів, вартості та організації його будівництва і складається з урахуванням технічних умов, містобудівних умов та обмежень".

При цьому частиною 1 статті 887 Цивільного кодексу України "за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх".

Відповідно до вимог статті 888 Цивільного кодексу України "замовник зобов'язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації", які мають відповідати вимогам статті 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Оскільки технічне завдання (технічні умови) надається замовником (КП "ЦПТ"), отже стверджувана у звіті невідповідність завдання на проектування вимогам додатку Б ДБН А.2.2-3:2014 не є недоліком, відповідальність за який може бути покладена на виконавця робіт (ФОП ОСОБА_2).

Інші зауваження, викладені у Звіті №18, також є необґрунтованими та безпідставними, оскільки наданий на розгляд експертизи проект був розроблений в обсязі одного замовленого розділу (ОВ), передбаченому Договором № 02/14П та технічним завданням до нього. Всі інші супутні розділи проектування (оцінка впливу на навколишнє середовище, водопровід та каналізація, архітектурно - будівельні рішення, генеральний план та споруди транспорту, електротехнічні рішення, пожежегасіння, охоронна та охоронно-пожежна сигналізація, електропостачання та ін.) Замовником (КП "ЦПТ") не замовлялись, їх виконання Договором № 02/14П не передбачене. Окрім того, кошторисна документація, що пройшла державну експертизу (має позитивний експертний звіт № 312/14 від 16 вересня 2014 року, виконаний Експертною організацією ТОВ "Експертиза ЗО") і підписана Замовником (КП "ЦПТ"), передбачає розробку лише проекту опалення та кошторису, а не будь-яких інших додаткових розділів, як то необґрунтовано стверджує КП "ЦПТ".

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За приписами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2756,00 грн., покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1, 4, 12, 22, 33, 34, 41, 43, 44, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 19.09.2016 р.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Суддя С.А. Прохоров