ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.08.16р. Справа № 904/5927/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛІАС-КОМПАНІ", м. Дніпро

до Комунального підприємства "ЖИЛСЕРВІС-1" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором виконання робіт у розмірі 33 769, 42 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність від 20.07.2016 р.;

від відповідача ОСОБА_2, довіреність №1175 від 09.08.16р.

- ОСОБА_3, довіреність № 1044 від 21.07.2016р.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛІАС-КОМПАНІ" (далі - позивач) звернулось з позовом до господарського суду Дніпропетровської області, у якому просить стягнути з Комунального підприємства "ЖИЛСЕРВІС-1" Дніпропетровської міської ради (далі - відповідач) на свою користь 8 029, 73 грн. 3% річних та 25 739, 69 грн. інфляційних, нарахованих позивачем внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязань за договором №2015/04/01 від 01.04.15р.

Відповідач проти позову заперечує, у відзиві вказує, що виникнення заборгованості за договором, зумовлене тим, що протягом терміну виконання робіт відповідно до умов договору та після їх виконання, жодних вимог щодо сплати за виконані роботи у строки встановлені договором позивачем не заявлялось. Разом з тим, відповідач вказує, що після виконання робіт відповідачем для належного обслуговування житлового фонду було укладено низку договорів з іншими підрядними організаціями, за яким контрагенти вимагали своєчасної оплати за виконані роботи, тому відповідач здійснював оплату саме за вказаними договорами, а оплата за договором підряду була здійснена частково.

В порядку ст.85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2016 року по справі №904/5927/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛІАС-КОМПАНІ" до Комунального підприємства "ЖИЛСЕРВІС-1" Дніпропетровської міської ради про стягнення заборгованості у розмірі 777 522, 53 грн. встановлено наступні обставини.

01.04.2015 року між позивачем (виконавцем) та відповідачем (замовником) укладено договір №2015/04/01 на виконання робіт з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення і зливної каналізації (далі - Договір), відповідно до умов якого замовник доручає та зобовязується оплатити виконавцю, а виконавець приймає на себе зобовязання безпосередньо або шляхом залучення на договірних засадах фізичних та юридичних осіб організовувати і виконувати роботи з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення і зливної каналізації, електромереж в будинках житлового фонду, згідно переліку робіт/послуг (Додаток №1) та згідно дислокації будинків, що обслуговуються у відповідності до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу від 17.05.2005 р. № 76 та Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу від 10.08.2004 р. №150 (п.1.1 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору вартість робіт за цим договором визначається по статтях витрат на технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання, холодного та гарячого водопостачання та водовідведення, згідно переліку робіт/послуг та їх вартості в межах діючого тарифу.

Згідно додатку № 1 до Договору вартість робіт з технічного обслуговування внутрішьобудинкових систем тепловодопостачання, водовідведення і зливної каналізації становить 443 247, 85 грн. на місяць.

Порядок приймання передачі виконаних робіт обумовлено пунктами 2.2., 2.3. Договору. Так, виконавець до п'ятого числа місяця, наступного за звітним, дає замовнику акти виконаних робіт і рахунок на оплату. Замовник підписує акти, засвідчує підпис печаткою і у триденний термін повертає один примірник актів виконавцю. На підставі підписаних актів та рахунку виконавця, замовник здійснює розрахунок за виконані роботи протягом десяти днів з дати підписання. У разі мотивованої відмови замовника прийняти виконані роботи, сторонами у триденний термін складається рекламаційний акт з переліком претензій замовника, які виконавець має усунути в розумні строки та за власний рахунок.

На виконання умов Договору позивачем виконані обумовлені Договору роботи, про що сторони склали та підписали акти виконаних робіт (послуг):

№6 від 30.04.2015 на суму 443 247,85грн.,

№14 від 29.05.2015 на суму 443 247,85грн.,

№22 від 30.06.2015 на суму 443 247,85грн.,

№ 34 від 31.07.2015 на суму 443 247, 85грн., а всього на загальну суму 1 772 991, 40 грн.

Відповідач частково розрахувався за виконані роботи, у звязку з чим у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за актами №22 від 30.06.15р. та №34 від 31.07.15р. на загальну суму 529 961,70 грн., що стало причиною звернення позивача з позовом до суду.

Окрім того, позивач на підставі п.4.2 Договору та положень ч.2 ст.625 ЦК України нарахував до сплати відповідачу пеню за період з 11.05.15р. по 07.02.16р. у розмірі 224 475, 69 грн., а також 3% річних за період з 11.05.15р. по 07.02.16р. у розмірі 8 052, 63 грн. та інфляційні за період з 11.08.15р. по 07.04.16р. у розмірі 15 032, 51 грн.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

За змістом наведеної норми, неодмінною умовою її застосування є один і той самий склад сторін як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі (або справах) зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні факти, що мають значення для розглядуваної справи.

Преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Так, рішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/3548/16 встановлено факт укладення між сторонами Договору, виконання позивачем обумовлених Договором робіт, а також порушення відповідачем зобовязань щодо оплати виконаних робіт.

Вказаним рішенням суду позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача суму 529 961, 70 грн. основного боргу, 217 589, 99 грн. пені, 7 971, 65 грн. 3% річних, 15 032, 51 грн. інфляційних втрат, 11 558, 34 грн. судового збору

На час розгляду справи №904/5927/16 рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.16р. по справі №904/3548/16 набрало законної сили, що відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України є підставою для звільнення позивача від доказування обставин, встановлених під час розгляду справи №904/3548/16.

Станом на день предявлення позову до суду відповідач не виконав рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.16р. по справі №904/3548/16, у звязку з чим позивач на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України здійснив наступні нарахування суми 3% річних та інфляційних, що підлягають сплаті відповідачем:

- 3% річних за актом приймання наданих послуг №22 за період з 11.07.15р. по 31.05.16р. у розмірі 3 876, 56 грн.;

- 3% річних за актом приймання наданих послуг №34 за період з 08.02.16р. по 31.05.16р. у розмірі 4 153, 17 грн.;

- інфляційні за актом №22 за період з вересня 2015 року по травень 2016 року у розмірі 5 638, 40 грн.;

- інфляційні за актом №34 за період з березня 2015 року по травень 2016 року у розмірі 20 101,29 грн.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми 3% річних та інфляційних нарахувань, обставин наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог не спростував.

За умовами ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України). При цьому чинне законодавство не пов'язує припинення грошового зобов'язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 04.07.2011 року № 13/210/10 та від 12.09.2011 року № 6/433-42/183.

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування, суд вважає їх обґрунтованими вірно розрахованими, а отже такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

Викладене є підставою для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України сплата судового збору покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 44, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "ЖИЛСЕРВІС-1" Дніпропетровської міської ради (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, буд.73, блок 4; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛІАС-КОМПАНІ" (49000, м. Дніпропетровськ, вул.Шинна, 22; ) суму 8 029,73 грн. (вісім тисяч двадцять девять грн. 73 коп.) 3% річних, 25 739, 69грн. (двадцять пять тисяч сімсот тридцять девять грн. 69 коп.) інфляційних, 1 378, 00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя А.В. Суховаров

Повний текст рішення підписаний 09.09.2016р.