РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2016Справа №910/29445/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідленс - Україна»

До Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»

Третя особа ОСОБА_1

Про стягнення 31 073,52 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача: Дякевич Т.В., довіреність № 01 від 04.11.2015

від відповідача не з'явився

від третьої особи не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фідленс - Україна" (далі -позивач) подало на розгляд господарського суду міста Києва позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (далі - відповідач) про стягнення 31 073,52 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем не сплачується розмір страхового відшкодування.

Ухвалою суду від 19.11.2015р. порушено провадження у справі № 910/29445/15 та призначено розгляд на 11.12.2015 р.

11.12.2015р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, повідомив суд про сплату боргу.

Суд відклав судовий розгляд справи на 18.01.2016, у зв'язку з необхідністю залучення до участі у справі третьої особи - вигодонабувача за договором страхування.

16.01.2016 відповідач подав через канцелярію суду відзив на позов.

18.01.2016 третя особа подала через канцелярію суду пояснення по справі.

18.01.2016р. представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Суд відклав судовий розгляд справи на 08.02.2016р.

08.02.2016р. представник позивача у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Ухвалою суду від 08.02.2016р. суд вирішив призначити судову експертизу пошкодженого автомобіля, вартість її проведення вирішив покласти на ТОВ "Фідленс - Україна".

24.02.2016р. вказана справа була скерована на адресу експертної установи, а саме - Київської незалежної експертної установи для проведення призначеної експертизи.

06.07.2016р. справа № 910/29445/15 повернулась до суду з висновком експерта № 1792 від 22.06.2016р.

Ухвалою суду від 11.07.2016р. провадження у справі № 910/29445/15 поновлено та призначено розгляд справи на 19.08.2016р.

18.08.2016р. відповідач подав через відділ діловодства суду додаткові пояснення по справі.

19.08.2016р. представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі

Представник відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явилися, про причини відсутності суд не повідомили.

Суд вирішив задовольнити позовні вимоги позивача частково.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2015 року о 19 год. 30 хв. в м. Умань по вул. Шевченка, 39 відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено транспортний засіб «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а саме деформовано передній бампер та пошкоджено передню ліву фару, що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду виданою ІДПС ВДАІ м. Умань.

Оскільки, на момент ДТП транспортний засіб «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 було застраховано у ПАТ «СК «Провідна», відповідно до договору добровільного комплексного автострахування № 06/0675449/9072/14 від 20.08.2014р., тому обов'язок щодо відшкодування завданої шкоди покладається на відповідача як страховика, на підставі чого позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку.

23.07.2015р. за участю представника відповідача відбувся огляд транспортного засобу, в результаті чого складено та підписано Акт огляду транспортного засобу №81831.

На підставі вказаного Акту, позивачу надано скерування на ремонт № від 27.07.2015р. на СТО ТОВ «АРТ-Драйв».

ТОВ «АРТ-Драйв» надав позивачу рахунок на оплату № від 31.07.2015р. у розмірі 13 040,00 грн.

Проте, в рахунку на оплату № від 31.07.2015р. не було зазначено про заміну передньої лівої фари, у зв'язку з чим позивач провів огляд транспортного засобу «Шкода», д.н.з. НОМЕР_4 на офіційні станції техобслуговування «Шкода». Про місце та час огляду транспортного засобу, позивач повідомив відповідача листом № 15 від 07.09.2015р., який доданий до матеріалів справи.

За результатами огляду транспортного засобу «Шкода», д.н.з. НОМЕР_4 позивачу надано рахунок-фактуру № від 14.09.2015р. на суму 31 073,52 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача.

Проте станом на подачу позовної заяви, відповідач вказані кошти не перерахував позивачу, як і не надав жодної вмотивованої відповіді щодо погодження суми страхового відшкодування або відмови у здійсненні такої виплати.

У зв'язку з тим, що відповідачем було порушено умови договору добровільного комплексного автострахування, позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача 31 073,52 грн. вартості страхового відшкодування пошкодженого майна позивача та судові витрати.

За змістом положень ч. 1 ст. 355 Господарського кодексу України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Згідно із ст.16 Закону України «Про страхування» (далі-Закон), за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Аналогічні положення передбачені ст. 354 ГК України, ст.ст.979, 988 ЦК України.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п.9.1. ст.9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Стаття 22 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для неналежного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст. 193 ГК України, встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.

Відповідно до ч.1 ст. 220 ГК України, боржник, який прострочив виконання господарського зобов'язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.

Відповідно до ст.35 Закону, для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву та додає до неї певний, визначений цим Законом, пакет документів.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, (зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового

відшкодування.

Відповідач проти позову заперечував та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що пунктом 8 договору № 06/0675449/9072/14 від 20.08.2014р. вигодонабувачем є ОСОБА_1. На підставі вказаного пункту договору, відповідач вважає, що право на отримання страхового відшкодування належить ОСОБА_1 Проте, вигодонабувач не надавав свою згоду на виплату страхового відшкодування позивачу.

Судом встановлено, що відповідно до п. 8 договору № 06/0675449/9072/14 від 20.08.2014р. вигодонабувачем є ОСОБА_1, який є власником транспортного засобу «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1.

Між позивачем та ОСОБА_1 24.05.2013р. укладено договір найму (оренди) транспортного засобу «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1, відповідно до якого ОСОБА_1 передає, а позивач приймає в тимчасове платне користування (в найм/оренду) автомобіль марки «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1.

Ухвалою суду від 11.12.2015р. залучено до справи вигодонабувача за договором добровільного страхування ОСОБА_1 в якості третьої особи.

18.01.2016р. ОСОБА_1 подав до суду пояснення по справі, в яких підтримав позовні вимоги позивача та зазначив, що відповідачем повинно бути відшкодовано позивачу вартість витрат на відновлювальний ремонт застрахованого транспортного засобу, окрім того, невиконання відповідачем строків виплати страхового відшкодування, призводить до порушення позивачем зобов'язань по договору оренди транспортного засобу.

Так, згідно з п. 6.2. договору оренди транспортного засобу, позивач зобов'язується усувати наслідки аварії і пошкодження, що виникли під час експлуатації транспортного засобу.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів, що вигодонабувач за договором добровільного страхування заперечував проти виплати позивачу суми страхового відшкодування на ремонтне СТО застрахованого транспортного засобу, а навпаки в поясненнях вигодонабувача, ОСОБА_1 підтримує виплату страхового відшкодування на користь позивача. Крім того, відновлення пошкодженого транспортного засобу не суперечить інтересам вигодонабувача та страхувальника за договором.

Крім того, відповідач заперечував проти позовних вимог, з підстав того, що за його розрахунком відшкодуванню підлягає 11 201,11 грн. за шкоду завдану транспортному засобу «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1, яке було перераховано на банківський рахунок ТОВ «Арт-Драйв», що підтверджується платіжним дорученням № 0048532 від 25.11.2015р.

Суд, беручи до уваги, що у позивача та відповідача значно відрізняються суми страхового відшкодування, визначені відповідними звітами, дійшов висновку про призначення судової авто-товарознавчої експертизи, про що свідчить ухвала суду від 08.02.2016р., проведення вказаної експертизи суд доручив Київській незалежні судово-експортній установі та попередив експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку. Справу було скеровано до вказаної експертної установи 23.02.2016р.

06.07.2016р. до суду повернулась справа № 910/29445/15 з висновком експерта № 1792 від 22.06.2016р.

Згідно висновку експерта № 1792 від 22.06.2016р. вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1, внаслідок ДТП 16.07.2015р. становить 23 008,22 грн., із застосуванням коефіцієнту фізичного зносу, який становить: Ез=0.

Тому суд, дійшов висновку про стягнення з відповідача саме такої суми страхового відшкодування.

Верховним Судом України у Листі "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011 року роз'яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком авто-товарознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Відносно оплати рахунку № від 05.11.2015р. виданим ТОВ «АртДрайв» на суму 14 360,40 грн., який частково оплачений відповідачем у розмірі 11 201,11 грн. 25.11.2015р., що підтверджується платіжним дорученням № 0048532, судом не приймається до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що був проведений відновлювальний ремонт застрахованого транспортного засобу саме ТОВ «Арт Драйв».

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позивач набув право вимоги щодо стягнення збитків з відповідача, завданих майну позивача внаслідок ДТП, у вигляді виплати страхового відшкодування, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, з урахуванням проведеної судової експертизи.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати за проведення судової експертизи покладаються при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (, адреса: 03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 25) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фідленс - Україна" (, 03038, м. Київ, вул. Лінійна, 17) 23008 (двадцять три тисячі вісім) грн. 22 коп. - вартості матеріального збитку, 2591 (дві тисячі п'ятсот дев'яносто одну) грн. 55 коп. - вартості проведення судової експертизи, 901 (дев'ятсот одну) грн. 86 коп. - судового збору.

В іншій частині, заявлених позовних вимог - відмовити.

Видати накази відповідно до ст. 116 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

(Повний текст рішення складено: 02.09.2016р.)

Суддя Мельник В.І.