РІШЕННЯ

"01" вересня 2016 р.Справа № 921/426/16-г/4

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Бурди Н.М.

Розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробудівельний альянс "Астра", вул. Машинобудівників, 5-а, смт. Чабани, Києво-Святошинський район, Київська область, 08162

до відповідача ОСОБА_1 агропромислового підприємства "Січ", с. Базар, Чортківський район, Тернопільська область, 48533

про cтягнення заборгованості в сумі 121 50,90 грн, з яких: 12000,00 грн - сума простроченого боргу за надані послуги та 150,90 грн - 3% річних.

За участі представників сторін:

позивача: уповноважений ОСОБА_2, довіреність № 08/261 від 01.09.15 р.,

відповідача: юрисконсульт ОСОБА_3, довіреність № 96 від 23.03.16 р.

Суть справи:

В розпочатому судовому засіданні представникам сторін процесуальні права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22, 81-1 ГПК України, розяснено.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агробудівельний альянс "Астра", вул. Машинобудівників, 5-а, смт. Чабани, Києво-Святошинський район, Київська область звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідача - ОСОБА_1 агропромислового підприємства "Січ", с. Базар, Чортківський район, Тернопільська область про cтягнення 12 000 грн заборгованості за надані послуги та 150,90 грн 3% річних.

Ухвалою господарського суду від 25 липня 2016 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 18.08.2016 року.

У судовому засіданні, яке відбулося 18.08.2016р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі і з підстав викладених у позовній заяві, а також надано для огляду акт виконаних робіт № від 10.02.2016 року.

Представник відповідача в даному судовому засіданні в усних поясненнях зазначив про те, що позивачем не вказано, в які строки на відповідача покладається обов'язок щодо оплати наданих послуг та згідно цивільного законодавства відповідна вимога не виставлялась ТзОВ "Агробудівельний альянс "Астра" ОСОБА_1 агропромисловому підприємству "Січ", а тому у позивача ще не виникло права на пред'явлення позову про стягнення боргу.

Позивач заперечив проти таких доводів відповідача та повідомив про те, що рахунок №16-0005081 від 10.02.2016 року виставлявся ОСОБА_1 агропромисловому підприємству "Січ" разом із актом виконаних робіт № від 10.02.2016 року і відповідно його (рахунок) слід розцінювати як пред'явлення вимоги на оплату грошових коштів за надані послуги.

01.09.2016р. позивачем через канцелярію суду подано пояснення бн від 01.09.2016р. , у якому в якості додаткових обґрунтувань заявлених позовних вимог посилається, зокрема на те, що акт виконаних робіт № від 10.02.2016 року складений на підставі рахунку №16-0005081 від 10.02.2016року, послуги надано згідно наказу-наряду №16-0000108, що прямо зазначено в самому акті, отже, підписуючи акт, сторони тим самим визнали факт наявності вказаного рахунку (№16-0005081 від 10.02.2016р.). Крім того, жодних претензій з приводу обєму, якості та строків виконання, вартості та строків оплати не заявлялись. Водночас, позивачем до матеріалів справи долучено оригінал рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яким він підтверджує факт надіслання (вручення) претензії відповідачу 01.06.2016р.

У відповідності до ст. 77 ГПК України в судовому засіданні оголошувалась перерва до 01.09.2016р. для надання нових доказів у справу.

Технічна фіксація (звукозапис) судового процесу у відповідності до ст. 81-1 ГПК України не здійснювалась за відсутності відповідного клопотання представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, господарським судом встановлено наступне:

- 10 лютого 2016р. позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Агробудівельний альянс "Астра" на підставі усної домовленості надало відповідачу -приватному агропромисловому підприємству "Січ" послуги по ремонту та сервісному обслуговуванню техніки на загальну суму 12 000 грн., що підтверджується актом виконаних робіт № від 10.02.2016 року згідно наказу-наряду №16-0000108 на підставі рахунку №16-0005081 від 10.02.2016 року.

І так як відповідач вартість наданих послуг не оплатило, позивачем на адресу відповідача надіслано претензію, в якій товариство просило протягом 3 банківських днів з моменту одержання даної претензії оплатити надані на суму 12 000 грн послуги з ремонту та сервісного обслуговування техніки. На підтвердження факту надіслання вказаної претензії позивачем до матеріалів справи долучено рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №426 форми №119.

Заявляючи позов про стягнення 12 000грн заборгованості та 150 грн 90 коп 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, позивач, як на підставу заявлених ним вимог, посилається на те, що відповідач без зауважень та заперечень прийняв надані йому по акту виконаних робіт № від 10.02.2016 року послуги, однак, порушив взяті на себе зобовязання в частині оплати їх вартості, що слугувало підставою для звернення до господарського суду з позовом про їх стягнення з ПАП "Січ" у примусовому порядку.

Оцінивши зібрані у справу докази та дослідивши норми чинного законодавства, що регулюють розглядувані правовідносини, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає, з огляду на таке:

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно з пунктом першим частини другої цієї статті підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом статей 202, 204 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин першої та другої статті 205 Цивільного Кодексу України правочин може учинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 639 Цивільного кодексу України встановлює, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно з частиною першою статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до положень статті 208 Цивільного кодексу України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

Згідно з частиною другою статті 218 Цивільного кодексу України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Взаємовідносини, що склалися між сторонами у справі суд кваліфікує як взаємовідносини, що випливають із договору надання послуг, що відбувся між сторонами у справі, та регламентується главою 63 Цивільного кодексу України, ст. 901 якої встановлює, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.ст. 509, 526 Цивільного кодексу України, в силу зобовязання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Приписами ст.530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Дотримання вимог ст. 530 ЦК України ТзОВ "Агробудівельний альянс "Астра" підтверджує фактом надіслання на адресу відповідача претензії, в якій товариство просило протягом 3 банківських днів з моменту одержання даної претензії оплатити надані на суму 12 000 грн послуги з ремонту та сервісного обслуговування техніки, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено оригінал рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №426 форми №119.

Відповідач проти факту отримання вказаної претензії заперечує.

Статтею 530 ЦК України не визначена форма пред'явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо. При цьому якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним такої вимоги, кредитор (позивач) зобов'язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Останній, зі свого боку, не позбавлений права подати докази неодержання ним вимоги кредитора (наприклад, довідку підприємства зв'язку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення). Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв'язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез'явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред'явленою.

Аналогічна правова позиція міститься у п. 1.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» (з наступними змінами і доповненнями).

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Позивачем як доказ надіслання вимоги в порядку п. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України подано у справу претензію, а також оригінал рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №426 форми №119 на підтвердження факту її (претензії) надсилання. Проте, такі докази не приймаються судом як належні, у зв`язку з тим, що:

- аналіз тексту вказаної претензії позбавляє суд можливості дійти висновку, на підставі чого (договір, акт приймання-передачі виконаних робіт, тощо) та за який період у відповідача виникла заборгованість у сумі 12 000 грн ;

- крім того, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №426 форми №119 не містить відомостей, які саме документи надсилались рекомендованою кореспонденцією на адресу відповідача, а також факт одержання поштового відправлення саме повноваженим представником адресата (не зазначено прізвище ім'я по-батькові одержувача, а також його посада);

- інших доказів в підтвердження факту предявлення відповідачу вимоги в порядку ст. 530 ЦК України позивачем не подано, а судом не здобуто.

Посилання ж позивача на те, що акт про виконані роботи є підписаним відповідачем і містить відомості про рахунок №16-0005081 від 10.02.2016 року не приймається судом, оскільки в названому акті відсутні відомості про вручення (отримання) як самого акту від позивача, так і зазначеного у ньому рахунку №16-0005081 від 10.02.2016 року.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не дотримано вимоги ч.2 ст. 530 ЦК України, тобто на момент подачі позовної заяви до суду строк виконання зобов`язання не настав, відповідно відсутні підстави вважати право позивача порушеним.

Таким чином, позовні вимоги визнані судом такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати, у відповідності з вимогами ст. 49 ГПК України, покладаються на позивача.

У відповідності до п.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" зайво сплачена сума судового збору у розмірі 72 грн. буде повернута позивачу за його клопотанням.

На підставі наведеного, керуючись ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1 . В позові відмовити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право подати апеляційну скаргу через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Повне рішення складено 08.09.2016р.

Суддя Н.М. Бурда