РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2016Справа №910/11996/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ВУГЛЕВИДОБУВНІ ТЕХНОЛОГІЇ"
ДоПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця"
Простягнення 36 783,50 грн.
Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Абросімова О.Ю. по дов. № б/н від 06.07.2016

від відповідача: Щербина В.М. по дов. № Ц-2/3-04/183-16 від 29.04.2016

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВУГЛЕВИДОБУВНІ ТЕХНОЛОГІЇ" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 36 783,50 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2016 порушено провадження у справі № 910/11996/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 20.07.2016, зобов'язано сторін надати певні документи.

Через відділ діловодства суду 18.07.2016 від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали про порушення провадження у справі та клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю забезпечити явку представника відповідача у судове засідання, оскільки останній перебуває у відпустці з 11.07.2016 по 24.07.2016.

Розгляд справи було відкладено на 08.08.2016.

20.07.2016 від відповідача через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшов письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти позовних вимог заперечував з огляду на те, що між ДП «Донецька залізниця» та ПАТ «Укрзалзниця» відсутній передавальний акт, у зв'яжу з чим відповідач на даний час не набув всіх прав та зобов'язань Державного підприємства «Донецька залізниця».

05.08.2016 через загальний відділ діловодства від позивача надійшли документи, надані на виконання вимог ухвали суду, які було долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 08.08.2016 представник позивача надав усні пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача проти позову заперечував.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 25.05.2016р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До зобов'язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов'язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається, що 29.01.2015 між Державним підприємством «Донецька залізниця» (далі - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вуглевидобувні технології» (далі - Ваговласник) укладено договір на виконання метрологічних робіт № Д/КМЦ - 15030-прибут (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого виконавець зобов'язався на підставі Закону України «Про метрологію і метрологічну діяльність» від 01.01.2005 р., ДСТУ -2682-98 «Метрологічне забезпечення. Загальні положення», Інструкції «Про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України», затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012 № 442 та зареєстрованої Міністерством юстиції України 11.10.2012 р. № 1716/822028 і відповідно до експлуатаційних паспортів засобів ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) виконати метрологічні роботи ваговласнику, а ваговласник - прийняти і сплатити їх.

У пункті 2.4. Договору визначено строк виконання робіт - 1 місяць з дати перерахування грошових коштів ваговласником виконавцю згідно з п. 3.2. даного Договору.

Відповідно до п. 3.2. Договору оплата метрологічних робіт здійснюється за договірною ціною у розмірі 100% вартості робіт, які будуть проводитись згідно з п. 2.3. цього договору, шляхом перерахування ваговласником грошових коштів в національній валюті України на поточний рахунок виконавця. Оплата здійснюється за місяць до строку виконання робіт згідно графіку (додаток №1), по платіжним реквізитам, указаним згідно цього договору у письмовій вимозі виконавця. Рахунок (письмова вимога), акт виконаних робіт на виконання метрологічних робіт направляється у товарну контору станції примикання вагонних ваг на адресу ваговласника.

У Додатку № 3 до Договору сторони узгодили вартість робіт на 2015 рік, у ому числі за виконання робіт у грудні 2015 - у розмірі 36 783,50 грн.

На виконання умов договору, позивачем було здійснено попередню оплату за виконання робіт у грудні 2015 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 57 від 12.11.2015 року на суму 36 783,50 грн.

Однак, Державним підприємством «Донецька залізниця», всупереч умовам договору та наявності попередньої оплати, роботи виконано не було.

У зв'язку з невиконанням робіт у визначені Договором строки, з метою досудового врегулювання спору, позивач зазначає, що звертався до Держаного підприємства «Донецька залізниця» з листами № 2 від 20.01.2016 та № 16 від 14.03.2016 про повернення попередньої оплати, здійсненою за платіжним дорученням № 57 від 12.11.2015 року. Відповіді на дані листи у позивача відсутні.

Звертаючись з позовними вимогами до Держаного підприємства «Українська залізниця», позивач зазначає, що ДП «Українська залізниця» є правонаступником Державного підприємства «Донецька залізниця».

Так, відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"», Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі - товариство), 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, створено на базі Державної адміністрації залізничного транспорту (код згідно з ) (далі - Укрзалізниця), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування (далі - підприємства), які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком № 1. Державне підприємство «Донецька залізниця» входить до переліку підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, визначених у додатку № 1 до Постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014.

Таким чином, на думку позивача, у зв'язку з проведенням реорганізації, в період дії Договору, правонаступником виконавця (ДП «Донецька залізниця») стало Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця».

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1,2 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно з ч. 2,3 ст. 107 Цивільного кодексу України Після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов'язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

За змістом п.п. 4,5 постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 проведенню реорганізації (злиття) має передувати проведення інвентаризації майна підприємств, що реорганізуються (зливаються) та складання актів інвентаризації майна та зведені акти майна, що вносяться до статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця».

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 № 604 установлено, що майно (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (далі - майно), не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до пункту 5 зазначеної постанови, а відображається в балансі (крім зобов'язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до пункту 2 цієї постанови.

Проведення інвентаризації та оцінки майна має бути здійснено після завершення тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та завершення проведення антитерористичної операції і за результатами такої інвентаризації Комісія з утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" разом з Міністерством інфраструктури повинні подати пропозиції щодо зміни статутного капіталу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" згідно із законодавством.

В матеріалах справи передавальні акти майна Державного підприємства «Донецька залізниця» Публічному акціонерному товариству «Укрзалізниця» відсутні. Відповідачем у відзиві зазначено, що відповідні передавальні акти не складалися і не затверджувались.

Таким чином, оскільки Держане підприємство «Донецька залізниця» з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не виключено, а комісією з утворення ПАТ «Українська залізниця» передавальний акт майна не підписано та Міністерством інфраструктури України не затверджено, суд приходить до висновку, що Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» на день розгляду позовної заяви зобов'язань Держаного підприємства «Донецька залізниця» за договором №Д/КМЦ-15030-прибут від 29.01.2015 не набуло, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуглевидобувні технології» про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» (як правонаступника Державного підприємства «Донецька залізниця») 36 783,50 грн. за Договором №Д/КМЦ-15030-прибут, є передчасними, у зв'язку з чим суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.08.2016р.

Суддя Т.Ю. Трофименко