ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2016 р. Справа № 920/136/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Россолов В.В.

при секретарі Довбиш А.Ю.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 (довіреність б/н від 01.03.2016 року);

відповідача ОСОБА_2 (довіреність №424 від 10.08.2016 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.№1920С/1-43) на рішення господарського суду Сумської області від 21.06.2016р. у справі №920/136/16,

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпропетровськ,

до Кролевецького дочірнього агросількогосподарського підприємства "Кролевецький агролісгосп", м. Кролевець, Сумська обл.,

про стягнення 42980,00 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2016 року ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпропетровськ звернулась до господарського суду Сумської області з позовом до Кролевецького дочірнього агросількогосподарського підприємства "Кролевецький агролісгосп" про стягнення 42 980 грн. 00 коп. штрафу за неправильно зазначену масу вантажу. Витрати по оплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Рішенням господарського суду Сумської області від 21.06.2016р. (колегія суддів у складі: головуючий суддя Джепа Ю.А., суддя Костенко Л.А., суддя Жерьобкіна Є.А.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Кролевецького дочірнього агросількогосподарського підприємства "Кролевецький агролісгосп" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 42980,00 грн. штрафу за неправильно зазначену масу вантажу та 1378,00 грн. судового збору.

Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 21.06.2016р. у справі №920/136/16 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.07.2016 року апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження, розгляд скарги призначено на 05.09.2015 року.

Представник позивача надав до суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№8643 від 05.09.2016 року) в якому просить рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.08.2015 року зі станції Кролевець Південно-Західної залізниці Кролевецьке дочірнє агролісогосподарське підприємство Кролевецький агролісгосп здійснило відправлення вагону № 67182964 згідно накладної № 32757320 на станцію Рокувата Придніпровської залізниці.

У накладній № 32757320 від 03.08.2015 року в графі спосіб визначення маси, відповідач зазначив на електронних вагах, заводський № НОМЕР_1, як це передбачено п. 9 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 року № 644.

При проходженні вагону через станцію Пятихатки Придніпровської залізниці, на підставі ст. 24 Статуту залізниць України залізницею проведено контрольну перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що вона не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що складено комерційний акт АА №010540/35/4 від 08.08.2015 року.

Комерційним актом АА№010540/35/4 від 08.08.2015 року засвідчено, що в перевізному документі зазначено: брутто не вказано, тара 23300 кг, нетто 52000 кг. При контрольному зважуванні вагону на справних 150 тонних вагонних вагах ст. Пятихатки, повірені 20.07.2015 року, виявилось брутто 64000 кг, тара з документу 23300 кг, нетто 40700, тобто маси нетто менше від маси нетто вказаної в перевізному документі на 11300 кг. Вантаж навантажений у 4 штабеля по довжині вагону. Увязки цілі не порушені. Вагон у технічному відношенні справний. Зважування вагону проводив приймальник поїздів Кулабухова в присутності комерційного агента Боровик. При повторному зважуванні недостача 11300 кг вантажу підтвердилась.

Згідно із ст. 6 Статуту залізниць України та п. 1.2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтею 37 Статуту залізниць України, п.2.3. Правил оформлення перевізних документів та п.5 Наказу Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року N644 "Про затвердження окремих розділів Правил перевезення вантажів", представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Про спосіб визначення маси вантажу відправник зобов'язаний зазначити у накладній.

В пункті 5 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 вказано, що загальна маса вантажу визначається зважуванням (на вагонних, вантажних, елеваторних та інших вагах) або іншим способом, тип ваг указується в накладній. Маса вантажу визначається відправником. Про спосіб визначення маси вантажу відправник зобов'язаний зазначити в накладній. Ваговимірювальні технічні засоби відправників (одержувачів) мають бути повірені органами Держспоживстандарту та взяті на облік залізницею відповідно до Інструкції про порядок застосування ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті.

Відповідно до пунктів 2.1., 2.3. Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012 року № 442 засоби ваговимірювальної техніки (далі - ЗВВТ), які перебувають у власності як залізниць, так і організацій, які не належать до сфери управління Укрзалізниці (далі - сторонні організації), підлягають обліку залізницями.

Позивачем поданий у справу витяг із технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки (зввт) № 12 вагонних ваг заводський № 1155, станція Пятихатки Придніпровської залізниці, у якому повірником зроблений запис, що 20.04.2015 повірені ваги еталонними гирями ВПВ № 19992049 та визнані придатними до застосування. Даний запис засвідчений тавром. Тобто, вказані тензометричні ваги пройшли повірку у визначені Інструкцією про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України строки, що спростовує доводи відповідача про відсутність належних доказів щодо справності тензометричних ваг, на яких проводилось зважування вагону.

Щодо доводів відповідача про невідповідність способу проведеного позивачем зважування вантажу, суд зазначає наступне.

У відповідності до пункту 9 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року, лісоматеріали й дрова повинні пред'являтися до перевезення із зазначенням у накладній таких даних: у разі перевезення в спеціальних контейнерах або в пакетах - кількості контейнерів або пакетів; у разі перевезення з використанням верхньої звуженої частини обрису навантаження ("шапки") - кількості основних штабелів, їх висоти і кількості штабелів, укладених у "шапці"; у разі перевезення лісоматеріалів і дров у критих вагонах - кількості штабелів; в інших випадках - кількості штабелів і їх висоти.

В пункті 22 Правил видачі вантажів, затверджених цим же наказом, вказано, що перевірка маси вантажу на станції призначення проводиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення. В пункті 27 Правил зазначено, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить, зокрема,

2% маси, зазначеної в перевізних документах:

вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані;

руда марганцева і хромова;

кварцити у подрібненому стані (фракції 0-6 мм);

мідний купорос;

- хімічна сировина навалом;

- солі;

- фрукти свіжі;

- овочі свіжі;

- шкіра оброблена і мокросолона;

- тютюн;

- м'ясо свіже;

1.5% маси, зазначеної в перевізних документах:

- вугілля деревне;

- будівельні матеріали;

- кварцити в кусках;

- жири;

- риба солона;

- мінеральні добрива;

1% маси, зазначеної в перевізних документах:

- мінеральне паливо;

- кокс;

- руда залізна;

- вовна немита;

- мило;

- м'ясо морожене;

- птиця бита всяка;

- копченості м'ясні всякі;

0,5% маси всіх інших вантажів.

Надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%.

Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються:

від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці;

від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

Місцевим судом вірно встановлено, що різниця між вагою вантажу у накладній та у комерційному акті перевищує граничне розходження у визначенні маси нетто.

Як вбачається із матеріалів справи, на станції Кролевець відповідач визначив масу вантажу способом зважування на електронних вагах заводський №, про що вказав у накладній, як вимагається статтею 37 Статуту залізниць України. На станції Пятихатки та Рокувата зважування вагону здійснювалося на 150 - тонних статичних тензометричних вагах, отже, тим самим способом, що і відповідач.

Згідно із ч. 1 ст.129 Статуту залізниць України та ч. 1 ст.26 Закону "Про залізничний транспорт" обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до п. 6 Правил складання актів, в акті зазначаються: номери відправки, вагона, рід вагона, кількість пломб (ЗПП) і відбитки на них, кількість місць і маса вантажу за документами та виявлені перевіркою. У разі визначення маси на вагонних вагах зазначаються маса брутто, тари (з бруса або перевірена) вагона та нетто вантажу.

Пунктом 8 Правил складання актів визначено, що комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюються на друкарській машинці або чорнилами чітко, без будь-яких виправлень. На кожному акті проставляється штемпель станції. Другий примірник акта видається одержувачу на його вимогу. Якщо комерційний акт складається на станції відправлення або на попутній станції, то другий примірник акта додається до перевізних документів. Про складений комерційний акт проставляється відмітка у перевізних документах у порядку, визначеному правилами оформлення перевізних документів.

Оскільки станцією Пятихатки Придніпровської залізниці виявлено факт невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у накладній № 32757320, за приписами п. 2 Правил складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 року, вказаною станцією правомірно складено саме комерційний акт, про що зазначено у залізничній накладній.

Комерційний акт АА № 010540/35/4 від 08.08.2015 року містить повну інформацію про відправника та одержувача вантажу, на ньому проставлено штемпель станції, а також у зазначеному документі детально описано відомості про вагон, його вантажопідйомність, технічний стан, спосіб завантаження вантажу, особу відповідальну за його навантаження, спосіб визначення маси вантажу (розділ А); обставини, за яких виявлено порушення (розділи Б, В, Г, Д).

Відповідно до п.12, п.14 Правил складання актів якщо при перевірці вантажу, що прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція призначення в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено"; така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у п.10 цих Правил. Комерційний акт АА № 010540/35/4 від 08.08.2015 року також містить заповнений пункт Є, який заповнений чорнильною ручкою та засвідчений штемпелем кінцевої станції Рокувата та підписами осіб.

Пунктом 10 Правил складення актів передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчику, сортувальної платформи, старший прийомоздавальник) і прийомоздавальник станції, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

За таких обставин, комерційний акт АА № 010540/35/4 від 08.08.2015 року за формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства України, складений та підписаний повноважними особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення визначено, що вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагонів, вантажу, їх маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагонах без перевірки маси та кількості вантажу.

На відповідача покладено обов'язок правильно визначити у накладній масу вантажу, при чому за приписами ч. 1 ст. 24 Статуту залізниць України позивач мав право, а не обов'язок перевірити ці відомості.

Крім того, згідно підпунктів 6 та 3, пунктів 3.3. та 3.15 роз'яснень Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002р. за № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею", господарським судам слід мати на увазі таке. Стаття 24 Статуту надає залізницям право перевіряти правильність відомостей, зазначених відправником у залізничній накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній, у тому числі і після прибуття вантажу на станцію призначення. Пункт 26 Тарифного керівництва також надає залізниці право на договірних засадах зважувати та перевіряти масу вантажів при прийманні, видачі і перевантаженні у випадках, не передбачених Правилами перевезення, і згідно зі статтею 129 Статуту складати комерційний акт. Тому складання залізницею комерційного акту у випадках, коли залізниця не зобов'язана була видавати вантаж з перевіркою, не може бути підставою для визнання відповідного комерційного акта таким, що не має доказового значення. У застосуванні статті 118 Статуту слід мати на увазі, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених у цій статті порушень, встановлених залізницею як на станції призначення або під час перевезення, так і на станції відправлення після пред'явлення вантажу до перевезення, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Згідно із ст. 122 Статуту залізниць України та п. 5.5. Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, з відправника стягується штраф у розмірі визначеному ст. 118 Статуту залізниць України.

Стаття 118 Статуту залізниць України встановлює, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Відповідно до накладної, провізна плата за вагон від станції Кролевець Південно-Західної залізниці до станції Рокувата Придніпровської залізниці становить 8596 грн. 00 коп., таким чином сума штрафу становить 42980 грн. 00 коп.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи підтверджено факт допущення відповідачем порушення, передбаченого статтею 122 Статуту залізниць України, оформленого комерційним актом, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 42980 грн. 00 коп. штрафу є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Колегія суддів не бере до уваги твердження апелянта, що комерційний акт було складено з порушенням пункту 4 Правил складання актів, оскільки зважування маси вантажу відбулось 07.08.2015 року, а комерційний акт було складено 08.08.2015 року.

Відповідно до абз. 4, 5 пункту 4 Правил складання актів на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом. У разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби.

Таким чином, оскільки спірний комерційний акт було складено наступного дня після зважування маси вантажу, колегія суддів вважає, що його було складено з дотриманням приписів чинного законодавства.

Крім того, в матеріалах справи міститься комерційний акт АА№010540/3508.08.2015 та комерційний акт АА№010540/35/4 від 08.08.2015 року.

Колегією суддів встановлено, що перший комерційний акт було складено на проміжній станції П'ятихатки (станції, де було виявлено невідповідність маси вантажу), другий комерційний акт із заповненим розділом «Є» було складено на станції призначення Рокувата. В розділі «Є» даного комерційного акту зазначається: «Під час перевірки вантажу різниці проти цього акту не виявлено».

Таким чином, дві залізничні станції (ваги двох залізничних станцій) підтвердили невідповідність маси вантажу у спірній залізничній накладній.

Також, безпідставними є твердження апелянта щодо несправності ваг на яких відбувалось зважування вагону на станції Пятихатки.

Згідно пунктів 2.1, 2.2, 2.3 Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України 31.07.2012 року № 442 ЗВВТ, які перебувають у власності як залізниць, так і організацій, які не належать до сфери управління Укрзалізниці (далі - сторонні організації), підлягають обліку залізницями.

Узяття на облік ЗВВТ здійснюється за письмовим зверненням власника ЗВВТ до начальника дирекції з наданням завірених власником копій:

експлуатаційної документації;

методики повірки, атестованої згідно з вимогами Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність";

свідоцтва про повірку (якщо це передбачено методикою повірки) або державну метрологічну атестацію ЗВВТ, виданого згідно з ДСТУ 2708:2006 "Метрологія. Повірка засобів вимірювальної техніки. Організація та порядок проведення" або ДСТУ 3215-95 "Державна система забезпечення єдності вимірювань. Метрологічна атестація засобів вимірювальної техніки. Організація та порядок проведення";

переліку вантажів, маса яких буде визначатися на ЗВВТ;

висновку за результатами діагностичного обстеження ЗВВТ (у разі потреби).

Якщо ЗВВТ відповідають вимогам цієї Інструкції, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, вони беруться на облік ревізором вагового господарства дирекції, який відповідно до вимог пункту 2.2 розділу 2 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20 грудня 1996 року № 411, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 лютого 1997 року за № 50/1854 (далі - ПТЕ), оформлює технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки (далі - технічний паспорт ЗВВТ) згідно з додатком 1 до цієї Інструкції. У технічному паспорті ЗВВТ робиться запис про повірку або державну метрологічну атестацію, вказується нормована похибка для різних режимів зважування згідно з вимогами пункту 1.9 розділу I цієї Інструкції, зазначається можливість зважування небезпечних вантажів згідно з наданими документами та робиться запис про придатність ЗВВТ для зважування відповідних вантажів, що перевозяться залізничним транспортом. У технічному паспорті електронних ЗВВТ записуються також заводські номери датчиків, вагопроцесора, у разі потреби - контрольне число фіскальної реєстрації регулювання ЗВВТ, зазначене в експлуатаційних документах виробника ЗВВТ, яке визначає його технічний стан.

Технічний паспорт ЗВВТ надається начальнику станції, на якій будуть оформлятися перевізні документи за результатами зважування на цих ЗВВТ.

Технічні паспорти ЗВВТ повинні зберігатися в місці, визначеному розпорядчим документом начальника станції, який забезпечує їх схоронність. На прохання власника ЗВВТ йому може бути надано копію технічного паспорта ЗВВТ.

Технічні паспорти ЗВВТ, які зберігаються у начальника станції, є документами, згідно з якими розглядаються претензії, повязані з визначенням маси вантажу.

Пунктом 4.1. Інструкції встановлено, що на ЗВВТ за результатами зважування, згідно з якими оформляються перевізні документи під час перевезень залізничним транспортом, поширюється метрологічний нагляд. ЗВВТ підлягають повірці або державній метрологічній атестації.

Повірка чи державна метрологічна атестація ЗВВТ проводиться у порядку, встановленому ДСТУ 2708:2006 "Метрологія. Повірка засобів вимірювальної техніки. Організація та порядок проведення" та ДСТУ 3215-95 "Державна система забезпечення єдності вимірювань. Метрологічна атестація засобів вимірювальної техніки. Організація та порядок проведення".

В пункті 3.47. Інструкції встановлено, що не допускається зважування вантажів, що перевозяться залізницями, на ЗВВТ, у яких прострочені терміни повірки.

Пунктом 4.2. встановлено, що позитивні результати повірки або державної метрологічної атестації ЗВВТ засвідчують відбитком повірочного тавра в місцях, передбачених експлуатаційною документацією або свідоцтвом про державну метрологічну атестацію.

З наявної в матеріалах справи копії витягу з технічного паспорту вагів вбачається, що ваги були повірені 20.04.2015 року, про що також свідчить відбиток повірочного тавра. 20.07.2015 року виконано огляд-перевірку показників в межах допустимої похибки. Наступний термін обслуговування 20.10.2015 року.

Враховуючи викладене, безпідставними є твердження відповідача щодо несправності ваг на станції Пятихатки.

Всі інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та поясненнями позивача.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, враховуючи, що доводи, викладені в апеляційний скарзі, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що рішення господарського суду Сумської області від 21.06.2016р. у справі №920/136/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відповідача - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 32-33, 43, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 21.06.2016р. у справі №920/136/16 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Харківський апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови складено 09.09.2016 року.

Головуючий суддя Тихий П.В.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Россолов В.В.