РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2016Справа №910/10424/16
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська

страхова група"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кімет-трансбуд"

треті особи, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг"

2. ОСОБА_2

про відшкодування шкоди в порядку регресу 120449,47 грн.

Суддя Усатенко І.В.

від позивача Лобода М.А. (за дов.),

від відповідача не з'явились.

від третьої особи 1: Локшина А.В. (за дов.)

від третьої особи 2: не з'явились

На підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 09.09.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кімет-трансбуд" треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг", ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу 120449,47 грн.

Позивач зазначав, що 2 квітня 2015 р. на 5-му кілометрі автодороги ПСО, що у Бориспільському районі Київської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів НОМЕР_1, НОМЕР_2, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Транс-сервіс-1" під керуванням ОСОБА_5, та "Вольво", д.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2

Унаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль НОМЕР_1, та його власнику заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 215742,61 грн.

Позивач як страховик виплатив власнику пошкодженого автомобіля "Даф" відповідно до умов укладеного з ним договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-1301-00372/00593 від 2 вересня 2014 р. страхове відшкодування в розмірі 170449,47 грн.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Нова" виплатила позивачу в межах ліміту своєї відповідальності 50000,00 грн. за полісом АІ/6508896.

Залишок не відшкодованого страхового відшкодування склав 120449,47 грн., в зв'язку з чим, позивач звернувся до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Ухвалою суду від 09.06.2016 порушено провадження у справі № 910/10424/16, розгляд останньої призначено на 30.06.2016.

Представник відповідача в судове засідання 30.06.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 30.06.2016 розгляд справи відкладено на 11.07.2016.

Через загальний відділ діловодства суду відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував, посилаючись на те, що транспортний засіб Вольво на момент ДТП був власністю лізингодавця за довго ром фінансового лізингу. І вказаний об'єкт лізингу був застрахований за договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу ПрАТ "СК "Нова", а тому саме на страховій компанії лежить обов'язок відшкодувати позивачу збитки.

11.07.2016 в судовому засіданні оголошено перерву на 18.07.2016.

Ухвалою суду від 18.07.2016 продовжено строк розгляду спору та залучено у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" та ОСОБА_2. Розгляд справи відкладено на 22.08.2016.

Через загальний відділ діловодства суду 11.08.2016 від третьої особи 2 надійшла заява про розгляд справи без її участі, в зв'язку з інвалідністю після ДТП.

Судове засідання 22.08.2016 не відбулось, в зв'язку з перебуванням судді Усатенко І.В. у черговій щорічній відпустці.

Ухвалою суду від 29.08.2016 розгляд справи призначено на 09.09.2016.

В судове засідання 09.09.2016 з'явився представник позивача та представник третьої особи ТОВ "ОТП Лізинг".

Позивач повністю підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. Представник третьої особи ТОВ "ОТП Лізинг" просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 09.09.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення.

Представник третьої особи 2 в судове засідання не з'явився, в зв'язку заявленим проханням справу розглядати за його відсутності в зв'язку з неможливістю прибуття в судове засідання через інвалідність.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням суду від 01.12.2015 № 910/27335/15, за позовом ПрАТ "СК "Українська страхова група" до ПрАТ "СК "Нова" про відшкодування шкоди, яке набрало законної сили постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2016 № 910/27335/15 встановлено, що 2 квітня 2015 р. на 5-му кілометрі автодороги ПСО, що у Бориспільському районі Київської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів НОМЕР_1, НОМЕР_2, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Транс-сервіс-1" під керуванням ОСОБА_5, та "Вольво", д.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2

Це підтверджується довідкою Бориспільського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області № 7/715-01 від 2 квітня 2015 р. та постановою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 15 липня 2015 р. у справі № 684/552/15-п.

Унаслідок зіткнення автомобілів НОМЕР_4, та його власнику заподіяно матеріальну шкоду 215742,61 грн., розмір якої визначено на підставі ремонтної калькуляції № ЗСКА-4330 від 28 квітня 2015 р.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Позивач як страховик згідно платіжного доручення № 9449 від 18 травня 2015 р. виплатив власнику пошкодженого автомобіля "Даф" відповідно до умов укладеного з ним договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-1301-00372/00593 від 2 вересня 2014 р. страхове відшкодування в розмірі 170449,47 грн., що обчислене виходячи з характеру пошкоджень та стану транспортного засобу, за вирахуванням франшизи.

Вина ОСОБА_2 підтверджується постановою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 15 липня 2015 р. у справі № 684/552/15-п, якою провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрито у зв'язку з перебігом строку притягнення до адміністративної відповідальності, що не заперечує його вину у скоєнні ДТП.

З огляду на викладене до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-1301-00372/00593 від 2 вересня 2014 р. перейшло право вимоги, яке Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-сервіс-1" мало до особи, відповідальної за завдані збитки.

Рішенням суду від 01.12.2015 № 910/27335/15 стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група 50000,00 грн. шкоди.

Судом встановлено, що позивач сплатив за договором добровільного страхування страхове відшкодування загальною сумою 170449,47 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 9449 від 18.05.2015. Кошти у розмірі 50000,00 грн. були відшкодовані позивачу ПрАТ "СК "Нова". Сума збитків, завдана позивачу становить 120449,47 грн.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно статті 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пункт 38.1.1. статті 38 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Транспортний засіб "Вольво", д.н. НОМЕР_3, яким скоєно ДТП, що спричинило нанесення шкоди автомобілю НОМЕР_1, НОМЕР_2, переданий у лізинг ТОВ "Кімет-Трансбуд", тобто відповідачу, що підтверджується листом від 14.04.2016 № 686/04, договором лізингу від 12.06.2014 № 1564-FL та поясненнями відповідача.

12.06.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кімет-Трансбуд" укладено договір фінансового лізингу № 1564-FL, предметом якого є новий вантажний автомобіль Вольво з самоскидом (шасі № НОМЕР_8, шасі № НОМЕР_7).

П. 3.3 договору лізингу передбачено, що з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу до лізингоодержувача переходять усі ризики, пов'язані з користуванням та володінням предмета лізингу.

До матеріалів справи надано акт приймання-передачі до договору фінансового лізингу від 12.06.2014 № 1564-FL від 14.07.2014, згідно якого відповідачу переданий предмет договору лізингу - автомобіль Вольво з самоскидом (шасі № НОМЕР_8, шасі № НОМЕР_7).

Відповідно до ст.. 13 Закону України "Про фінансовий лізинг" з моменту передачі предмета лізингу у володіння лізингоодержувачу ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета лізингу переходить до лізингоодержувача, якщо інше не встановлено договором. Предмет лізингу та/або пов'язані із виконанням лізингових договорів ризики підлягають страхуванню, у разі якщо їх обов'язковість встановлена законом або договором. Витрати на страхування за договором лізингу несе лізингоодержувач, якщо інше не встановлено договором.

Згідно п. 4.3 договору лізингу лізингоодержувач звільняє лізингодавця від відповідальності та зобов'язаний нести відповідальність максимально наскільки це можливо, відповідно до законодавства України, стосовно будь-яких претензій, вимог або проваджень проти лізингодавця як власника предмета лізингу, щодо будь-якого травмування, смерті, пошкодження або втрати, спричинених навколишньому середовищу, юридичним та фізичним особам або майну, що виникли прямо або опосередковано внаслідок володіння, експлуатації, транспортування або стану предмету лізингу протягом строку лізингу або протягом терміну володіння лізингоодержувачем предметом лізингу, якщо він довший.

Зобов»язаний негайно прийняти усі міри щодо належного оформлення такого страхового випадку, надати необхідні документи для сплати страховиком страхового відшкодування, а також впродовж 2 робочих днів усно та письмово поінформувати про це лізингодавця, а страхову компанію проінформувати відповідно до умов договору страхування.

Між ПрАТ "СК "Нова" та ТОВ "ОТП Лізинг" укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних із експлуатацією наземного транспортного засобу № 16704 від 08.07.2014, згідно якого був застрахований автомобіль Вольво з самоскидом (шасі № НОМЕР_8, шасі № НОМЕР_7).

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_2 встановлена у судовому порядку. Відповідачем не надано доказів того, що шкода майну при ДТП була завдана в наслідок винних дій потерпілого чи внаслідок непереборної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір.

Факт перебування громадянина ОСОБА_2 у трудових відносинах з ТОВ "Кімет-Трансбуд" підтверджено копією товарно-транспортної накладної № АБ-09 від 02.04.2015 та наказом № 9-К від 14.07.2014 про зарахування ОСОБА_2 з 14.07.2014 на посаду водія ватажного автомобіля з посадовим окладом згідно штатного розпису.

Доводи відповідача про те, що він являється неналежним відповідачем у дані справі судом до уваги не приймаються, оскільки, позивач, як особа якій заподіяно збиток має право звернутись з позовом як до заподіювача шкоди так і до страховика. Зазначеними вище нормами передбачено відшкодування завданих збитків саме винною особою, якою являється відповідач.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов'язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу марки "Даф", д.н. НОМЕР_5, з напівпричепом "Бодекс", д.н. НОМЕР_6, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Транс-сервіс-1", було завдано внаслідок непереборної сили або умислу водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля, тому позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки позов задоволено, понесені по справі господарські витрати відповідно до вимог ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кімет-Трансбуд" (03143, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 150А, офіс 108, код 34423976) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. І.Федорова, 32-А, код 30859524) 120449,47 грн. (сто двадцять тисяч чотириста сорок дев'ять) грн. 47 коп. шкоди, 1806,75 грн. (одна тисяча вісімсот шість) грн. 75 коп. витрат по оплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.09.2016

Суддя І.В. Усатенко