ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 р. Справа № 902/532/16

Господарський суд Вінницької області в складі головуючого судді Тісецького С.С., при секретарі судового засідання Поцалюк Н.В., розглянувши в приміщенні суду справу

за позовом: Крижопільської районної державної адміністрації Вінницької області (, 24600, смт. Крижопіль, вул. Героїв України, буд. 61, Крижопільський район, Вінницька область)

до: приватного підприємства "Хілл" (, 24600, смт. Крижопіль, вул.Чкалова, 16-Б, Крижопільський район, Вінницька область)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Соколівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області (, 24643, с. Соколівка, вул. Леніна, 1, Крижопільський район, Вінницька область)

про стягнення 37 325,66 грн. та розірвання договору оренди землі

за участю представників :

від позивача : ОСОБА_1, за довіреністю

від відповідача : ОСОБА_2, за довіреністю

від третьої особи: ОСОБА_3, голова

ВСТАНОВИВ :

23.06.2016 року до господарського суду Вінницької області звернулась з позовом Крижопільська районна державна адміністрація Вінницької області до приватного підприємства "Хілл" про стягнення 37 325,66 грн. та розірвання договору оренди землі.

Ухвалою суду від 29.06.2016 року порушено провадження за вказаним позовом у справі № 902/532/16, призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 15.08.2016 року. Також даною ухвалою суд, зокрема, залучив в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Соколівську сільську раду Крижопільського району Вінницької області.

Враховуючи неявку представника відповідача та невиконання ним вимог ухвали суду щодо надання витребуваних доказів, ухвалою суду від 15.08.2016 року продовжено строк розгляду спору на 15 днів та розгляд справи відкладено на 06.09.2016 року.

29.08.2016 року на електронну поштову адресу суду від позивача до суду надійшла заява № 02-21/2682 від 29.08.2016 року про зміну предмету позову та зменшення позовних вимог.

При цьому, 05.09.2016 року зазначена вище заява надійшла до суду і в паперовому вигляді.

На визначену дату 06.09.2016 року в судове засідання з'явилися представники позивача, відповідача та третьої особи.

Перед початком розгляду справи по суті, суд розглянув заяву Крижопільської районної державної адміністрації Вінницької області № 02-21/2682 від 29.08.2016 року про зміну предмету позову та зменшення позовних вимог.

Згідно даної заяви, позивач просить суд залишити без розгляду позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 37 325,66 грн. заборгованості по орендній платі та судових витрат, в зв'язку з порушенням справи про банкрутство приватного підприємства "Хілл", що не дає можливості стягнути відповідну заборгованість.

Також у заяві, позивач просить суд розірвати договір оренди землі № 1 від 29.03.2011 року, який зареєстрований відділом Держкомзему у Крижопільському районі Вінницької області, про що у Книзі реєстрації договорів оренди вчинено запис від 04.04.2011 року за № 00004, який було укладено між позивачем та відповідачем щодо оренди земельної ділянки на території Соколівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області (за межами населеного пункту) земельної ділянки загальною площею 8,8000 га (кадастровий № :03:001:0605) та земельної ділянки загальною площею 13,6980 га (кадастровий № :03:001:0606).

Водночас, суд звертає увагу на те, що за приписами ст. 81 ГПК України не передбачено залишення позову без розгляду з підстав наведених у вказаній заяві.

Разом з тим, суд розцінює заяву позивача щодо залишення без розгляду позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі як відмову позивача від позову в цій частині.

При цьому, слід зазначити, що вирішення питання щодо стягнення судових витрат відноситься виключно до компетенції господарського суду згідно ст. 49 ГПК України та не є предметом позовних вимог.

Згідно ч. 4, ч. 6 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. Господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 78 ГПК України, відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами. Про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

В силу п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом. У випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

За змістом п. п. 3.10, 3.11 постанови Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26 грудня 2011 року, передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Враховуючи викладене, суд оглянувши подану заяву, дійшов висновку прийняти відмову позивача від позову в частині позовної вимоги щодо стягнення з відповідача 37325,66 грн. заборгованості по орендній платі та припинити провадження у справі в цій частині.

Таким чином, предметом позову є розірвання договору оренди землі № 1 від 29.03.2011 року.

В ході розгляду справи по суті представники позивача та третьої особи, вимоги викладені у позовній заяві підтримали в повному обсязі з врахуванням заяви про зміну предмету позову та зменшення позовних вимог. Представник відповідача, повідомив, що заборгованість по орендній платі не сплачена, в зв'язку із скрутним фінансовим становищем підприємства та вказав про неможливість наразі надати правову позицію щодо позову.

Принагідно, суд звертає увагу на те, що неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними матеріалами згідно ст. 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, оглянувши матеріали справи, надавши юридичну оцінку поданих до справи доказів, суд зясував наступне.

29.03.2011 року між Крижопільською районною державною адміністрацією (орендодавець) та приватним підприємством "Кряж" (орендар) укладено договір оренди землі, який зареєстрований відділом Держкомзему у Крижопільському районі Вінницької області, про що у Книзі реєстрації договорів оренди вчинено запис від 04.04.2011 року за № 00004.

Вказаним договором сторони визначили слідуючі умови : орендодавець на підставі розпорядження № 117 Вінницької обласної державної адміністрації від 18 березня 2011 року надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку № 1, земельну ділянку № 2 із земель промисловості для обслуговування виробничих та господарських споруд, які знаходиться на території Соколівської сільської ради Крижопільського, району (с. Соколовка, вул. Службова, 1, Крижопільського району, Вінницької області) (п. 1).

Земельна ділянка № 1, земельна ділянка № 2 знаходиться на території Соколівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області за межами населеного пункту - с. Соколівка, Крижопільського району, Вінницької області (п. 2).

В оренду передається земельна ділянка № 1 загальною площею 8,8000 га, кадастровий :03:001:0605, земельна ділянка № 2 загальною площею 13,6980 га, кадастровий :03001:0606, місцезнаходження - с. Соколовка, вул. Службова, 1, Крижопільського району, Вінницької області. Разом загальна площа земельних ділянок № 1, та № 2 становить 22,4980 га (п. 3).

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки № 1 становить 136 381,00 гривень. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки № 2 становить 457 332,00 гривень. Разом нормативна грошова оцінка земельних ділянок № 1 та № 2 становить 593 713,00 гривень (п.6).

Договір укладено на 49 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. 9).

Орендна плата вноситься у грошовій формі у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки № 1, земельної ділянки № 2 в рік, що складає 17 811,39 грн. (п.10).

Орендна плата вноситься щомісячно у розмірі 1/12 частини річної орендної плати не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком року (п. 12).

Орендар зобов'язаний своєчасно відповідно до цього договору вносити оренду плату (підпункт "д" п. 29).

Дія договору припиняється шляхом його розірвання за : взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки № 1, земельної ділянки № 2, яке істотно перешкоджає їх використанню, а також з інших підстав, визначених законом (п. 34).

Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п. 39.).

В подальшому, між сторонами було підписано акт про передачу та приймання земельної ділянки № 1 загальною площею 8,8000 га, кадастровий :03:001:0605, земельної ділянки № 2 загальною площею 13,6980 га, кадастровий :03001:0606 земля промисловості, яка знаходиться на території Соколівської сільської ради за межами населеного пункту - с. Соколівка, Крижопільського району, Вінницької області.

Також, за змістом позову приватне підприємство "Кряж" було перейменовано на приватне підприємство "Хілл".

Окрім того, внаслідок порушення умов договору, у відповідача виникла заборгованість по орендній платі за період з жовтня 2014 року по травень 2016 року в загальній сумі 37 325,66 грн..

В подальшому, Соколівська сільська рада Крижопільського району Вінницької області звернулася із листом № 118 від 12.05.2016 року до Крижопільської районної державної адміністрації Вінницької області про вжиття заходів стосовно примусового стягнення заборгованості та розірвання договору оренди землі № 1 від 29.03.2011 року.

Відповідно до листа Крижопільської ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області № 3147 від 17.05.2016 року, станом на 16.05.2016 року по орендній платі з юридичних осіб рахується заборгованість по ПП "Хілл" (код 13333298) (ПП "Кряж") у сумі 689 050,77 грн. по Соколівській сільській раді Крижопільського району Вінницької області.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем на підставі письмового договору виникли правовідносини щодо оренди землі.

Згідно ст. ст. 1, 13 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Тотожні приписи наведені у ст. 792 ЦК України, яка передбачає, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

В силу ч. 2 ст. 4-3 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч.1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 34, 43 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

В силу п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26 грудня 2011 року, будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи. Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно абз. 4 п. 3.12 вказаної вище постанови, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Предметом у позову в даній справі, з врахуванням заяви про зміну предмету позову та зменшення позовних вимог є розірвання укладеного між позивачем та відповідачем договору оренди землі № 1 від 29.03.2011 року, який зареєстрований відділом Держкомзему у Крижопільському районі Вінницької області, про що у Книзі реєстрації договорів оренди вчинено запис від 04.04.2011 року за № 00004.

Судом встановлено, що 29.03.2011 року Крижопільською районною державною адміністрацією (орендодавець) та приватним підприємством "Кряж" (орендар) укладено договір оренди землі, який зареєстрований відділом Держкомзему у Крижопільському районі Вінницької області, про що у Книзі реєстрації договорів оренди вчинено запис від 04.04.2011 року за № 00004.

Згідно даного договору, позивачем передано відповідачу в оренду земельну ділянку № 1 загальною площею 8,8000 га, кадастровий :03:001:0605 та земельну ділянку № 2 загальною площею 13,6980 га, кадастровий :03001:0606 земля промисловості, яка знаходиться на території Соколівської сільської ради за межами населеного пункту - с. Соколівка, Крижопільського району, Вінницької області, що підтверджується обопільно підписаним сторонами актом про передачу та приймання земельної ділянки в оренду.

Згідно заявлено позову, позивач просить суд розірвати вказаний вище договір оренди землі, в зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань по сплаті орендних платежів.

За змістом п. 2.23 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" від 17 травня 2011 року № 6, розглядаючи справи зі спорів про розірвання договору оренди з підстав заборгованості з орендної плати, потрібно мати на увазі, що згідно зі статтями 1, 13 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Разом з тим, доводи про наявність заборгованості з орендної плати мають підтверджуватися належними доказами, наприклад, довідкою, виданою державною податковою інспекцією про наявність (або відсутність) заборгованості за земельним податком та орендною платою.

Судом встановлено, що згідно листа Крижопільської ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області № 3147 від 17.05.2016 року, станом на 16.05.2016 року по орендній платі з юридичних осіб рахується заборгованість по ПП "Хілл" (код 13333298) (ПП "Кряж") у сумі 689 050,77 грн. по Соколівській сільській раді Крижопільського району Вінницької області.

Відповідно до ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке ж положення містить і ч. 1 ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 629 Цивільного кодексу України вказує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Пунктом 34 договору оренди землі № 1 від 29.03.2011 року, сторони погодили, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за : взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки № 1, земельної ділянки № 2, яке істотно перешкоджає їх використанню, а також з інших підстав, визначених законом (п. 34).

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

В силу п.1 ч. 1 ст. 783 ЦК України, наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі.

За змістом ч.3, ч.4 ст. 291 ГК України, договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Згідно ч.1, ч. 5 ст. 188 ГК України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 24 Закону України "Про оренду землі", орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Приписами ч. 2, ч. 3 ст. 31 Закону України "Про оренду землі", визначено, що договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі", на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідачем доказів щодо повного проведення розрахунків з позивачем суду не надано.

Зважаючи на наведені приписи законодавства, умови вказаного договору оренди землі та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі з врахуванням заяви № 02-21/2682 від 29.08.2016 року про зміну предмету позову та зменшення позовних вимог.

Обґрунтованість та правомірність заявлених вимог підтверджуються наданими та дослідженими судом письмовими доказами наявними у матеріалах справи.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Пунктом 2.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21 лютого 2013 року, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" (у редакції Закону України від 22.05.2015 року № 484-VIII), сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно п. 5.2 вказаної вище постанови (у редакції постанови пленуму Вищого господарського суду України від 16.12.2015 р. № 2), питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів за наявності клопотання сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору.

Про таке повернення зазначається : в ухвалі, якою здійснюється відмова у прийнятті або повернення заяви (скарги), за подання якої сплачується судовий збір, або в ухвалі про припинення провадження у справі з підстав, наведених у статті 80 ГПК (крім випадків якщо провадження у справі припинено у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), або в ухвалі про повернення сум судового збору, винесеній як окремий процесуальний документ (зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини першої статті 88 ГПК).

Зважаючи на викладене та беручи до уваги те, що судом прийнято відмову позивача від позову в частині позовної вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі та задоволено позов в частині розірвання договору оренди землі, суд приходить до висновку про покладення судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. на відповідача згідно вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 4-2 - 4-4, 32 - 34, 43, 49, п. 4 ч. 1 ст. 80, 82, 84, 85, 115 ГПК України,-

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Розірвати договір оренди землі № 1 від 29 березня 2011 року, який зареєстрований Відділом Держкомзему у Крижопільському районі Вінницької області, про що в книзі реєстрації договорів оренди вчинено запис за № 00004 від 04.04.2011 року, укладений між Крижопільською районною державною адміністрацією Вінницької області (, 24600, смт. Крижопіль, вул. Героїв України, буд. 61, Крижопільський район, Вінницька область) та приватним підприємством "Кряж" (яке в подальшому було перейменовано на приватне підприємство "Хілл") (, 24600, смт. Крижопіль, вул. Чкалова, 16-Б, Крижопільський район, Вінницька область) щодо оренди на території Соколівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області (за межами населеного пункту) земельної ділянки загальною площею 8,8000 га (кадастровий № :03:001:0605) та земельної ділянки загальною площею 13,6980 га (кадастровий № :03:001:0606).

3. Стягнути з приватного підприємства "Хілл" (, 24600, смт.Крижопіль, вул. Чкалова, 16-Б, Крижопільський район, Вінницька область) на користь Крижопільської районної державної адміністрації Вінницької області (, 24600, смт. Крижопіль, вул. Героїв України, буд. 61, Крижопільський район, Вінницька область) 1 378,00 грн. відшкодування витрат повязаних зі сплатою судового збору.

4. Прийняти відмову позивача від позову в частині стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати в сумі 37 325,66 грн. та припинити провадження у справі в цій частині на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 12 вересня 2016 р.

Суддя Тісецький С.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи