ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

09.09.16р. Справа № 904/7910/16

Суддя Воронько В.Д. , розглянувши матеріали

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СоюзІнвестГруп", м. Дніпро

про звільнення майна з-під арешту та заборону вчинення певних дій

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "СоюзІнвестГруп" (далі - відповідач) про звільнення нерухомого майна з-під арешту та про заборону органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням прав позивача як іпотекодержателя щодо цього майна.

У вступній частині позовної заяви позивачем вказано в якості третьої особи Бабушкінський відділ Державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ, хоча клопотання про залучення третьої особи ним не заявлено.

Під час перевірки та підготовки цього позовного матеріалу до розгляду, дослідивши його за формальними ознаками, не вивчаючи питання по суті позовних вимог, господарський суд Дніпропетровської області встановив, що позовна заява подана до суду з порушенням правил подання позову, встановлених Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України)

Відповідно до ч.1 ст. 54 ГПК України позовна заява підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором чи його заступником, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Статтею 57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

У вступній частині позовної заяви як представника позивача вказано ОСОБА_1, при цьому позовну заяву підписано невідомим представником ПАТ КБ "Приватбанк" і не зазначено прізвище та ініціали цієї особи. В той же час до позовної заяви додано копії довіреністей двох представників позивача - Задорожного С.О. (довіреність № 131-К-Н-О від 16.01.2015) та Деркача Д.Г. (довіреність №603-К-О від 18.02.2016). Довіреність на представника ОСОБА_1 у позовних матеріалах взагалі відсутня. Вказані обставини виключають можливість суду встановити, ким саме підписано позовну заяву, що підпадає під приписи п.1 ч.1 ст. 63 ГПК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, як підтверджують відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів. За змістом ч.2 ст.34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 56 ГПК України, в редакції змін, внесених Законом України № 3382-VІ від 19.05.2011, позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Отже, з урахуванням вимог ст.ст. 34, 56 ГПК України, належним доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів є примірник опису вкладень, із підписом працівника поштового зв'язку, що перевірив відповідність вкладення опису, та відбитком календарного штемпеля поштового повідомлення (п.61 Правил надання послуг поштового зв'язку).

Позивачем до позовної заяви додано копії фіскальних чеків (поштових квитанцій), які не можуть вважатися судом належним доказом направлення копій позовної заяви, оскільки вони не дають можливості встановити, які саме документи були направлені позивачем і на яку адресу. При цьому копії фіскальних чеків взагалі жодним чином не завірені, що протирічить приписам ч.2 ст. 36 ГПК України.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

При цьому, суд приймає до уваги правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", за якою недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому відношенні до ціни позову та у фіксовану розмірі.

Частиною 2 вказаної статті Закону передбачено, що ставки судового збору встановлюються в таких розмірах: із позовної заяви майнового характеру сплачується 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат; із позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

З 01.01.2016 набрав чинності Закон України "Про державний бюджет України на 2016 рік", яким мінімальна заробітна плата з 01 січня 2016 року встановлена у розмірі 1378,00 грн.

З огляду на прохальну частину позовної заяви, позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру.

Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимоги немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог (п.2.11 ч.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.13 № 7).

Отже, за обидві немайнові вимоги судовий збір повинен бути сплачений на загальну суму 2756,00 грн (1378,00 + 1378,00), тобто по 1378,00 грн за кожну вимогу окремо.

До позовної заяви позивачем додано тільки одне платіжне доручення (№ ВООО1В144Х1 від 01.08.2016) на суму 1378,00 грн, тобто судовий збір сплачено лише за однією позовною вимогою немайнового характеру.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.63 ГПК України суд повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Виходячи з вищевикладених обставин, суд вважає за неообхідне повернути позовну заяву на підставі пп. 1, 4, 6 ч.1 ст. 63 ГПК України.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Крім того, суд вважає за доцільне надати роз'яснення щодо повернення сплачених сум судового збору.

Стаття 7 Закону України від 08.07.2011 №3674-VІ "Про судовий збір", зі змінами до нього, містить вичерпний перелік пунктів, за якими повертається сплачена сума судового збору.

Так, відповідно до п. 2 ст. 7 цього Закону сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

За змістом правової позиції, викладеної у п.п. 5.2 п.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, викладену від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів за наявності клопотання сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору. Про таке повернення зазначається:

- в ухвалі, якою здійснюється відмова у прийнятті або повернення заяви (скарги), за подання якої сплачується судовий збір, або

- в ухвалі про припинення провадження у справі з підстав, наведених у статті 80 ГПК (крім випадків якщо провадження у справі припинено у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), або

- в ухвалі про повернення сум судового збору, винесеній як окремий процесуальний документ (зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини першої статті 88 ГПК).

Законом не передбачено граничного строку повернення сплаченої суми судового збору.

Отже, витрати по сплаті судового збору у сумі 1378,00 грн, сплачені платіжним дорученням № ВООО1В144Х1 від 01.08.2016, підлягають поверненню платнику на підставі Закону України "Про судовий збір" за умови подання ним відповідного клопотання.

Керуючись пп. 1, 4, 6 ч.1 ст.63, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути Публічному акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк" позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Додаток (тільки заявнику): позовна заява з додатком на "53" арк., у тому числі платіжне доручення №ВООО1В144Х1 від 01.08.2016 про сплату судового збору у сумі 1 378,00 грн; заявка про отримання процесуальних документів в електронному вигляді від 10.08.2016 на 1 арк.

Суддя В.Д. Воронько