УХВАЛА

08.09.2016Справа № 910/12385/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участі секретаря судового засідання Коновалова С.О., розглянувши матеріали справи за позовом публічного акціонерного товариства "Київенерго" (далі - Товариство) до Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) про зобов'язання вчинити дії,

у засіданні приймали участь:

від позивача: Марковська В.В. за довіреністю від 13 жовтня 2015 року № 91/2015/10/13-1,

від відповідача: не з'явилися,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року Товариство звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, в якій просило зобов'язати Департамент нарахувати та забезпечити виплату Товариству компенсації за нараховані споживачам послуг з централізованого опалення пільги за період з 8 квітня 2015 року по 20 квітня 2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 8 липня 2016 року порушено провадження у справі № 910/12385/16. Розгляд даної справи призначено судом на 21 липня 2016 року.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 21 липня 2016 року відклав розгляд справи на 25 серпня 2016 року.

В судовому засіданні 25 серпня 2016 року було оголошено перерву до 8 вересня 2016 року та винесено ухвалу про продовження строку вирішення спору.

2 вересня до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача, в якому останній просив припинити провадження у даній справі, посилаючись на те, що позивач оскаржує дії Департаменту, як органу місцевого самоврядування, у зв'язку з виконанням наданих йому управлінських функцій.

У судовому засіданні 8 вересня 2016 року представник Товариства позовні вимоги підтримав у повному обсязі та вказував на те, що даний спір, на думку позивача, підлягає вирішенню в господарських судах.

З огляду на положення частини 3 статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім, зокрема, спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів.

З 1 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України), статтею 17 якого встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Пунктом 7 статті 3 КАС України визначено коло суб'єктів владних повноважень, до яких віднесено орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхніх посадових чи службових осіб, а також інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До компетенції господарських судів не відноситься розгляд справ у спорах, зокрема, про оскарження суб'єктом господарювання дій (бездіяльності) органу державної влади, органу місцевого самоврядування, іншого суб'єкта владних повноважень, їхньої посадової чи службової особи, що випливають з наданих їм владних управлінських функцій, якщо ці дії (бездіяльність) не пов'язані з відносинами, у сфері господарювання.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у ст. 3 ГПК України.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судом" від 24 жовтня 2011 року № 10.

При дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що Товариство звернулося з позовом до Департаменту про зобов'язання вчинити певні дії, а саме: нарахувати та забезпечити виплату позивачу компенсації за нараховані споживачам послуг з централізованого опалення пільги за період з 8 квітня 2015 року по 20 квітня 2015 року.

Відповідно по пункту 1 Положення про Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12 лютого 2013 року № 175 (далі - Положення) відповідач є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підпорядковується голові Київської міської державної адміністрації, підзвітній та підконтрольній Київській міській раді, а з питань виконання функцій державної виконавчої влади - Міністерству соціальної політики України.

Відповідно підпункту 6 пункту 5 Положення основними завданнями Департаменту є забезпечення реалізації державної соціальної політики у місті Києві у сфері соціального захисту населення, у тому числі, здійснення координації діяльності і контролю за виконанням структурними підрозділами соціального захисту населення районних в місті Києві державних адміністрацій законодавства України з питань реалізації державної соціальної політики у сфері соціального захисту населення, надання їм організаційно-методичної допомоги щодо правильності застосування законодавства у цій сфері.

Згідно з підпунктом 34 пункту 6 Положення Департамент, зокрема, виконує функцію з питань реалізації заходів соціальної підтримки населення, здійснюючи координаціно-методичні функції та моніторинг у сфері надання пільг з оплати житлово-комунальних послуг.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що Товариство, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилалося на вищезазначені пункти Положення, а також порушення відповідачем приписів, зокрема, Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", Закону України "Про місцеві державні адміністрації", постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування" від 6 серпня 2014 року № 409, Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року № 117. Однак зазначені нормативно-правові акти не регулюють господарські правовідносини.

Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Оскільки даний позов пред'явлено Товариством до Департаменту як до суб'єкта владних повноважень і цей спір про зобов'язання останнього вчинити певні дії в межах своїх повноважень не носить господарсько-правовий характер, оскільки є публічно-правовим, суд дійшов висновку про припинення провадження у цій справі, на підставі вищезазначеної статті ГПК України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 910/12385/16 за позовом публічного акціонерного товариства "Київенерго" до Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зобов'язання вчинити дії припинити.

Суддя Є.В. Павленко