КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2016 р. Справа№ 910/4496/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Верьовкін С.С.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

від третьої особи - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "Аска"

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2016р.

по справі №910/4496/16 (суддя Отрош І.М.)

за позовом приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "Аска"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_2

про стягнення 49 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

В березні 2016 року позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою, в якій просив стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" на користь позивача 49 000,00 грн. страхового відшкодування.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.03.2016 р. залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_2.

Рішенням господарського суду м. Києва від 18.04.2016 року позовні вимоги приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "Аска" задоволено частково: стягнуто з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія Аска" суму страхового відшкодування у розмірі 27 123 грн. 43 коп.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що до позивача переходить право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/3988546 у межах фактично здійснених ним витрат (50491 грн. 34 коп.), в межах вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Lexus, державний номерНОМЕР_3, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу Ез = 0,62 (28123 грн. 43 коп.) з урахуванням франшизи у розмірі 1000 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, приватне акціонерне товариство "Українська акціонерна страхова компанія "Аска" звернулось з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 18.04.2016 року скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказав, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, оскільки виходячи з вимог ч.ч. 2,3 ст. 22, ст.. 1166 та ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт, виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2016 року було прийнято до провадження апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "Аска" та порушено апеляційне провадження у справі № 910/4496/16.

22.07.2016 року та через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшла заява, в якій останній зазначив, що у зв'язку з неможливістю участі представника позивача у судовому засіданні, просить провести судове засідання без присутності представника позивача.

В подальшому розгляд справи відкладався.

Представники сторін в судове засідання 06.09.2016 р. не з'явились, про причини неявки не повідомили, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники були повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (Інформаційний лист Вищого господарського суду від 13.08.2008 р. № 01-8/482 із змінами станом на 29.06.2010 року „Про деякі питання застосування норми Господарського процесуального кодексу України").

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представників сторін, за наявними у справі доказами.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 09.12.2014 р. між приватним акціонерним товариством "Українська акціонерна страхова компанія Аска" (страховик) та ОСОБА_4 (страхувальник) укладено Договір СТД № 3305847 страхування транспортного засобу на умовах програми "Прем'єр - Форте", яким передбачено страхування майнових інтересів страхувальника (вигодонабувача), пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Лексус, державний номер НОМЕР_3 (а.с.12-13 том 1).

Відповідно до п. 10 договору франшиза за ризиком "Збиток" становить 0,5% від страхової суми, яка становить 400 000 грн. 00 коп. (відповідно до п. 8 договору).

Згідно з п. 12 договору страхова премія сплачується страхувальником щоквартально: перша частина у розмірі 5 936 грн. 00 коп. сплачується у строк до 11.12.2014 р.; друга частина у розмірі 5 088 грн. 00 коп. - у строк до 31.03.2015 р.; третя частина у розмірі 5 088 грн. 00 коп. - у строк до 30.06.2015 р.; остання частина у розмірі 5 088 грн. 00 коп. - у строк до 30.09.2015 р..

Відповідно до п. 13 договору цей договір вступає в силу з 00 год. 00 хв. дня, наступного за днем надходження страхової премії чи першої її частини на рахунок страховика та діє один рік, з урахуванням умов, визначених п. 12 даного договору.

Як встановлено вірно судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 18.01.2015 р. по вул. Калинова 21 в м. Дніпропетровську сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Фольксваген», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, та транспортного засобу «Лексус» державний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4, що підтверджується довідкою № 56374071 від 27.01.2015 р. про дорожньо-транспортну пригоду, виданою ВДАІ Дніпропетровського МУ України в Дніпропетровській області (том 1 а.с. 54-55).

Відповідно до постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2015 р. у справі № 206/495/15-п (провадження № 3/206/106/15), яка набрала законної сили 03.03.2015 р., встановлено, що 18.01.2015 р. ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом Фольксваген, державний номер НОМЕР_2, порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, а саме перед початком та зміною напрямку руху ліворуч не переконався в безпеці, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Лексус, державний номер НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_5, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Зазначеною постановою визнано ОСОБА_2 винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

19.01.2015 р. ОСОБА_6 було подано до позивача заяву про пошкодження транспортного засобу (том 1, а.с. 50-51).

Відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця Пилипенка А.І. № 10/15 з визначення матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, від 23.01.2015 р., складеного судовим експертом Пилипенком А.І. (свідоцтво Міністерства юстиції України № 22 від 27.05.1999 р.) на підставі розрахунку вартості ремонту № 10/15 від 22.01.2015 р. (система Audatex), вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Лексус, державний номер НОМЕР_3, в результаті його пошкодження внаслідок ДТП 18.01.2015 р. складає 52 491,34 грн.; матеріальна шкода, завдана власнику автомобіля Лексус, державний номер НОМЕР_3, в результаті його пошкодження внаслідок ДТП 18.01.2015 р., складає 28 123,43 грн.

06.02.2015 р. позивачем було складено страховий акт № 96/10 від 06.02.2015 р., відповідно до якого позивачем було вирішено здійснити виплату ОСОБА_5 50 491,34 грн. (52 491,34 грн. - 2000,00 грн. франшизи) (а.с. 27-29).

У період з 09.02.2015 р. по 13.02.2015 р. позивачем на підставі страхового акту 196/10 від 06.02.2015р. було сплачено ОСОБА_4 50 491 грн. 34 коп. в рахунок ремонтну транспортного засобу Лексус, державний номер НОМЕР_3, що підтверджується платіжним дорученням № 8355 від 09.02.2015 р. на суму 10 491 грн. 34 коп., платіжним дорученням № 8442 від 11.02.2015 р. на суму 10 000 грн. 00 коп., платіжним дорученням № 8546 від 13.02.2015 р. на суму 20 000 грн. 00 коп., платіжним дорученням № 8527 від 12.02.2015 р. на суму 10000 грн. 00 коп. (том 1, а.с. 58-61).

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Фольксваген, державний номер НОМЕР_2, була застрахована приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Україна" відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/3988546 із встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 50 000 грн. 00 коп., франшизи - 1 000 грн. 00 коп. (відповідно до інформації з єдиної централізованої бази даних МТСБУ).

03.06.2015 р. позивач звернувся до відповідача із претензією № 343-17/1 від 02.06.2015 р. щодо суми виплаченого страхового відшкодування, яка була отримана відповідачем 16.06.2015 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням № 118, в якій просив останнього відшкодувати позивачу суму заборгованості у розмірі 50 491,34 грн.

Однак, відповідач відповіді на заяву не надав, страхове відшкодування за Полісом АС/3988546 не сплатив, що і стало підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом до відповідача у даній справі про стягнення з останнього страхового відшкодування у розмірі 49 000,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що до позивача переходить право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/3988546 у межах фактично здійснених ним витрат (50491 грн. 34 коп.), в межах вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Lexus, державний номерНОМЕР_3, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу Ез = 0,62 (28123 грн. 43 коп.) з урахуванням франшизи у розмірі 1000 грн. 00 коп.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

В силу положень частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з абзацом 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Позивач за договором страхування транспортного засобу позивач, у зв'язку із настанням страхового випадку, на виконання умов договору, виплатив страхове відшкодування в розмірі 50 491 грн. 34 коп. без урахування фізичного зносу.

За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Фольксваген, державний номер НОМЕР_2, станом на дату ДТП була застрахована приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Україна" за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/3988546.

Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

В силу положень пункту 2.1 статті 2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно з п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

З урахуванням викладеного, страховик за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зобов'язаний відшкодувати завдані застрахованим транспортним засобом збитки, пов'язані з відновлювальним ремонтом, лише з урахуванням зносу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, в наданому позивачем висновку експертного дослідження автотоварознавця № 10/15 з визначення матеріального збитку, завданого власнику КТЗ від 23.01.2015 р. встановлено наявність коефіцієнта фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу Lexus, державний номер НОМЕР_3 (Ез = 0,62), та, окрім іншого, експертом визначено матеріальну шкоду, завдану власнику автомобіля Лексус, державний номер НОМЕР_3, в результаті його пошкодження внаслідок ДТП 18.01.2015 р., яка з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу Ез = 0,62 складає 28 123,43 грн.

Таким чином, зобов'язання щодо відшкодування позивачу повної спірної суми страхової виплати з врахуванням вартості фізичного зносу, колегія суддів вважає неправомірним та таким, що суперечить положенням статті 29 Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який є спеціальним до регулювання спірних правовідносин.

Крім того, за змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Враховуючи вищевказане, різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу, який відшкодовує страховик згідно з Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Таким чином, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач, як страховик відповідальності винної у ДТП особи, на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу, як вказано вище, на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до позивача переходить право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/3988546 у межах фактично здійснених ним витрат (50 491 грн. 34 коп.), в межах вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Lexus, державний номерНОМЕР_3, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу Ез = 0,62 (28 123 грн. 43 коп.) з урахуванням франшизи у розмірі 1000 грн. 00 коп.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення вимог позивача у розмірі 27 123 грн. 43 коп. (28 123 грн. 43 коп. - 1 000 грн. 00 коп. франшизи).

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали, наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 18.04.2016 року у справі № 910/4496/16, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "Аска" на рішення господарського суду міста Києва від 18.04.2016 року у справі № 910/4496/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 18.04.2016 року у справі № 910/4496/16 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/4496/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко