КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2016 р. Справа№ 910/24205/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Андрієнка В.В.

Руденко М.А.

при секретарі Петрик М.О.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю від 11.08.2015 року;

від відповідача 1: не з'явились;

від відповідача 2: не з'явились;

від третьої особи: не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2015 року

у справі № 910/24205/15 (суддя Селівон А. М.)

за позовом ОСОБА_3

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Кримська риболовна компанія"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фиш Маркет"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1 - гр. ОСОБА_4

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Громадянин ОСОБА_3 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кримська риболовна компанія" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фиш Маркет" про визнання договору про відступлення права вимоги №1 від 17.02.2014 року недійсним, а також судових витрат у розмірі 1 218,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на той факт, що йому як засновнику (учаснику) ТОВ "Кримська риболовна компанія" стало відомо про укладення 17 лютого 2014 року між відповідачем 1 в особі керівника ОСОБА_5 та відповідачем 2 в особі керівника Полякова С.О. договору про відступлення права вимоги №1, відповідно до якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги за договором бербоут-чартер №1 від 03.01.2012. При цьому позивач вважає, що у відповідності до Статуту ТОВ "Кримська риболовна компанія" повноваження директора на підписання договору про відступлення права вимоги №1 відсутні, що є підставою для визнання вказаного договору недійсним.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.11.2015 року у справі № 910/24205/15 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач в грудні 2015 року звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просив рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що протокол зборів учасників ТОВ «Кримська риболовна компанія» від 05.12.2014 року є фіктивним. В матералах справи відсутні докази письмової згоди ОСОБА_3 щодо підписання договору про відступлення права вимоги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.12.2015 року повернуто апеляційну скаргу без розгляду позивачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Вдруге, в лютому 2016 року, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.02.2016 року повернуто апеляційну скаргу без розгляду позивачу на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

25.03.2016 року позивач втретє звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, апеляційну скаргу ОСОБА_3 по справі № 910/24205/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Коршун Н.М., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Коршун Н.М., Пономаренко Є.Ю. та призначено до розгляду на 18.05.2016 року.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2016 року у зв'язку із перебуванням судді Коршун Н. М., яка не є головуючим суддею, у відпустці, справу № 910/24205/15 передано на повторний атоматизований розподіл.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ від 18.05.2016 року, справу № 910/24205/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є. Ю., Андрієнко В. В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є. Ю., Андрієнко В. В.

У судове засідання 18.05.2016 року представник відповідача 1, представник відповідача 2, представник третьої особи не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Представник позивача у судовому засіданні 18.05.2016 року підтримав доводи апеляційної скарги, надав пояснення в обгрунтування своєї правової позиції.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2016 року розгляд справи відкладено до 01.06.2016 року.

У судове засідання 01.06.2016 року представник відповідача 1, представник відповідача 2, представник третьої особи не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Представник позивача у судовому засіданні 01.06.2016 року надав додаткові пояснення по суті спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 року відкладено розгляд справи до 06.07.2016 року.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2016 року у зв'язку із перебуванням судді Андрієнка В. В., який не є головуючим суддею, у відпустці, справу № 910/24205/15 передано на повторний атоматизований розподіл.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ від 05.07.2016 року, справу № 910/24205/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є. Ю., Руденко М. А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є. Ю., Руденко М. А.

У судове засідання 06.07.2016 року представник відповідача 1, представник відповідача 2, представник третьої особи не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Представник позивача у судовому засіданні 06.07.2016 року підтримав свою правову позицію.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2016 року розгляд справи відкладено до 27.07.2016 року.

У судове засідання 27.07.2016 року представник відповідача 1, представник відповідача 2, представник третьої особи не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Представник позивача у судовому засіданні 27.07.2016 року надав додаткові пояснення в обгрунтування своєї правової позиції.

Крім того, представник позивача подав клопотання про продовження строку розгляду спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України, у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

У зв'язку із зазначеним, колегія суддів задовольнила клопотання позивача про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.07.2016 року відкладено розгляд справи до 14.09.2016 року.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2016 року у зв'язку із перебуванням судді Пономаренка Є. Ю., який не є головуючим суддею, у відпустці, справу № 910/24205/15 передано на повторний атоматизований розподіл.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ від 14.09.2016 року, справу № 910/24205/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Андрієнко В. В., Руденко М. А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2016 року, справу № 910/24205/15 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Андрієнко В. В., Руденко М. А.

Представник позивача у судовому засіданні 14.09.2016 року підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

У судове засідання 14.09.2016 року представник відповідача 1, представник відповідача 2 та представник третьої особи не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 17.02.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кримська риболовна компанія" (первісний кредитор, відповідач 1) в особі керівника ОСОБА_5, що діяв на підставі статуту, з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фиш Маркет" (новий кредитор, відповідач 2) в особі керівника Полякова Сергія Олександровича, що діяв на підставі статуту, з іншої сторони, було укладено договір про відступлення права вимоги (далі - договір), згідно з п. 1.1 якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за договором бербоут - чартеру № 1 від 03.01. 2012 року (далі - основний договір), укладеним між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "МК-Фіш" (боржник за основним договором, відповідач 2 ).

Відповідно до п. 1.2 договору, новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання всіх зобов'язань за основним договором.

За умовами п. 2.2 договору, первісний кредитор зобов'язаний сповістити боржника про уступку права вимоги за цим договором протягом 15 календарних днів з моменту підписання даного договору, шляхом поштового надсилання з повідомленням про вручення боржнику копії цього договору або вручення особисто під розписку представнику боржника.

При цьому, як встановлено судом, директором боржника ТОВ "МК-Фіш" Купач С.М. отримано екземпляр оскаржуваного договору про відступлення прав вимоги № 1 від 17.02.14 р., про що свідчить засвідчений печаткою товариства особистий підпис останнього на екземплярі договору, копія якого надана позивачем та долучена судом до матеріалів справи.

У відповідності до п. 4.1 договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Вказаний Договір підписаний представниками сторін та скріплений печатками відповідачів 1 та 2.

Таким чином, внаслідок відступлення права вимоги відбувається заміна кредитора у зобов'язанні, внаслідок чого первісний кредитор повністю або у визначеній частині вибуває із зобов'язання, а на його місце приходить новий кредитор. При цьому, зміст зобов'язання, тобто обсяг прав та обов'язків його сторін залишається незмінним, а отже до нового кредитора переходять весь обсяг прав первісного кредитора, якщо інше не передбачено договором або законом. Обсяг прав, які передаються у випадку відступлення (сума заборгованості, право на стягнення штрафних санкцій тощо) визначаються на момент переходу цих прав до нового кредитора.

Тобто, відповідач 2 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фиш Маркет" отримало право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "МК-Фіш" як до боржника за договором бербоут - чартеру №1 від 03 січня 2012 р., укладеним між ТОВ "МК-Фіш" (судновласником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кримська риболовна компанія" (фрахтователем).

Колегією суддів встановлено, що згідно наданої позивачем та долученої до матеріалів справи копії вказаного договору бербоут - чартеру, вбачається, судно: риболовецьке судно СРТМ-К "Черемош", клас судна - риболовецький траулер, КМ ЛП2 риболовецьке, ідентифікаційний номер ІМО 7436363, порт приписки: Севастопольський морський рибний порт м. Севастополь, рік та місце будування: м. Київ, 1974 р., здається в оренду та приймається фрахтователем - ТОВ "Кримська риболовна компанія" в порту м. Севастополя (у підготовчого причалу) або в іншому місці, зазначеному фрахтователем (п. 2.1 договору бербоут-чартер).

При цьому відповідно до додаткової угоди № 2 від 01.06.12 р. договір бербоут - чартеру діє до 31 березня 2015 року.

Окрім цього, в матеріалах справи міститься угода від 26.05.13 року про розірвання договору бербоут - чартеру № 1 від 26.05.13 р., згідно якої сторони дійшли згоди розірвати вказаний договорі бербоут - чартеру та узгодили, що ТОВ "МК-Фіш" відшкодовує понесені ТОВ "Кримська риболовна компанія" витрати в загальній сумі 3 002 663,60 грн., датою розірвання вважається дата підписання акта приймання - передачі судна.

Звертаючись до суду першої інстанції позивач зазначає, що договір про відступлення права вимоги № 1 від 17.02.2014 року з боку ТОВ «Кримська риболовна компанія» був підписаний керівником ОСОБА_5 з перевищенням його повноважень, оскільки відсутнє рішення загальних зборів учасників товариства - відповідача 1 на уповноваження директора ТОВ "Кримська риболовна компанія" на вчинення таких дій та укладення вказаного договору, що є підставою для визнання спірного договору недійсним.

Згідно ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Приписами статті 203 Цивільного кодексу України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, чинним законодавством визначено, що договір може бути визнаний недійсним лише з підстав, передбачених законом.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст. 215 Цивільного кодексу України).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірний договір був схвалений загальними зборами учасників ТОВ «Кримська риболовна компанія», і позивачем в тому числі, шляхом прийняття вказаного рішення, оформленого протоколом № 7 від 05.12.14 року.

Водночас, переглядаючи рішення суду першої інстанції, колгія суддів зазначає наступне.

Якщо чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, господарському суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви слід керуватися правилами статей 1 і 2 ГПК. Отже, крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин (Постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, нормами ст. 1 ГПК України надано право підприємствам, установам, організаціям, іншим юридичним особам звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Господарським судам, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України, підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Таким чином, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

При вирішенні корпоративного спору господарський суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання. (Постанова Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів").

Отже, перш, ніж розглядати спір по суті, суд повинен встановити наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання прав позивача на захист якого подано позов.

Акціонери (учасники) господарського товариства не вправі звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших акціонерів (учасників) господарського товариства та самого товариства поза відносинами представництва, а також обґрунтовувати свої вимоги порушенням прав інших акціонерів (учасників) товариства.

Законом не передбачено право акціонера (учасника) господарського товариства звертатися до суду за захистом прав чи охоронюваних законом інтересів товариства поза відносинами представництва. На цій підставі господарським судам належить відмовляти акціонерам (учасникам) господарського товариства в задоволенні позову про укладення, зміну, розірвання чи визнання недійсними договорів та інших правочинів, вчинених господарським товариством (Постанова Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів").

Крім того, колегія суддів зазначає, що товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном, а акціонери (учасники) не відповідають за зобов'язаннями товариства.

Таким чином, беручи до уваги, що позивач в даному випадку звертається до суду за захистом прав товариства поза відносинами представництва та зважаючи на те, що позивач не довів, яким чином оспорюваний договір порушує чи оспорює його права, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи (Постанова Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.05.2011 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України").

Зважаючи на всі вищенаведені обставини в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що резолютивна частина рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а мотивувальна частина підлягає зміні з урахуванням висновків постанови апеляційного господарського суду.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2015 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2015 року у справі № 910/24205/15 - без змін.

3. Матеріали справи № 910/24205/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді В.В. Андрієнко

М.А. Руденко