ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2016 р. Справа № 911/2017/16

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз»

про стягнення 10 866,22 грн

За участю представників:

від позивача ОСОБА_1 (дов. №14-76 від 21.04.2016);

від відповідача ОСОБА_2 (дов. №1-8 від 14.01.2016).

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі позивач) звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (далі - відповідач) про стягнення 10 866,22 грн заборгованості, з яких: 9 759,93 грн інфляційних втрат та 1 106,29 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобовязання за договором купівлі-продажу природного газу №13-225-ВВ від 04.01.2013.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.06.2016 порушено провадження у справі № 911/2017/16, розгляд справи призначено на 18.08.2016.

17.08.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. №16963/16).

18.08.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача надійшов супровідний лист з долученими до нього копіями документів (вх. №17105/16).

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.08.2016 продовжено строк вирішення спору у справі №911/2017/16 на 15 днів, розгляд справи відкладено на 08.09.2016.

08.09.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив №KV007-CK-5673-0916 від 07.09.2016 (вх. №18363/16 від 08.09.2016), згідно якого позивач частково заперечував проти розміру позовних вимог, зазначивши при цьому, що позивачем не вірно визначено період та розраховано інфляційні втрати та про безпідставне включення суми платежу в рахунок передплати, а не в якості погашення заборгованості за минулі періоди.

У судовому засіданні 08.09.2016 оголошено перерву до 12.09.2016.

09.09.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача надійшли доповнення до відзиву №KV007-CK-5756-0916 від 09.09.2016 (вх. №18431/16 від 09.09.2016), згідно яких відповідач надав контррозрахунок інфляційних втрат та 3% річних.

В судовому засіданні 12.09.2016 представник позивача підтримав позов повністю, представник відповідача частково заперечив проти задоволення позову.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

04.01.2013 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Продавець) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №13-225-ВВ, за умовами якого продавець зобовязався передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, а покупець зобовязався прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Згідно п. 3.3. договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до п.п. 5.1., 5.4. Ціни (граничні рівні цін) на природний газ установлюються НКРЕ та на дату укладення договору становлять: газ, який використовується за умови, якщо споживання не перевищує 2 500 куб.м на рік: при наявності газових лічильників 725,4000 грн, в т.ч. ПДВ 20%; при відсутності газових лічильників 798,0000 грн, в т.ч. ПДВ 20%; газ, який використовується за умови, якщо споживання не перевищує 6 000 куб. м на рік: при наявності газових лічильників 1 098,0000 грн, в т.ч. ПДВ 20%; при відсутності газових лічильників 1 207,8000 грн, в т.ч. ПДВ 20%; газ, який використовується за умови, якщо споживання не перевищує 12 000 куб. м на рік: при наявності газових лічильників 2 248,2000 грн, в т.ч. ПДВ 20%; при відсутності газових лічильників 2 473,2000 грн, в т.ч. ПДВ 20%; газ, який використовується за умови, якщо споживання перевищує 12 000 куб. м на рік: при наявності газових лічильників 2 685,6000 грн, в т.ч. ПДВ 20%; при відсутності газових лічильників 2 954,1000 грн, в т.ч. ПДВ 20%.

Загальна сума вартості природного газу за договором становить 57 182,31 грн, крім того ПДВ 20%, усього з ПДВ 68 618,77 грн.

Пунктом 6.1. договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням п. 6.2 договору. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання передачі.

Згідно п. 9.3 договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 3 роки.

Згідно п. 11 договору договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.01.2013, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2013, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Додатковими угодами №1 від 10.07.2013, №2 від 08.08.2013, №3 від 31.12.2013, №4 від 28.04.2014, №5 від 15.05.2014, №6 від 05.09.2014, №7 від 10.11.2014, №8 від 08.12.2014 сторони погодили викласти в новій редакції, зокрема, п. 2.1, 5.2, 5.4 договору визначивши ціну та кількість газу, що поставляється.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди №3 від 31.12.2013 сторони виклали в новій редакції п. 1.1 договору: «1.1 За договором продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2013-2014 роках природний газ, а покупець зобовязується прийняти та оплатити газ на умовах договору.»

Згідно п. 9 додаткової угоди №3 від 31.12.2013 договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.01.2013, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Суд встановив, що позивачем, на виконання п. 1.1. договору купівлі-продажу природного газу №13-225-ВВ від 04.01.2013 та додаткових угод до нього, протягом лютого, квітня - грудня 2013 року, лютого, квітня-грудня 2014 року передано, а відповідачем прийнято від позивача природний газ загальною вартістю 315 209,01 грн, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками обох сторін актами приймання-передачі природного газу від 28.02.2013, від 30.04.2013, від 31.05.2013, від 30.06.2013, від 31.07.2013, від 31.08.2013, від 30.09.2013, від 31.10.2013, від 30.11.2013, від 31.12.2013, від 28.02.2014, від 30.04.2014, від 31.05.2014, від 30.06.2014, від 31.07.2014, від 31.08.2014, від 30.09.2014, від 31.10.2014, від 30.11.2014, від 31.12.2014.

Відповідач, за отриманий за зазначений період природний газ, в порушення п. 6.1. договору, розрахувався з порушенням строків оплати, визначених договором, що підтверджується випискою по операціях підприємства та не спростовано відповідачем, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем на момент судового розгляду справи за переданий протягом січня - грудня 2013-2014 року природний газ відсутній.

Однак, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобовязання згідно договору купівлі-продажу природного газу №13-255-ВВ від 04.01.2013, позивач просить суд стягнути з відповідача за період з 20.05.2013 по 26.02.2015 - 9 759,93 грн інфляційних втрат та 1 106,29 грн 3 % річних.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до абз. 2,3 п. 3.2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Судом встановлено, що відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку позовних вимог позивача плата в розмірі 6 460,63 грн, виконана 11.06.2014, зарахована як попередня плата за зобовязанням травня 2014 року.

Судом встановлено, що на дату перерахування коштів, а саме 11.06.2014, існувала заборгованість за попередніми періодами, зокрема за грудень 2013 року.

Відповідно до п. 6.4, 6.5 договору сторони погоджуються, що покупець не зазначає призначення платежу лише у випадку перерахування коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця. У всіх інших випадках посилання на призначення платежу та розрахунковий період є обовязковими.

Сторони погоджуються, що сума, яка була сплачена покупцем понад вартість фактично отриманого газу за розрахунковий місяць, зараховується сторонами як погашення заборгованості покупця перед продавцем за минулі періоди за договором, а у випадку відсутності простроченої заборгованості за договором сума, яка була сплачена покупцем понад вартість фактично отриманого газу за розрахунковий місяць, зараховується продавцем як авансовий платіж на наступний розрахунковий місяць.

За таких обставин суд дійшов висновку про безпідставне визначення плати у розмірі 6 460,63 грн як попередної плати за зобовязаннями травня 2014 року.

Зазначена сума в розмірі 6 460,63 грн мала піти в рахунок погашення заборгованості за зобовязаннями грудня 2013 року.

Відтак, суд визначає період нарахування 3% річних та інфляційних втрат за зобовязаннями грудня 2013 року з 20.01.2014 по 10.06.2014.

Твердження відповідача, що позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат без урахування розяснень викладених в постанові пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» оцінюються судом критично.

Зокрема, відповідач зазначає, що для застосування індексу інфляції до певної суми грошового зобовязання необхідно, щоб грошове зобовязання у цій сумі було простроченим протягом повного календарного місяця, за який застосовується індекс інфляції, тому якщо грошове зобовязання існувало неповний місяць, то відсутні підстави для застосування індексу інфляції.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат позивача, суд дійшов висновку, що відповідач помилково тлумачить положення постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» та посилається на аналогічну правову позицію викладену в постанові ВГСУ від 20.02.2013 у справі №16/5025/1011/12.

Зазначеними постановами встановлений порядок розрахунку інфляційних втрат за умов існування заборгованості за період менше одного місяця, в той час як відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованість за зобовязаннями існувала більше одного місяця, так зокрема: за зобовязаннями грудня 2013 року з 20.01.2014 по 10.06.2014, за зобовязаннями лютого 2014 року з 20.03.2014 по 10.06.2014, за зобовязаннями з травня 2014 з 20.06.2014 по 18.09.2014, за зобовязаннями червня 2014 року з 20.07.2014 по 18.09.2014, липня 2014 року з 20.08.2014 по 18.09.2014, вересня 2014 року з 20.10.2014 по 26.02.2015, жовтня 2014 року з 20.11.2014 по 26.02.2015, листопада 2014 року з 20.12.2014 по 26.02.2015 та за зобовязаннями грудня 2014 року з 20.01.2015 по 26.02.2015.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно на підставі ст. 625 Цивільного кодексу здійснюється нарахування інфляційних втрат на прострочене зобовязання, що існувало понад один місяць.

Оскільки арифметично вірний розмір інфляційних втрат та 3% річних, обрахованих судом в межах заявлених позивачем періодів з урахуванням вимог вищезазначених норм Закону та положень договору, становить 9 657,08 грн інфляційних втрат та 1 053,17 грн 3 % річних, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 9 759,93 грн інфляційних втрат та 1 106,29 грн 3 % річних підлягають частковому задоволенню у розмірі 9 657,08 грн інфляційних втрат та 1 053,17 грн 3% річних.

Оскільки спір виник з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (08150, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Шевченка, буд. 178; ідентифікаційний код 20578072) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, Шевченківський р-н., вул. Богдана Хмельницького, буд. 6; ідентифікаційний код 20077720) 9 657 (девять тисяч шістсот пятдесят сім гривень) 08 коп. інфляційних втрат; 1 053 (одну тисячу пятдесят три гривні) 17 коп. 3 % річних та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень) 00 коп. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено: 13.09.2016

Суддя В.М. Антонова