ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2016 р. Справа № 918/721/16

Господарський суд Рівненської області у складі судді Гудзенко Я.О., розглянувши позов Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Рівненської області до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Рівненської філії про стягнення 3 532, 61 грн.

За участі: від позивача: ОСОБА_1 (дов. № 42/1-228 від 25.03.16 р.); від відповідача: ОСОБА_2 (дов. № 2295 від 28.12.15 р.)

ВСТАНОВИВ:

Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Рівненської області (далі-Позивач) звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до Рівненської філії ПАТ "Укртелеком" (далі-Відповідач) про стягнення заборгованності за договором № 414/44-17 від 22.01.15 р. в розмірі 2 285, 65 грн., з яких: 2 061, 00 грн. основна сума боргу, 96, 72 грн. пені, 19, 09 грн. втрат від інфляції та 108, 24 грн. штрафу.

Ухвалою суду від 28.07.16 р. порушено провадження у справі № 918/721/16 розгляд якої призначено на 15.08.16 р.

До канцлярії суду 04.08.16 р. від Позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів.

9.08.16 р. від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів та 12.08.16 р. про надання можливості ознайомлення з матеріалами справи, враховуючи право представника Відповідача ОСОБА_3 на ознайомлення з матеріалами з грифом "для службового користування".

Ухвалою суду від 15.08.16 р. розгляд справи було відкладено. До канцелярії суду 22.08.16 р. від Позивача надійшло клопотання про уточнення назви відповідача, а саме Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Рівненської філії.

30.08.16 р. до канцелярії суду від Позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів.

02.09.16 р. від Позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути основний борг в сумі 3 092, 42 грн, штраф в розмірі 180, 40 грн., пеню в сумі 242, 84 грн. та інфляційні втрати в розмірі 16,97 грн., що разом складає 3 532, 61 грн. Вказана заява судом прийнята.

В судовому засіданні 06.09.16 р. позивач підтримав позовні вимоги повністю з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, представник відповідача просив відкласти розгляд справи, однак дане клопотання судом не задоволено у зв'язку з неодноразовим відкладенням розгляду даної справи.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

У судовому засіданні 06.09.2016 р. відповідно до ст. 85 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Рівненської області

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2015 року між Управлінням Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України в Рівненській області (далі - Управління або Виконавець) та ПАТ "Укртелеком" в особі Рівненської філії (далі - Відповідач або Користувач) був укладений договір № 414/44-17 про надання послуг урядового звязку (далі - Договір).

Відповідно до пункту 5 Порядку забезпечення урядовим звязком посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів військового управління, керівників підприємств, установ і організацій, затвердженого Указом Президента України 18.04.2005 р. за № 663 (зі змінами), (далі - Порядок), забезпечення урядовим звязком посадових осіб здійснюється Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України (далі - Держспецзв'язку України).

Пунктом 8 Положення про Адміністрацію Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 03.09.2014р. за № 411 регламентовано, що Адміністрація Держспецзвязку здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до пункту 1.1 Положення про Управління Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України в Рівненській області, затвердженого наказом Адміністрації Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України від 29 лютого 2016 року № 159, Управління Державної служби спеціального зв язку та захисту інформації України в Рівненській області є територіальним органом центрального органу виконавчої влади із спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах організації спеціального зв язку, захисту інформації, телекомунікацій і користування радіочастотним ресурсом України (Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України). Відповідно до підпункту 4 пункту 2.2 - Управління відповідно до покладених на нього завдань забезпечує в регіоні в установленому законодавством порядку урядовим звязком Президента України, ОСОБА_4 Верховної ОСОБА_4 України, Премєр-міністра України, інших посадових осіб державних органів, органів місцевого самоврядування, органів військового управління, керівників підприємств, установ і організацій в мирний час, в умовах надзвичайного стану і в особливий період. Згідно з пунктом 3.8 цього Положення начальник Управління має право укладати відповідно до законодавства і в межах наданих повноважень правочини.

Згідно із п. 2.1 Договору, Управління Держспецзвязку в Рівненській області (далі - Виконавець) зобов'язується надавати послуги урядового звязку, а саме: з користування послугами міського урядового звязку (основний телефонний апарат), а Користувач оплачувати ці послуги згідно із тарифами, встановленими у визначеному законодавством України порядку. Оплата послуг урядового звязку здійснюється згідно із встановленими тарифами за видами послуг урядового звязку відповідно до додатку 1 Договору, що є його невід'ємною частиною (п. 3.1).

Пунктом 3.2 Договору сторони погодили вартість послуг, що становить на 515, 40 без ПДВ місяць згідно погодженого Сторонами розрахунку вартості послуг урядового звязку (а.с. 14).

Згідно розділу 4 Договору розрахунки за послуги урядового звязку здійснюються щомісячно шляхом перерахунку Користувачем коштів на розрахунковий рахунок Виконавця. Виконавець до останнього числа кожного місяця, в якому були надані послуги, подає Користувачу рахунки для оплати послуг урядового зв'язку. Користувач здійснює оплату цих рахунків протягом місяця, наступного за тим, в якому були надані послуги.

Пунктом 5.1 Договору Користувач зобов'язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати надані послуги.

24.12.2015 року до Управління надійшов лист за підписом директора Рівненської філії ПАТ "Укртелеком" ОСОБА_5, в якому він просив зняти абонентську установку урядового зв'язку, припинити договірні взаємовідносини між сторонами з 31.12.2015 року та зазначалося, що ПАТ "Укртелеком" в особі Рівненської філії відмовляється від укладення нового договору про надання послуг урядового зв'язку на 2016 рік (а.с. 19). Листом у відповідь від 05.01.2016 р. за № 42/1-1Здск Управління пояснило порядок припинення надання послуг урядового зв'язку та запропонувало, встановлений на законодавчому рівні, алгоритм дій для зупинення договірних взаємовідносин (а.с. 16). В матеріалах справи містяться також лист від 06.04.16 р. за № 42/1-260 та претензія від 06.05.16 р. за № 42/1-308 з вимогою оплати заборгованості за користування послугами зв'язку, однак листом від 30.05.16 р. за № 1387 Рівненська філія ПАТ "Укртелеком" відмовилася від проведення розрахунків у зв'язку з відсутністю намірів на укладання нового договору на користування послугами зв'язку.

Відповідно до ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Процедура подання клопотань та вирішення питань забезпечення урядовим звязком посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів військового управління, керівників підприємств, установ і організацій, установлення, зняття, включення та відключення абонентських установок урядового звязку регулюється Порядком забезпечення урядовим звязком посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів військового управління, керівників підприємств, установ і організацій, затвердженим Указом Президента України № 663 від 18.04.2005 року (зі змінами).

Відповідно до пункту 3 Порядку, забезпечення посадових осіб урядовим звязком здійснюється з урахуванням їх участі у виконанні завдань і функцій держави, потреби в обміні інформацією, яка містить державну таємницю, відповідно до переліків посад абонентів урядового звязку. які затверджуються в установленому порядку.

Пунктом 4 Порядку зазначено, що пропозиції до переліків посад абонентів урядового зв язку формуються в межах граничної кількості абонентських установок урядового зв'язку і подаються до ОСОБА_6 Президента України: для місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій - відповідно ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим, головами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Переліки абонентів урядового зв'язку затверджуються Президентом України за поданням ОСОБА_6 Президента України. Відповідно до пункту 11 Порядку, підставами для встановлення (включення) абонентської установки урядового звязку є віднесення посади, яку займає відповідна особа, до переліків посад абонентів урядового зв язку та призначення на таку посаду відповідної особи.

Посада директора Рівненської філії ПАТ "Укртелеком" віднесена до Переліку посад абонентів міського урядового зв'язку місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, судів, органів прокуратури, органів військового управління, територіальних органів центральних органів виконавчої влади, інших державних органів, підприємств, установ та організацій, затвердженого указом Президента України від 15.02.2010 р. № 168/2010.

Згідно із пунктом 14 Порядку, підставами для прийняття рішень про зняття (відключення) абонентських установок може бути виключення посади з відповідного переліку посад абонентів урядового звязку або звільнення особи з посади.

Статтею 598 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною І ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 188 ГК України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Статтею 654 ЦК України унормовано, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Пунктом 9.1 визначено, що Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2015 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов язань по Договору.

Здійснивши системний аналіз вищезазначених нормативно-правових актів можна дійти до висновку, що до укладення, зміни та розірвання договорів про надання урядового зв'язку застосовується особливий порядок, встановлений актами господарського та цивільного законодавства, з урахуванням приписів Порядку забезпечення урядовим звязком посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів військового управління, керівників підприємств, установ і організацій, затвердженого Указом Президента України № 663 від 18.04.2005 року (зі змінами). Підставою для припинення дії Договору від 22.01.2015 р. № 414/44-17 про надання послуг урядового звязку та зняття абонентської установки є рішення Президента України про виключення посади з Переліку посад абонентів міського урядового зв'язку місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, судів, органів прокуратури, органів військового управління, територіальних органів центральних органів виконавчої влади, інших державних органів, підприємств, установ та організацій, затвердженого указом Президента України від 15.02.2010 р. № 168/2010. Отже, зобов'язання сторін в даних правовідносинах не припинились і повинні виконуватися належним чином відповідно до умов Договору, Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України.

Позивачем до матеріалів справи долучена довідка про використання міського урядового зв'язку, відповідно до якої за даними автоматизованої системи комутаційного обладнання цифрової міжміської транспортної мережі урядового зв'язку в період з 01 січня 2016 р. по 01 липня 2016 р. абонент міського урядового зв'язку - директор ПАТ "Укртелеком" в особі Рівненської філії використовував абонентську установку та комутаційне обладнання, яке здійснювало комутацію вхідних та вихідних викликів з іншими абонентами міського урядового зв'язку місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій (а.с. 21).

Судом встановлено, що у 2016 році Управління продовжує надавати послуги урядового зв'язку Рівненській філії ПАТ "Укртелеком", зокрема за надані послуги 29.02.2016 року ПАТ "Укртелеком" в особі Рівненській філії перерахувала 515, 40 грн. на розрахунковий рахунок Управління. В призначенні платежу зазначено: "Оплата послуг міського урядового зв'язку згідно Договору № 414/44-17 від 22.01.2015 р., згідно рахунку 01 від 31.01.2016 р." (а.с. 20).

Відповідно до ч. 8 ст. 181 Господарського кодексу України, якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України. Частиною 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Зі змісту ст. 181 ГК України вбачається, що прийняття пропозиції пролонгації договору можливе у вигляді здійснення дій указаних в умовах договору - прийняття пропозиції, що підтверджується користуванням наданими послугами урядового зв'язку та здійсненням оплати за надані послуги в січні 2016 року і тому приймається судом в якості належного доказу надання послуг зв'язку.

Беручи до уваги правову природу укладеного договору, між сторонами згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України) виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України (далі-ГК України) як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 п. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Положенням ч. 2 ст. 901 ЦК України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 218 ГК України зазначено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами право порушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови Договору від 22.01.15 р., а також положення ст. ст. 525, 526 ЦК України. За таких обставин, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення основної суми боргу у розмірі 3 092, 00 грн. обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню судом.

Також у звязку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обовязку щодо своєчасного здійснення розрахунку по оплаті наданих послуг позивач з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 223, 03 грн., інфляційних втрат в розмірі 13, 91 грн. та штрафу в сумі 180, 40 грн.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За приписами ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, позивач, відповідно до умов договору (п. 6.2) за період з 01.04.2016 року по 01.09.2016 року, на суму боргу нарахував відповідачу пеню в сумі 242, 84 грн.

Однак, судом встановлено, що при розрахунку пені Позивачем допущено арифметичну помилку, відтак, здійснивши перерахунок суд дійшов висновку про стягнення з відповідача пені в розмірі 223, 03 грн.

Крім того сторонами п. 6.2. Договору було погоджено, що за прострочення вартості послуг понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок 7% штрафу в розмірі 180, 40 грн. судом встановлено, що розрахунок є арифметично вірним, у зв'язку з чим вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотки річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок позовних вимог в частині стягнення 16, 97 грн. інфляційних втрат, господарський суд зазначає, що позивачем в розрахунковому періоді не була врахована дефляція. Судом при перерахунку встановлено, що інфляційні втрати за період прострочення оплати суми боргу становлять 13, 91 грн., тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню в розмірі 13, 91 грн.

У відповідності до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вказаною нормою обов'язок доказування покладений на сторони процесу. Доказування полягає у поданні доказів сторонами та доведенні їх переконливості суду.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене вище, докази надані позивачем на підтвердження заявлених вимог, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Позивача.

Згідно із ч. ч. 1, 5 ст. 49 ГПК України судовий збір у розмірі 1 369, 08 грн. покладається на Відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Рівненської області-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Рівненської філії (33028, м. Рівне, вул. Чорновола, 1, ) на користь Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Рівненської області основну суму боргу в розмірі 3 092 (три тисячі дев'яносто дві) грн. 40 коп., 223 (двісті двадцять три) грн. 03 коп. пені, 13 (тринадцять) грн. 91 коп. інфляційних втрат, 180 (сто вісімдесят) грн. 40 коп. штрафу та 1 369 (тисячу триста шістдесят дев'ять) грн. 08 коп. судового збору.

3. У задоволенні позовних вимог про стягнення 3 грн. 06 коп інфляційних втрат та 19 грн. 81 коп. пені відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 09.09.2016 р.

Суддя Гудзенко Я.О.