РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2016Справа №910/14738/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІМЕКС ГРУП»

до Публічного акціонерного товариства «Проектно-конструкторський технологічний інститут «Укрнафтогазбудпроект»

про стягнення 300 000,00 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - Другаков Г.В. (дов. від 26.08.2016);

від відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

11.08.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІМЕКС ГРУП» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Проектно-конструкторський технологічний інститут «Укрнафтогазбудпроект» про стягнення заборгованості за договором про безвідсоткову зворотну фінансову допомогу у розмірі 300 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом невиконання відповідачем своїх зобов'язань, які випливають із договору №3107/15 про безвідсоткову зворотну фінансову допомогу від 31.07.2015 щодо своєчасного повернення грошових коштів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.08.2016 порушено провадження по справі №910/14738/16, розгляд справи призначено на 06.09.2016.

05.09.2016 відповідач через загальний відділ діловодства суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із відрядженням представника відповідача.

06.09.2016 відповідач через загальний відділ діловодства суду подав клопотання про зупинення провадження у справі 910/14738/16 до розгляду по суті господарського спору у справі №910/16024/16.

У судове засідання 06.09.2016 з'явився представник позивача, надав пояснення по справі.

Представник відповідача в судове засідання 06.09.2016 не з'явився, втім, як зазначалося вище, 05.09.2016 через загальний відділ діловодства суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Розглянувши у судовому засіданні 06.09.2016 клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд відмовив в його задоволенні, виходячи з наступного.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому, господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Перебування представника відповідача у відрядженні не може бути належною підставою для відкладення розгляду справи, враховуючи, що відповідач не був позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

З урахуванням викладених обставин, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи залишено судом без задоволення.

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Крім того, розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, суд дійшов висновку про його необґрунтованість, враховуючи наведені нижче обставини.

Підставою для зупинення провадження у даній справі, відповідач вважає розгляд справи №910/16024/16 господарським судом м. Києва за позовом Публічного акціонерного товариства «Проектно-конструкторський технологічний інститут «Укрнафтогазбудпроект» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІМЕКС ГРУП» про визнання договору недійсним.

Згідно ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Ч. 1 ст. 79 встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких господарський суд зупиняє провадження у справі, в тому числі з підстав неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Зі змісту наведеної норми випливає, що причиною зупинення провадження у справі в даному випадку є неможливість її розгляду до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід з'ясовувати: як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Однак, заявник не довів суду належними та допустимими доказами неможливість розгляду даної справи до вирішення справи №910/16024/16, тому в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі слід відмовити за необґрунтованістю.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 06.09.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

31.07.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІМЕКС ГРУП» (далі - позивач, позикодавець) та Публічним акціонерним товариством «Проектно-конструкторський технологічний інститут «Укрнафтогазбудпроект» (далі - відповідач, позичальник) було укладено договір №3107/15 про безвідсоткову зворотну фінансову допомогу (далі - договір), відповідно до п. п.1.1, 1.2 якого позикодавець надає позичальнику у користування на термін, визначений нижче, суму грошових коштів у розмірі 300 000,00 грн. без нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування наданими коштами, а позичальник зобов'язується повернути отриману грошову суму в порядку і терміни, передбачені даним договором.

Відповідно до п.п. 2.1.1, 2.2.1 п. 2 договору позикодавець зобов'язався надати позичальнику протягом трьох днів з моменту укладання цього договору суму грошових коштів у розмірі 300 000,00 грн. без ПДВ, а позичальник повинен повернути позикодавцю в строк до 31.07.2016 отриману від нього суму грошових коштів.

За умовами розділу 3 договору, фінансова допомога перераховується на банківський рахунок позичальника, зазначений в 7 розділі даного договору. Кошти можуть перераховуватися частинами. Фінансова допомога повертається позичальником на банківський рахунок позикодавця, зазначений у 7 розділі цього договору. Фактом надання фінансової допомоги за цим договором сторони вважають дату зарахування коштів на банківський рахунок позичальника. Датою виконання зобов'язань позичальника з повернення фінансової допомоги за цим договором сторони вважають дату зарахування коштів на банківський рахунок відповідно позикодавця.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 01.08.2016, а в частині зобов'язань за договором до повного їх виконання сторонами (п. 6.1 договору).

Відповідно до п. 6.2 договору договір достроково припиняє дію у випадку не надання фінансової допомоги або за домовленістю сторін, на підставі відповідної угоди.

На виконання умов договору позивачем перераховано на рахунок відповідача безвідсоткову зворотну фінансову допомогу у розмірі 300 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №120 від 17.08.2015.

Доказів повернення поворотної фінансової допомоги відповідачем матеріали справи не містять.

Зважаючи на вищевикладене, позивач звернувся до суду з указаним позовом, та просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про безвідсоткову зворотну фінансову допомогу у розмірі 300 000,00 грн.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову з таких підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Положеннями ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої та другої статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Надання Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІМЕКС ГРУП» відповідачу безвідсоткової зворотної фінансової допомоги підтверджується платіжним дорученням №120 від 17.08.2015 на суму 300 000,00 грн., копія якого наявна в матеріалах справи.

За умовами п. 2.2.1 позичальник повинен повернути позикодавцю в строк до 31.07.2016 отриману від нього суму грошових коштів.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що станом як на 31.07.2016, так і на 11.08.2016 (дата подання позовної заяви) відповідачем не повернуто позивачу безвідсоткову зворотну фінансову допомогу в сумі 300 000,00 грн.

Отже, оскільки відповідачем умови договору не виконано, суму поворотної фінансової допомоги позивачу не повернуто, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 300 000,00 грн. безвідсоткової зворотної фінансової допомоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі з покладенням на відповідача судових витрат у справі на підставі положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Проектно-конструкторський технологічний інститут «Укрнафтогазбудпроект» (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 51-Б, код 01291382) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІМЕКС ГРУП» (03110, м. Київ, вул. Пироговського, 19, корпус 8, код 39193157) заборгованість з безвідсоткової зворотної фінансової допомоги в сумі 300 000 (триста тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 4 500 (чотири тисячі п'ятсот) грн. 00 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складене та підписане 12.09.2016.

Суддя В.О. Демидов