номер провадження справи 12/70/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2016 Справа № 908/1901/16

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

За участю секретаря судового засідання Бамбизова М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/1901/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Василівкатепломережа, м. Василівка

про стягнення 255207,74 грн.

за участю представників:

від позивача не зявився

від відповідача ОСОБА_1, довіреність від 05.01.2016 року, ОСОБА_2, наказ № 33 від 23.06.2014 року

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Василівкатепломережа про стягнення пені в сумі 66195,09 грн., трьох процентів річних в сумі 6253,34 грн. та інфляційних витрат в сумі 182759,31 грн. за договором купівлі продажу природного газу № 735/14-БО-13 від 11.12.2013 року, що разом складає 255207,74 грн.

Відповідач у справі - Приватне акціонерне товариство Василівкатепломережа, 29.08.2016 року надав суду в порядку ст. 59 ГПК України, відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує, мотивуючи свою позицію наступним:

- вказує, що 28.01.2014 року між сторонами була підписана додаткова угода, відповідно до якої внесено зміни до п. 1.2. Договору № 735/14-БО-13 від 11.12.2013 року, а саме газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями;

- твердження позивача у позовній заяві про те, що відповідачем неодноразово порушувались строки оплати поставленого природного газу та зобовязання виконувались неналежним чином є необґрунтованими і не відповідають дійсним обставинам справи;

- згідно контррозрахунку заборгованості за договором № 735/14-БО-13 від 11.12.2013 року вбачається, що на протязі майже всього періоду відповідач намагався додержуватись строків оплати, іноді здійснював попередню оплату за природний газ, а тому прострочка оплати газу була незначною, прострочення виконання зобовязання відбулось з поважних причин, обєктивних та субєктивних обставин, у т.ч. внаслідок несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію всіма категоріями споживачів;

- вказує, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 року «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обовязки» ПрАТ Василівкатепломережа було відкрито в уповноваженому банку АТ «Ощадбанк» спеціальні рахунки для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію від категорій: населення, бюджетні установи, інші споживачі;

- вказаним Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 року, встановлено, що уповноважений банк здійснює перерахування коштів, що надходять як оплата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію;

- положення вказаної постанови обмежували можливість відповідача розпоряджатись коштами, що надходить від споживачів за спожиті послуги та здійснювати погашення заборгованості за газ, яка утворилась раніше через накопичення боргів споживачами за спожиту теплову енергію, залишки коштів, які перераховувалися уповноваженим банком на рахунок відповідача, вистачало лише на сплату обовязкових платежів (податки, зарплата, електроенергія, необхідні матеріали);

- розрахунки позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат за лютий, березень, квітень, листопад 2014 року є невірними, що підтверджується контррозрахунком;

- вважає, що в кожному конкретному випадку позивач повинен був довести, наскільки інфляція вплинула на розмір заподіяних йому збитків та які заходи він прийняв для їх зменшення;

- надані позивачем розрахунки пені та трьох процентів річних також вважає невірними, оскільки останній невірно визначив кількість днів прострочення та помилково зарахував день здійснення оплати до дня суми боргу без врахування часткової оплати;

- вказує, що жодних повідомлень від позивача щодо заборгованості за грудень 2014 року на адресу відповідача не надходило, лише наприкінці квітня 2015 року відповідачу стало відомо, що за договором № 735/14-БО-13 від 11.12.2013 року залишилась заборгованість в розмірі 359701,66 грн.;

- вина відповідача в простроченні здійснення платежів за спожитий природний газ відсутня, неможливість своєчасного виконання зобовязань відповідача перед позивачем викликана обєктивними причинами, відповідач зобовязаний здійснювати постачання теплової енергії незалежно від зовнішніх факторів, тому що його господарська діяльність направлена на забезпечення життєдіяльності міста;

- ПрАТ Василівкатепломережа є єдиним підприємством, розташованим на території міста Василівка Запорізької області, яке здійснює виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а також надає послуги з централізованого опалення населенню на території міста, специфіка роботи підприємства полягає в тому, що основними споживачами теплової енергії є бюджетні підприємства та населення міста, які мають постійну заборгованість за надані послуги;

- відповідачем постійно ведуться розрахунки за використані енергоресурси такі, як вода та стоки, електроенергія, газ, а також здійснюється оплата податкових зобовязань, внесків в пенсійний фонд України, виплата зарплати працівникам;

- загальна заборгованість споживачів за теплову енергію перед ПрАТ Василівкатепломережа становить 1848,9 тис. грн. З посиланням на приписи ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України, п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, враховуючи відсутність збитків у позивача, повне виконання зобовязання відповідачем, незначне прострочення виконання зобовязань з обєктивних причин, фінансовий стан підприємства-відповідача просить зменшити розмір пені на 90% до суми 1895,48 грн.

Представник позивача в судове засідання 13.09.2016 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представники відповідача в судовому засіданні 13.09.2016 року проти позову заперечили та просили задовольнити клопотання про зменшення пені на 90%. Разом з тим надали суду заяву про долучення до матеріалів справи платіжних доручень про сплату за природний газ за договором № 735/14-БО-13 від 11.12.2013 року.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, заперечення відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 11.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, далі Продавець, та Приватним акціонерним товариством Василівкатепломережа, далі Покупець, був укладений договір купівлі-продажу природного газу № 735/14-БО-13, далі Договір.

До вказаного Договору між сторонами були укладені додаткові угоди № 1 від 28.01.2014 року, № 2 від 23.04.2014 року, № 3 від 19.05.2014 року, № 4 від 11.06.2014 року, № 5/1 від 18.09.2014 року, № 6 від 12.11.2014 року, № 7 від 12.12.2014 року.

Відповідно до п 1.1. Договору Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (далі газ), на умовах цього Договору.

Згідно з п. 1.2. Договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 28.01.2014 року) газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями (далі споживачам Покупця).

Пунктом 2.1. Договору сторони узгодили, що Продавець передає Покупцеві з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 1280 тис. куб м. (один мільйон двісті вісімдесят тисяч куб.м.), в тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м):

- січень 2014р. 270,0 тис. куб. м.,

- лютий 2014р. 240,0 тис. куб. м.,

- березень 2014р. 220,0 тис. куб. м.,

- квітень 2014р. 70,0 тис. куб. м.,

- жовтень 2014р. 60,0 тис. куб. м.,

- листопад 2014р. 180,0 тис. куб. м.,

- грудень 2014р. 240,0 тис. куб. м.

Умовами п. 3.1., 3.3., 3.4. Договору сторони визначили, що Продавець передає Покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі Покупця. Право власності на газ переходить від Продавця до Покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ Покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, повязану з правом власності на газ. Приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобовязується надати Продавцеві підписані та скріплені печатками Покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути Покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п. 4.1. Договору кількість газу, яка подається Покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу Покупця.

Умови щодо визначення ціни газу викладені в розділі 5 Договору, зокрема в п. 5.1.- 5.5. Так, п. 5.1. Договору визначено, що ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються НКРЕ.

Додатковими угодами № 1 від 28.01.2014 року, № 2 від 23.04.2014 року, № 3 від 19.05.2014 року, № 4 від 11.06.2014 року, № 5/1 від 18.09.2014 року, № 6 від 12.11.2014 року, № 7 від 12.12.2014 року неодноразово вносились зміни до п. 5.2. Договору, який визначає ціну газу, а саме:

- з 01 січня 2014 року ціна за 1000 куб. м. газу становить 2783,96 грн. крім того ПДВ 20% - 556,79 грн., всього з ПДВ 3340,75 грн.;

- з 01 квітня 2014 року ціна за 1000 куб. м. газу становить 4387,40 грн., крім того ПДВ 20% - 877,48 грн., всього з ПДВ 5264,88 грн.;

- з 01 травня 2014 року ціна за 1000 куб. м. газу становить 5173,48 грн., крім того ПДВ 20% - 1034,70 грн., всього з ПДВ 6208,18 грн.;

- з 01 червня 2014 року ціна за 1000 куб. м. газу становить 5185,18 грн., крім того ПДВ 20% - 1037,04 грн., всього з ПДВ - 6222,22 грн.;

- з 01 вересня 2014 року ціна за 1000 куб. м. газу становить 5338,18 грн., крім того ПДВ 20% - 1067,64 грн., всього з ПДВ 6405,82 грн.;

- з 01 листопада 2014 року ціна за 1000 куб. м. газу становить 5568,70 грн., крім того ПДВ 20% - 1113,74 грн., всього з ПДВ 6682,44 грн.;

- з 01 грудня 2014 року ціна за 1000 куб. м. газу становить 6384,70 грн., крім того ПДВ 20% - 1276,94 грн., всього з ПДВ 7661,64 грн.

Згідно з п. 5.5. Договору загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Порядок та умови проведення розрахунків сторони узгодили в розділі 6 Договору. Так, відповідно до п. 6.1., 6.3., 6.4. Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. В платіжних дорученнях Покупець повинен обовязково зазначати номер договору, дату його підписання та призначення платежу без зазначення періоду, за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у Покупця за цим Договором Продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від Покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від Покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором. У разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору Сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від Покупця, погашає вимоги Продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу, визначеного Покупцем:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати Продавця, повязані з одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи;

3) у третю чергу погашається основна сума боргу.

Умовами п. 9.3. Договору сторони визначили, що строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (пять) років.

Згідно з п. 11 Договору договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін, і діє частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення. Отже, в частині проведення розрахунків умови договору є дійсними і на момент розгляду даного спору судом.

Позивач в позові вказує, що відповідач оплату за поставлений природний газ здійснював несвоєчасно, чим порушив умови Договору.

Так, на виконання умов Договору, позивач поставив за період з січня 2014 року по квітень 2014 року та з жовтня 2014 року по грудень 2014 року відповідачу, а останній прийняв у власність природний газ, передбачений умовами договору на загальну суму 2603175,43 грн., що підтверджується актами приймання-передачі, які підписані сторонами без зауважень та заперечень (належним чином засвідчені копії наявні в матеріалах справи).

Втім, оскільки з боку відповідача мало місце несвоєчасне виконання грошових зобовязань, що спричинило звернення з позовом до суду, позивач просить суд стягнути з останнього пеню в сумі 66195,09 грн. за загальний період з 15.03.2014 року по 28.04.2015 року, передбачену сторонами у п. 7.2. Договору. Так, вказаним пунктом Договору передбачено, що у разі невиконання Покупцем пункту 6.1. умов цього Договору він зобовязується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день простроченого платежу.

З посиланням на приписи ст. 625 ЦК України, позивач вказує на прострочення грошового зобовязання з боку відповідача, а тому намагається стягнути з нього три проценти річних за загальний період з 15.03.2014 року по 28.04.2015 року в сумі 6253,34 грн. та інфляційні витрати за період з березня 2014 року по квітень 2015 року в сумі 182759,31 грн.

Судом дана належна правова кваліфікація правовідносинам сторін. За своєю правовою природою між сторонами укладено договір купівлі-продажу, різновидом якого є договір на постачання продукту, яким виступає природний газ. У Цивільному кодексі України 2003 року договору поставки присвячено лише одна стаття (ст. 712), а тому можливо керуватися вимогами про договір купівлю-продаж, коли інше не встановлено договором, законом або витикає із характеру правовідносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України). Тобто, положення про порядок оплати товару, ціні, тарі, споживчої теплової енергії потрібно брати із загальних положень присвячених договору купівлі-продажу, а саме використовувати вимоги ст. 655-697 ЦК України.

Втім, потрібно дотримуватися статті 55 ГК України, де зазначено, що сторонами договору поставки можуть бути лише субєкти господарювання. Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать про те, що учасниками судового процесу є субєкти господарювання, тому до спірних правовідносин слід застосувати норми права, які регулюють питання постачання продукції теплової енергії, зокрема договір постачання. Частина 1 ст. 265 ГК України передбачає, що за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. У частині 2 статті 266 ГК України визначено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Разом з тим, спеціальним законом, що регулює відносини сторін є Закон України Про ринок природного газу № 329-VIІІ від 09.04.2015 року.

Частиною 1 ст. 12 Закону України Про ринок природного газу визначено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобовязується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобовязується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Як вбачається з матеріалів справи на виконання умов Договору позивач за період з січня 2014 року по квітень 2014 року та з жовтня 2014 року по грудень 2014 року поставив відповідачу, а останній прийняв у власність природний газ, передбачений умовами договору на загальну суму 2603175,43 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, підписаними сторонами у справі (а.с. 81 -87), зокрема:

- актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2014 року на суму 428588,42 грн.;

- актом приймання-передачі природного газу від 28.02.2014 року на суму 370476,04 грн.;

- актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2014 року на суму 233809,21 грн.;

- актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2014 року на суму 82632,30 грн.;

- актом приймання-передачі природного газу від 31.10.2014 року на суму 122671,38 грн.;

- актом приймання-передачі природного газу від 30.11.2014 року на суму 520348,25 грн.;

- актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2014 року на суму 844649,83 грн.

Однак, наявні докази свідчать, що відповідачем порушено строк оплати за природний газ, встановлений п. 6.1. Договору, що підтверджується платіжними дорученнями про здійснені відповідачем оплати боргу та наданою відповідачем до матеріалів справи оборотно-сальдовою відомістю по його рахунку за січень 2014 року грудень 2015 року (а.с. 69).

Приписами п. 2 ч. 2 ст. 13 Закону України Про ринок природного газу передбачений обовязок споживача природного газу, а саме: забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Так, фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать, що відповідач несвоєчасно розрахувався з позивачем за поставлений природний газ чим порушив умови Договору.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 33 ГПК України зобовязує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем доведено суду факт порушення з боку відповідача строків оплати поставленого природного газу за договором. Відповідач доказів своєчасної оплати газу, у строки, передбачені п. 6.1 Договору, суду не надав.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 року № 543/96-ВР Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Матеріали справи свідчать, що позивач за несвоєчасне виконання зобовязань за договором купівлі-продажу природного газу № 735/14-БО-13 від 11.12.2013 року нарахував відповідачу пеню за порушення строків оплати спожитого природного газу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожним актом приймання-передачі природного газу окремо за загальний період з 15.03.2014 року по 28.04.2015 року в сумі 66195,09 грн.

Одночасно, з посиланням на приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховані три проценти річних за кожним актом приймання-передачі природного газу окремо за загальний період з 15.03.2014 року по 28.04.2015 року в сумі 6253,34 грн. та інфляційні витрати за період з березня 2014 року по квітень 2015 року в сумі 182759,31 грн.

Дослідивши розрахунки пені та трьох відсотків річних, надані позивачем, суд дійшов висновку про їх перерахунок, оскільки позивачем допущені помилки при визначенні початку періоду нарахування пені та трьох відсотків річних, зокрема безпідставно включені дати оплат боргу в період прострочення та не враховано, що строк оплати природного газу за актом приймання-передачі від 30.11.2014 року припадає на вихідний день 14.12.2014 року. Згідно з п. 1.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені. Відповідно до п. 1.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Відтак, судом з власної ініціативи здійснено перерахунок пені та трьох відсотків річних за актами приймання-передачі природного газу, в яких допущені помилки, за допомогою програми Законодавство.

Пеня та три відсотки річних розраховані судом наступним чином:

1) за актом приймання передачі природного газу від 28.02.2014 року, строк оплати за яким настав 14.03.2014 року, прострочка виникла з 15.03.2014 року,

- за період з 15.03.2014 року по 24.04.2014 року (41 день прострочення) від залишку суми боргу 276427,30 грн. розмір пені складає 4490,99 грн., розмір трьох відсотків річних 931,52 грн.;

- за період з 25.04.2014 року по 27.05.2014 року (33 дні прострочення) від залишку суми боргу 206427,30 грн. розмір пені складає 3546,03 грн., розмір трьох відсотків річних 559,90 грн.;

- за період з 28.05.2014 року по 16.06.2014 року (20 днів прострочення) від залишку суми боргу 106427,30 грн. розмір пені складає 1108,01 грн., розмір трьох відсотків річних 174,95 грн.

Таким чином, загальна сума пені за прострочення оплати вартості природного газу за актом приймання передачі природного газу від 28.02.2014 року складає 9145,03 грн., а загальна сума трьох процентів річних складає 1666,37 грн.

2) за актом приймання передачі природного газу від 31.03.2014 року, строк оплати за яким настав 14.04.2014 року, прострочка виникла з 15.04.2014 року, з врахуванням здійснених відповідачем оплат

- за період з 15.04.2014 року по 16.06.2014 року (63 дні прострочення) від суми боргу 233809,21 грн. розмір пені складає 7667,66 грн., розмір трьох відсотків річних 1210,68 грн.;

- за період з 17.06.2014 року по 23.06.2014 року (7 днів прострочення) від залишку суми боргу 130236,51 грн. розмір пені складає 474,56 грн., розмір трьох відсотків річних 74,93 грн.;

- за період з 24.06.2014 року по 26.06.2014 року (3 дні прострочення) від залишку суми боргу 30236,51 грн. розмір пені складає 47,22 грн., розмір трьох відсотків річних 7,46 грн.;

Відтак, загальна сума пені за прострочення оплати вартості природного газу за актом приймання передачі природного газу від 31.03.2014 року складає 8189,44 грн., а загальна сума трьох процентів річних складає 1293,07 грн.

3) за актом приймання передачі природного газу від 30.04.2014 року, строк оплати за яким настав 14.05.2014 року, прострочка виникла з 15.05.2014 року, з врахуванням здійснених відповідачем оплат

- за період з 15.05.2014 року по 26.06.2014 року (43 дні прострочення) від суми боргу 82632,30 грн. розмір пені складає 1849,61 грн., розмір трьох відсотків річних 292,04 грн.;

4) за актом приймання передачі природного газу від 30.11.2014 року, строк оплати за яким настав 14.12.2014 року, втім оскільки це вихідний день в силу приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України, кінцевим строком оплати є 15.12.2014 року, прострочка виникла з 16.12.2014 року, однак 16.12.2014 року сума боргу за вказаним актом була в повному обсязі погашена відповідачем, відтак відсутні підстави для нарахування пені та трьох процентів річних за вказаним актом;

5) за актом приймання передачі природного газу від 31.12.2014 року, строк оплати за яким настав 14.01.2015 року, прострочка виникла з 15.01.2015 року, з врахуванням здійснених відповідачем оплат

- за період з 15.01.2015 року по 16.04.2015 року (92 дні прострочення) від залишку суми боргу 359701,66 грн. розмір пені складає 42080,17 грн., розмір трьох відсотків річних 2719,94 грн.;

- за період з 17.04.2015 року по 19.04.2015 року (3 дні прострочення) від залишку суми боргу 337920,58 грн. розмір пені складає 1666,46 грн., розмір трьох відсотків річних 83,32 грн.;

- за 20.04.2015 року (1 день прострочення) від залишку суми боргу 326988,74 грн. розмір пені складає 537,52 грн., розмір трьох відсотків річних 26,88 грн.;

- за 21.04.2015 року (1 день прострочення) від залишку суми боргу 181082,08 грн. розмір пені складає 297,67 грн., розмір трьох відсотків річних 14,88 грн.;

- за 22.04.2015 року (1 день прострочення) від залишку суми боргу 170627,51 грн. розмір пені складає 280,48 грн., розмір трьох відсотків річних 14,02 грн.;

- за 23.04.2015 року (1 день прострочення) від залишку суми боргу 152123,51 грн. розмір пені складає 250,07 грн., розмір трьох відсотків річних 12,50 грн.;

- за період з 24.04.2015 року по 26.04.2015 року (3 дні прострочення) від залишку суми боргу 148718,39 грн. розмір пені складає 733,41 грн., розмір трьох відсотків річних 36,67 грн.;

- за 27.04.2015 року (1 день прострочення) від залишку суми боргу 139255,78 грн. розмір пені складає 228,91 грн., розмір трьох відсотків річних 11,45 грн.

Отже, загальна сума пені за прострочення оплати вартості природного газу за актом приймання передачі природного газу від 31.12.2014 року складає 46074,69 грн., а загальна сума трьох процентів річних складає 2919,66 грн.

Так, з врахуванням викладеного, за розрахунком суду, загальний розмір пені складає 65258,77 грн., загальний розмір трьох відсотків річних складає 6171,14 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства Василівкатепломережа трьох процентів річних підлягають задоволенню частково в сумі 6171,14 грн.

В процесі розгляду справи відповідачем з посиланням на приписи ст. 83 ГПК України, ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України було заявлено клопотання про зменшення розміру пені на 90 % до суми 1895,48 грн.

Розглянувши вказане клопотання та мотиви звернення з ним, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до статті 233 ГК України, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків.

Частина 3 ст. 551 ЦК України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

При застосуванні частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України слід мати на увазі, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідно до абзацу 1 п. 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, до обставин, що ускладнюють виконання рішення відповідач відносить те, що ПрАТ Василівкатепломережа є єдиним підприємством, розташованим на території міста Василівка Запорізької області, яке здійснює виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а також надає послуги з централізованого опалення населенню на території міста, основними споживачами теплової енергії в тому числі за Договором, укладеним з позивачем, є бюджетні підприємства, які мають постійну заборгованість за надані послуги. При цьому відповідач зазначає, що застосування нарахованих позивачем штрафних санкцій призведе до того, що підприємство відповідача буде позбавлено можливості здійснити попередню оплату за природній газ та взагалі може призвести до банкрутства підприємства.

Однак доказів в підтвердження складного фінансового стану підприємства відповідач суду не надав.

Разом з тим матеріали справи свідчать, що відповідач дійсно прострочив виконання обовязку з оплати природного газу, оскільки виконав його у повному обсязі лише 28.04.2015 року.

Враховуючи те, що оплата за спожитий за умовами Договору природний газ здійснена позивачу з незначним простроченням, обовязок з оплати поставленого природного газу виконаний відповідачем в повному обсязі, прострочення відповідача не завдало значних негативних наслідків для позивача, а також важливість збереження господарської діяльності відповідача, який здійснює виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а також надає послуги з централізованого опалення населенню на території міста, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені на 30%, що від суми 65258,77 грн. складає 45681,14 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства Василівкатепломережа пені підлягають задоволенню частково в сумі 45681,14 грн.

Щодо вимог про стягнення з відповідача суми інфляційних витрат суд зазначає наступне.

Так, з розрахунку інфляційних витрат позивача вбачається, що інфляція нарахована останнім на суму боргу за актами приймання-передачі природного газу: від 28.02.2014 року за період з березня 2014 року по червень 2014 року, від 31.03.2014 року за період з квітня 2014 року по червень 2014 року, від 30.04.2014 року за період з травня 2014 року по червень 2014 року, від від 30.11.2014 року за період грудень 2014 року, від 31.12.2014 року за період з січня 2015 року по квітень 2015 року в загальній сумі 182759,31 грн.

Інфляційні втрати за своєю правовою природою є збільшенням суми основного боргу в період прострочки виконання відповідачем його грошового зобовязання з причини девальвації грошової одиниці України, яка визначається офіційними державними органами за результатами економічних процесів в конкретний місяць, тобто є помісячним індексом. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, і коли строк виконання зобовязання настає до 15 числа місяця, то застосовується індекс інфляції за поточний місяць, а коли строк виконання зобовязання після 15 числа місяця, то застосовується індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно з п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Дослідивши наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат у звязку з допущеними в ньому помилками судом з власної ініціативи здійснено перерахунок суми інфляційних витрат за допомогою програми Законодавство, зокрема:

1) за актом приймання-передачі природного газу від 28.02.2014 року на суму 370476,04 грн., строк оплати якого настав 14.03.2014 року, прострочка виникла з 15.03.2014 року, з врахуванням здійснених відповідачем оплат, враховуючи настання строку оплати вказаного акту 14.03.2014 року, інфляційні витрати розраховуються:

- за березень 2014 року від залишку суми боргу 276427,30 грн. інфляційні витрати складають 6081,40 грн.;

- за квітень 2014 року інфляційні витрати не можуть нараховуватись, оскільки період прострочення боргу з врахуванням здійсненої відповідачем квітні 2014 року часткової оплати складав менше місяця;

- за травень 2014 року від залишку суми боргу 206427,30 грн. інфляційні витрати складають 7844,24 грн.;

- за червень 2014 року інфляційні витрати не можуть нараховуватись, оскільки період прострочення боргу з врахуванням здійсненої відповідачем 17.06.2014 року оплати боргу в повному обсязі складав менше місяця;

3) за актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2014 року на суму 233809,21 грн., строк оплати якого настав 14.04.2014 року, прострочка виникла з 15.04.2014 року, з врахуванням здійснених відповідачем оплат, враховуючи настання строку оплати вказаного акту 14.04.2014 року, інфляційні витрати розраховуються:

- за період з квітня 2014 року по травень 2014 року від суми боргу 233809,21 грн. інфляційні витрати складають 16893,65 грн.;

- за червень 2014 року інфляційні витрати не можуть нараховуватись, оскільки період прострочення боргу з врахуванням здійсненої відповідачем 27.06.2014 року оплати боргу в повному обсязі складав менше місяця;

4) за актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2014 року на суму 82632,30 грн., строк оплати якого настав 14.05.2014 року, прострочка виникла з 15.05.2014 року, з врахуванням здійснених відповідачем оплат, враховуючи настання строку оплати вказаного акту 14.05.2014 року, інфляційні витрати розраховуються:

- за травень 2014 року від суми боргу 82632,30 грн. інфляційні витрати складають 3140,03 грн.;

- за червень 2014 року інфляційні витрати не можуть нараховуватись, оскільки період прострочення боргу з врахуванням здійсненої відповідачем 27.06.2014 року оплати боргу в повному обсязі складав менше місяця;

5) за актом приймання передачі природного газу від 30.11.2014 року, строк оплати за яким настав 14.12.2014 року, втім оскільки це вихідний день в силу приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України, кінцевим строком оплати є 15.12.2014 року, прострочка виникла з 16.12.2014 року, однак 16.12.2014 року сума боргу за вказаним актом була в повному обсязі погашена відповідачем, відтак відсутні підстави для нарахування інфляційних витрат за вказаним актом;

6) за актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2014 року на суму 844649,83 грн., строк оплати якого настав 14.01.2015 року, прострочка виникла з 15.01.2015 року, з врахуванням здійснених відповідачем оплат, враховуючи настання строку оплати вказаного акту 14.01.2015 року, інфляційні витрати розраховуються:

- за період з січня 2015 року по березень 2015 року від залишку суми боргу 359701,66 грн. інфляційні витрати складають 72980,75 грн.;

- за квітень 2015 року інфляційні витрати не можуть нараховуватись, оскільки період прострочення боргу з врахуванням здійснених відповідачем в квітні 2015 року оплат боргу складав менше місяця.

Так, з врахуванням викладеного, за розрахунком суду, загальна сума інфляційних витрат за прострочення оплати спожитого природного газу становить 106940,07 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства Василівкатепломережа інфляційних втрат підлягають задоволенню частково в сумі 106940,07 грн.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України.

Посилання відповідача на відсутність його вини в порушенні виконання зобовязань за Договором судом не приймаються, оскільки за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання з огляду на приписи ст. 617 ЦК України та ст. 218 ГК України навіть за наявності поважних причин пропуску строку оплати.

У судовому засіданні, яке відбулося 13.09.2016 року, згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13 Закону України Про ринок природного газу, ст. ст. 526, 530, 551, 610, 611, 625, 629, 655, 712 ЦК України, ст. ст. 180, 181,193, 218, 230, 231, 232, 233 ГК України, ст. ст. 4-2, 4-3, 33, 34, ч. 3 ст. 43, 44, 49, 82, 82-1, 83, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Приватного акціонерного товариства Василівкатепломережа задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Василівкатепломережа, 71600, Запорізька область, м. Василівка, вул. Шевченка, буд. 85-А, , на користь:

- Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, , пеню в сумі 45681 (сорок пять тисяч шістсот вісімдесят одна) грн. 14 коп., три проценти річних в сумі 6171 (шість тисяч сто сімдесят одна) грн. 14 коп., інфляційні витрати в сумі 106940 (сто шість тисяч девятсот сорок) грн. 07 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 2381 (дві тисячі триста вісімдесят одна) грн. 89 коп., видавши наказ.

3. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Приватного акціонерного товариства Василівкатепломережа щодо стягнення пені в сумі 20513,95 грн. відмовити.

4. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Приватного акціонерного товариства Василівкатепломережа щодо стягнення трьох процентів річних в сумі 82,20 грн. відмовити.

5. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Приватного акціонерного товариства Василівкатепломережа щодо стягнення інфляційних витрат в сумі 75819,24 грн. відмовити.

Повне рішення складено 19.09.2016 року

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.