ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

13.09.16 Справа № 904/7956/16

Суддя Євстигнеєва Н.М., розглянувши матеріали

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Еквівес", м. Київ

до публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м. Нікополь Дніпропетровської області

про стягнення 946 317,91 грн.

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Еквівес" звернулося до господарського суду із позовом, яким просить стягнути з публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" заборгованість за договором поставки №1600330 від 26.01.2016 у розмірі 946 317,91 грн.

Розглянувши позовні матеріали, господарський суд вважає їх такими, що підлягають поверненню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до статті 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

У зв'язку з вищевикладеним, при поданні позову необхідно надсилати копію позовної заяви та доданих матеріалів за місцезнаходженням учасників судового процесу.

Так, до господарського суду надійшла позовна заява за вих. № 6277 від 28 серпня 2016 року. У якості доказу направлення цієї заяви відповідачу позивачем надано фіскальний чек №2235 від 09.09.2016 та опис вкладення від 09.09.2016.

Як вбачається з опису вкладення у цінний лист від 09.09.2016 в графі "найменування" містяться відомості про направлення відповідачу копії позовної заяви за вих. № 6584 від 28 серпня 2016 року.

Отже, належних доказів направлення позовної заяви з доданими до неї матеріалами на адресу відповідача, позивачем не надано, що є порушенням статті 56 Господарського процесуального кодексу України.

Недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 Господарського процесуального кодексу України (п.3.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Стаття 56 Господарського процесуального кодексу України забезпечує право відповідача на інформацію про подану позовну заяву та ознайомлення з її змістом і доданими документами, а також передбачає механізм реалізації такого права шляхом встановлення обовязку позивача надіслати сторонам та третім особам копії позовної заяви та доданих до неї документів до порушення провадження у справі.

Таким чином, право на справедливий суд, передбачене ст. 6 Конвенції, включає в себе обовязок позивача належним чином інформувати відповідача та третіх осіб про подання позову до суду шляхом направлення на їх адресу копії позовної заяви з додатками. При чому, таке інформування повинно бути здійснене позивачем до порушення судом провадження по справі. Отже, порушення провадження у справі до виконання позивачем вказаного обовязку, не відповідає наведеним положенням ст. 6 Конвенції.

Разом з тим, письмовими доказами, відповідно до положень статті 36 Господарського процесуального кодексу України, є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Так, відповідно до п.5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163 - 2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 55, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, засвідчуватись повинна кожна сторінка документа з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи.

Позивачем в якості додатків до позовної заяви надані документи, які не засвідчені належним чином як копії (штамп з написом "Згідно з оригіналом" не містить підпису посадової особи та дати засвідчення копії), тому вони не можуть бути прийняті господарським судом як належні докази по справі.

Наведене є підставою для повернення позовної заяви без розгляду.

Керуючись пунктом 6 частини першої статті 63, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Додаток: позовна заява з додатками на 47 арк., у тому числі оригінал платіжного доручення № 1517 від 01 вересня 2016 року про сплату судового збору у сумі 14 194,78 грн.

Суддя ОСОБА_1