КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2016 р. Справа№ 911/4303/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Яценко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Київської області від 03.11.2015 року

у справі № 911/4303/15 (суддя - Подоляк Ю.В.)

за позовом Державного підприємства «Ржищівський військовий лісгосп»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 137 502,67 грн

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Артюшкін О.В., довіреність б/н від 11.04.2016 року

від відповідача: ОСОБА_4, довіреність б/н від 01.08.2015 року

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Ржищівський військовий лісгосп» (позивач у справі) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (відповідач у справі) про стягнення 137 502,67 грн заборгованості (а.с. 4-6).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу №112 від 30.09.2014 року щодо своєчасної та повної оплати вартості поставленої протягом жовтня-листопада 2014 року лісопродукції.

Рішенням Господарського суду Київської області від 03.11.2015 року позов задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Державного підприємства «Ржищівський військовий лісгосп» 137 502,67 грн основного боргу, 2062,54 грн витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 03.11.2015 року частково та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково, а саме у сумі 52 397,27 грн основного боргу.

Апеляційна скарга відповідача обґрунтована тим, що місцевим господарським судом неповно досліджено дійсних обставин справи, зокрема, не досліджено дійсної вартості поставленого товару та відповідно реального розміру заборгованості, оскільки, відповідач зазначає, що не отримував лісопродукцію по трьом накладним, які додані позивачем до позовної заяви, що вбачається з відсутності підписів уповноважених осіб відповідача в графі про отримання товару, а інших доказів, таких як специфікації-накладних форми №ЛГ-25 на вказаний товар позивачем не надано. Відтак, ФОП ОСОБА_2 стверджує про існування за ним заборгованості лише у розмірі 52 397,27 грн, що відповідно є підставою для відмови у стягненні іншої частини заявлених позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.05.2016 року апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Київської області від 03.11.2015 року у справі №911/4303/15 прийнято до провадження у складі колегії суддів:головуючи суддя - Іоннікова І.А., суддів Агрикової О.В., Михальської Ю.Б. та призначено розгляд справи на 15.06.2016 року.

21.06.2016 року протоколом повторного автоматизованого розподілу справ, у зв'язку з задоволенням заяви про самовідвід, справу №911/4303/15 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., суддів: Мальченко А.О., Дикунська С.Я.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.06.2016 року апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Київської області від 03.11.2015 року у справі №911/4303/15 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., суддів: Мальченко А.О., Дикунська С.Я. та призначено розгляд справи на 31.08.2016 року.

У зв'язку з неявкою у судове засідання 31.08.2016 року представників сторін, розгляд справи відповідно до п.1 ч. 1 ст. 77 ГПК України було відкладено на 14.09.2016 року.

У судовому засіданні 14.09.2016 року представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 03.11.2015 року частково та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково, а саме у сумі 52 397,27 грн основного боргу.

Представник позивача у судовому засіданні 31.08.2016 року заперечив проти вимог апеляційної скарги та просив суд апеляційної інстанції залишити рішення Господарського суду Київської області від 03.11.2015 року без змін.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

30.09.2014 року між Державним підприємством «Ржищівський військовий лісгосп» (продавець за договором, позивач у справі) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (покупець за договором, відповідач у справі) укладено договір купівлі-продажу №112 (а.с. 10), відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов'язався продати, а покупець купити на умовах франко-верхній склад продавця лісопродукцію, в подальшому товар.

Відповідно до п. 2.1 договору поставка товару проводиться по цінам, які прописані в додатках.

Загальна сума договору та кількість товару визначається додатками до договору, які є його невід'ємними частинами (п. 3.1 договору).

Згідно з п. 4.2, 4.4 договору термін поставки узгоджено сторонами протягом 2014 року. Покупець вивозить товар своїм транспортом та за свій рахунок.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що платіж (передоплата 100% вартості) здійснюється шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок продавця за місячну партію товару до 5-го числа кожного місяця, протягом якого буде проводитися поставка.

Даний договір вступає в силу з дати його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2014 року (п. 11.1 договору).

В додатку № 1 до договору сторони погодили, зокрема, найменування товару та його ціну.

Наявні в матеріалах справи товарно-транспортні накладні та Специфікації-накладні на відпуск лісоматеріалів необроблених (форми №ЛГ-25) підтверджують, що на виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 202 046,77 грн, а саме згідно товарно-транспортної накладної (далі по тексту - ТТН) №000460 від 01.10.2014 року (а.с. 12) та специфікації від 01.10.2014 року на суму 6907,95 грн (а.с. 75); ТТН №000459 від 01.10.2014 року (а.с. 13) та специфікації від 01.10.2014 року (а.с. 75) на суму 14 512,33 грн; ТТН №000477 від 03.10.2014 року (а.с. 15) та специфікації від 03.10.2014 року (а.с. 77) на суму 16 966,16 грн; ТТН №000478 від 04.10.2014 року (а.с. 14) та специфікації від 04.10.2014 року (а.с. 76) на суму 5 570,90 грн; ТТН №000542 від 11.10.2014 року (а.с. 16) та специфікації від 11.10.2014 року (а.с. 72) на суму 25 649,50 грн; ТТН №000605 від 21.10.2014 року та специфікації від 21.10.2014 року (а.с. 78) на суму 30 175,83 грн; ТТН №000618 від 24.10.2014 року (а.с. 19) та специфікації від 24.10.2014 року (а.с.79) на суму 25 673,93 грн; ТТН №000691 від 30.10.2014 року (а.с. 18) та специфікації від 30.10.2014 року (а.с.73) на суму 25 076,15 грн; ТТН №000827 від 21.11.2014 року (а.с. 22) та специфікації від 21.11.2014 року (а.с. 74) на суму 24955,02 грн та ТТН №000836 від 25.11.2014 року (а.с. 24) та специфікації від 25.11.2014 року (а.с. 80).

У позовній заяві позивач вказує на те, що згідно умов укладеного договору, ним було поставлено відповідачу лісопродукцію також по товарно-транспортним накладним №000790 від 18.11.2014 року на суму 32 984,83 грн; №000800 від 21.11.2014 року на суму 26 925,90 грн та №000845 від 30.11.2014 року на суму 25 194,67 грн. З даними обставинами також погодився і суд першої інстанції. Однак, дослідивши представлені вищезазначені товарно-транспортні накладні, колегія суддів дійшла висновку, що вони не можуть підтверджувати поставку позивачем та отримання відповідачем лісопродукції, оскільки не містять будь-яких підписів як зі сторони позивача про їх видачу водію під завантаження, ні підписів водія про прийняття до перевезення зазначеного вантажу та не містять підписів уповноважених осіб покупця - ФОП ОСОБА_2 про отримання договірної продукції по зазначеним ТТН.

У відповідності до ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Правила допустимості доказів у процесуальному праві розуміється як певне, встановлене законом обмеження у використанні доказів у процесі вирішення конкретних справ, що є наслідком наявності письмових форм фіксації правових дій та їх наслідків.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Статтею 1 цього Закону визначено, що первинним є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Колегія суддів зазначає, що у період поставки продукції по договору №112 від 30.09.2014 року, регулювання порядку заповнення та ведення документів, що пов'язані з перевезенням лісопродукції здійснювалось також Інструкцією щодо заповнення спеціалізованої форми товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН-ліс), затвердженою наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства аграрної політики та продовольства України №961/707 від 29.11.2013 року.

Так, згідно п. 15-17 Інструкції у графах «Деревину відпустив», «Прийняв до перевезення», «Деревину одержав» зазначаються посада, прізвище, ініціали та підпис особи, що здійснила відпуск деревини за товарно-транспортною накладною; особи, що прийняла деревину для перевезення за товарно-транспортною накладною та особи, що прийняла деревину за товарно-транспортною накладною.

Однак, як вбачається із Товарно-транспортних накладних №000790, №000800 та №000845 (а.с. 20-21, 23) вони не містять підписів уповноважених осіб як продавця про відпуск до перевезення лісопродукції, так і підписів покупця про її одержання. Специфікацій-накладних на відпуск лісоматеріалів необроблених (форми №ЛГ-25) по спірним ТТН, які були додані позивачем на підтвердження поставки продукції по іншим товарно-транспортним накладним, позивачем не надано, не надано також податкових накладних на поставку лісопродукції по спірним накладним, обов'язок складання яких передбачено п. 5.3. договору, не надано доказів повідомлення відповідача про готовність даної продукції для передачі відповідачу, згідно п.4.5. договору.

З огляду на вищенаведені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що товарно-транспортні накладні №000790 від 18.11.2014 року на суму 32 984,83 грн; №000800 від 21.11.2014 року на суму 26 925,90 грн та №000845 від 30.11.2014 року на суму 25 194,67 грн, враховуючи відсутність інших доказів поставки, не підтверджують поставку позивачем та отримання ФОП ОСОБА_2 деревини, оскільки не відповідають встановленим законодавством вимогам до їх складання та заповнення, а тому судом апеляційної інстанції встановлено, що поданими позивачем доказами підтверджується поставка відповідачу лісопродукції лише на суму 202 046,77 грн. При цьому, апеляційна інстанція вважає помилковим висновок Господарського суду Київської області, щодо доведеності факту поставки деревини по спірним ТТН №000790, №000800 та №000845 з огляду на підписаний сторонами Акт звірки взаєморозрахунків, оскільки такий Акт згідно Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не є первинним бухгалтерським документом, який засвідчує проведення господарської операції.

Наявні в матеріалах справи банківські виписки по особовому рахунку позивача та прибуткові касові ордера (а.с. 25-34) свідчать, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 частково оплатив отриману лісопродукцію у розмірі 149 649,50 грн. Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що станом на момент розгляду справи у суді першої інстанції у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 існувала заборгованість з оплати поставленого товару у сумі 52 397,27 грн (202 046,77 грн, доведений обсяг поставленої продукції, - 149 649,50 грн, фактично сплачені грошові кошти).

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зі змісту укладеного між сторонами договору вбачається, що за своєю правовою природою вказаний договір є договором поставки.

За приписами ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, як встановлено нормами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України.

До обов'язків покупця ч. 1 ст. 692 ЦК України відносить обов'язок оплати товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

В силу вимог частин 1, 2 статті 193 ГК України, ст. ст. 526, 257, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи викладене а також те, що наявні в матеріалах справи документи свідчать про існування у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі 52 397,27 грн, то апеляційний господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 137 502,67 грн підлягають задоволенню частково - в сумі 52 397,27 грн. Відповідно вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню повністю, а рішення Господарського суду Київської області від 03.11.2015 року підлягає скасуванню частково, а саме в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 85 105,40 грн боргу.

Беручи до уваги вимоги ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання позову покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а судовий збір за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладається на позивача у справі.

Керуючись ст. 33, 34, 49, 99, 101, п. 2 ч. 1 ст. 103, п. 2ч. 1 ст. 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Київської області від 03.11.2015 року у справі №911/40303/15 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 03.11.2015 року у справі №911/40303/15 скасувати частково.

3. Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

«1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Державного підприємства «Ржищівський військовий лісгосп» (08363, Київська область, Бориспільський район, с. Сошників, вул. Іванова, буд. 144, ) 52 397 (п'ятдесят дві тисячі триста дев'яносто сім) грн 27 коп основного боргу та 785 (сімсот вісімдесят п'ять) грн 95 коп судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.».

4. Стягнути з Державного підприємства «Ржищівський військовий лісгосп» (08363, Київська область, Бориспільський район, с. Сошників, вул. Іванова, буд. 144, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 2 268 (дві тисячі двісті шістдесят вісім) грн 79 коп судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду Київської області видати накази на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду.

6. Справу №911/4303/15 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді С.Я. Дикунська

А.О. Мальченко