ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2016 року Справа № 915/713/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П. при секретарі Бєловій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Служби автомобільних доріг у Миколаївській області, м. Миколаїв

до приватного підприємства "Земпроект", м. Гола Пристань Херсонської області

про зобов'язання виконати договір, внесення змін до договору та стягнення 34916грн.00коп.

за участю представників сторін:

від позивача - не прибули

від відповідача - уповноважена особа ОСОБА_1, довір. 22.07.2016р.

Служба автомобільних доріг у Миколаївській області (позивач) звернулась до господарського суду Миколаївської області з позовом до приватного підприємства "Земпроект" (відповідач), яким просить:

1) зобов'язати відповідача виконати Договір № 42 від 02.06.2015 шляхом виготовлення документації із землеустрою та здійснення державної реєстрації прав постійного користування земельними ділянками під автомобільною дорогою загального користування державного значення Н-14 Олександрівка-Кіровоград-Миколаїв протягом 1 (одного) місяця з дня набрання законної сили судовим рішенням в даній справі.

2) внести зміни в п.3.1., додаток №1, додаток №3 та додаток №4 діючого між Службою автомобільних доріг у Миколаївській області та приватним підприємством "Земпроект" Договору №42 від 02.06.2015 в частині зміни:

- ціни договору з 497177,74грн. на 396385,03 (триста дев'яносто шість тисяч триста вісімдесят п'ять гривень три копійки) грн.;

- кількості земельних ділянок з 60 на 33,

шляхом укладення додаткової угоди №3 від 30.06.2016 в наданій позивачем редакції.

3) стягнути з відповідача до Державного бюджету України штрафні санкції у розмірі 34916,00грн.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 01.07.2016р. матеріали позовної заяви передано до господарського суду Херсонської області за підсудністю, який ухвалою від 07.07.2016р. порушив провадження у справі.

Ухвалами суду від 26.07.2016р. та від 06.09.2016р. розгляд справи відкладався. До того ж, ухвалою від 06.09.2016р. було продовжено строк вирішення спору відповідно до ст. 69 ГПК України.

Заявою від 04.08.2016р. № юр-06/1596 позивач відповідно до ст. 22 ГПК України уточнив позовні вимоги за п. 3 прохальної частини позову наступним чином: "Визнати укладеною додаткову угоду № 3 до договору від 02.06.2015 р. № 42 з додатком № 1 "Завдання на виконання робіт", додатком № 3 "Протокол погодження договірної ціни" та додатком № 4 "Кошторис" в наданій позивачем редакції (зі зміненими ціною договору з 497177,74 грн. на 396385,03грн. та кількістю земельних ділянок з 60 на 33 земельні ділянки)".

Враховуючи те, що позивачем надано суду докази надіслання зазначеної заяви відповідачу, та те, що заява подана до початку розгляду справи по суті, суд приймає її до розгляду.

Позивач в засідання суду не прибув з невідомих причин, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується протоколом судового засідання від 06.09.2016р., в якому був присутній представник позивача ОСОБА_2

Відповідно до п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81 1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

Відповідач згідно відзиву на позовну заяву позовні вимоги не визнає, мотивуючи відсутністю правових підстав для їх задоволення, позовну заяву вважає такою, що не відповідає фактичним обставинам справи.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, суд -

в с т а н о в и в:

02.06.2015р. між сторонами укладено договір № 42, відповідно до умов якого (п. 1.1) відповідач зобов'язався надати позивачу послуги Код ДК 016:2010 71.12.1 - послуги інженерні (Виготовлення документації із землеустрою, здійснення державної реєстрації прав постійного користування земельними ділянками під автомобільними дорогами загального користування державного значення, в тому числі по лотах: Лот №1 - а/д Н-14 Олександрівка - Кіровоград - Миколаїв, а позивач - прийняти і оплатити такі послуги (надалі Послуги).

Відповідно до п. 1.2, 1.3, 1.4 договору, документацією із землеустрою є виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування позивачу; технічні, економічні та інші вимоги визначені завданням на надання послуг, що є невід'ємною частиною Договору (додаток №1); етапи та строки надання послуг - визначаються погодженим сторонами календарним планом надання послуг (додаток №2).

Пунктом 3.1 договору передбачено, що договірна ціна послуг складає - 540 593,84 грн. (п'ятсот сорок тисяч п'ятсот дев'яносто три грн. 84 коп.) без ПДВ. Загальна вартість послуг визначається згідно з протоколом погодження договірної ціни на надання послуг (додаток №3), що складається на підставі погодженого сторонами кошторису на надання послуг (додаток №4).

Сторони узгодили п. 12.1, 12.3 договору, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2015р., а в частині грошових зобов'язань до повного їх виконання. Зміни та доповнення, додаткові угоди до цього договору укладаються у письмовій формі та підписуються сторонами або уповноваженими на те їх представниками і є його невід'ємними частинами.

22.09.2015р. сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору, якою продовжено терміни виконання робіт та викладено у зв'язку з цим додаток № 2 до договору "Календарний план" в новій редакції.

21.12.2015р. сторонами укладено додаткову угоду № 2 до договору, якою сторони продовжили строк дії договору на 2016р., виклали п. 3.1 договору в новій редакції:

"Договірна ціна послуг складає - 497 177,74 грн. (чотириста дев'яносто сім тисяч сто сімдесят сім грн. 74 коп.) без ПДВ, в т.ч.

на 2015 рік - 355 463,86 грн. (Триста п'ятдесят п'ять тисяч чотириста шістдесят три грн. 86 коп.) без ПДВ;

на 2016 рік - 141713,88 грн. (Сто сорок одна тисяча сімсот тринадцять грн. 88коп.) без ПДВ.

Загальна вартість послуг визначається згідно з протоколом погодження договірної ціни на надання послуг (додаток №3), що складається на підставі погодженого сторонами кошторису на надання послуг (додаток №4)".

Також додатковою угодою № 2 сторони виклали в новій редакції додаток № 2 до договору "Календарний план" та додаток № 4 "Кошторис".

Позивач в позовній заяві посилається на те, що відповідачем порушено умови договору, зокрема, відповідачем фактично надавались послуги, виходячи з кількості земельних ділянок 33, в той час як відповідно до пропозиції конкурсних торгів та договірних умов відповідач зобов'язався надавати послуги, вартість яких розрахована виходячи з необхідності виготовлення документації та здійснення реєстрації земельних ділянок в кількості 60шт. Позивач посилається також на те, що в порушення додаткової угоди № 2 до договору відповідач прострочив виконання 3-го та 4-го етапів надання послуг.

З огляду на викладене, керуючись ст. 11 ГПК України, позивач надіслав відповідачу претензію №юр/742 від 13.04.2016р. щодо необхідності передати результати 3-го етапу календарного плану відповідно до умов договору № 42, скласти та надати позивачу на погодження кошторис, виходячи з фактичного надання послуг по 33 земельних ділянках.

Відповідач надав відповідь на претензію від 16.05.2016р. № 73, в якій надав скоригований кошторис з вартістю послуг 1827406,41грн. для розгляду та підписання та повідомив про готовність закінчити виконання робіт з переглядом календарного плану виконання робіт з підстави виникнення розбіжностей між сторонами.

Позивач не погоджується з скоригованим кошторисом відповідача і вважає, що за його розрахунками ціна договору має становити 396385,03грн.

Зважаючи на джерела фінансування (державний бюджет) договір укладався в порядку, встановленому Законом України "Про здійснення державних закупівель" від 10.04.2014р. № 1197-VII.

Відповідно до п. 3.1, 3.2 договору, умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів та не повинні змінюватися після підписання договору про закупівлю до повного виконання зобов'язань сторонами. Істотні умови Договору не можуть змінюватись, крім випадків передбачених част.5 ст.40 Закону України "Про здійснення державних закупівель".

Згідно з част.5 ст.40 Закону України "Про здійснення державних закупівель" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

4) продовження строку дії договору та виконання зобов'язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об'єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі;

5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);

6) зміни ціни у зв'язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу інфляції, зміни курсу іноземної валюти у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни залежно від зміни такого курсу, зміни біржових котирувань, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю;

8) зміни умов у зв'язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.

Згідно зі статтею 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до п. 12.3 договору № 42, зміни та доповнення, додаткові угоди до цього договору укладаються у письмовій формі та підписуються сторонами або уповноваженими на те їх представниками і є його невід'ємними частинами.

Позивач просить визнати укладеною додаткову угоду № 3 до договору від 02.06.2015 р. № 42 з додатком № 1 "Завдання на виконання робіт", додатком № 3 "Протокол погодження договірної ціни" та додатком № 4 "Кошторис" в наданій позивачем редакції (зі зміненими ціною договору з 497177,74 грн. на 396385,03грн. та кількістю земельних ділянок з 60 на 33 земельні ділянки)".

Позивачем надано до матеріалів справи додаткову угоду № 3 від 21.06.2016р. з додатками № 1, 3, 4 в редакції позивача (т. 1, а.с. 51-54). ОСОБА_2, доказів надсилання відповідачу зазначених документів позивачем не надано.

З наданого позивачем опису вкладення (т. 1, а.с. 14) до листа про надіслання копії позовної заяви з додатками відповідачу вбачається, що позивач надіслав відповідачу додаткову угоду № 3 від 17.06.2016р.

Отже, невідомо в якій редакції взагалі була надіслана додаткова угода № 3 відповідачу.

Судом не встановлено факту надання відповідачем згоди на внесення змін до договору № 42 від 02.06.2015р. шляхом укладення додаткової угоди № 3 до договору від 02.06.2015 р. № 42 з додатком № 1 "Завдання на виконання робіт", додатком № 3 "Протокол погодження договірної ціни" та додатком № 4 "Кошторис" в наданій позивачем редакції (зі зміненими ціною договору з 497177,74 грн. на 396385,03грн. та кількістю земельних ділянок з 60 на 33 земельні ділянки)".

За таких обставин, враховуючи недотримання позивачем встановленого законодавством порядку внесення змін до договору, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання укладеною додаткової угоди № 3 до договору від 02.06.2015 р. № 42 з додатком № 1 "Завдання на виконання робіт", додатком № 3 "Протокол погодження договірної ціни" та додатком № 4 "Кошторис" в наданій позивачем редакції (зі зміненими ціною договору з 497177,74 грн. на 396385,03грн. та кількістю земельних ділянок з 60 на 33 земельні ділянки)".

Крім того, позивачем заявлені позовні вимоги про зобов'язання відповідача виконати Договір № 42 від 02.06.2015 шляхом виготовлення документації із землеустрою та здійснення державної реєстрації прав постійного користування земельними ділянками під автомобільною дорогою загального користування державного значення Н-14 Олександрівка-Кіровоград-Миколаїв протягом 1 (одного) місяця з дня набрання законної сили судовим рішенням в даній справі.

ОСОБА_2, позивач не заперечує того, що відповідач частково виконав зобов'язання за договором № 42 від 02.06.2016р.

Проаналізувавши зміст договору № 42 від 02.06.2015р. з додатковими угодами №1, 2 та позовні вимоги позивача суд вважає, що зі змісту договору, та позовних вимог позивача не можливо встановити конкретні зобов'язання, які позивач просить зобов'язати виконати відповідача, а тому суд відмовляє у їх задоволенні.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача до Державного бюджету України штрафні санкції у розмірі 34916,00грн., то суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки (в тому числі і пені); відшкодування збитків.

Штрафними санкціями за вимогами статті 230 Господарського Кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 7.2 договору № 42 визначено, що за порушення строків, визначених календарним планом виконання послуг стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Позивачем на підставі п. 7.2 договору нараховано 34916,00грн. штрафних санкцій, з яких - 19320,48грн. пені та 15596,19грн. штрафу. Позивач просить стягнути з відповідача 34916,00грн. штрафних санкцій не на свою користь, а до Державного бюджету України, тобто на користь держави.

Державний бюджет України - це 1) централізований фонд коштів держави; 2) план формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються органами державної влади України протягом бюджетного періоду. (З практики застосування термінів, слів та словосполучень у юриспруденції).

Позивач просить стягнути штрафні санкції на підставі п. 7.2 договору від 02.06.2015р. № 42, який укладено між двома сторонами (позивачем та відповідачем), які є юридичними особами - Службою автомобільних доріг у Миколаївській області та приватним підприємством "Земпроект".

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Згідно з ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Господарським процесуальним кодексом України не передбачено права однієї особи звертатися до господарського суду з позовними вимогами в інтересах іншої особи.

Службою автомобільних доріг у Миколаївській області не доведено права звертатися до господарського суду з позовними вимогами в інтересах держави.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 21.09.2016р.

Суддя В.П.Ярошенко