КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2016 р. Справа№ 910/10617/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

при секретарі Колеснік М.П.

за участю представників:

від позивача - Цурка Н.О.

від відповідача - 1 Логінов К.Е.

від відповідача - 2 не з`явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.08.2016 про забезпечення позову (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк"

до Дочірнього підприємства "Мілкіленд-Україна"

Товариства з обмеженою відповідальністю "Миргородський сироробний комбінат"

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2016 в задоволені клопотання позивача про забезпечення позову було відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій зазначає, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.08.2016 та постановити нове рішення, яким клопотання про забезпечення позову задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу було передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.09.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 13.09.2016.

Через відділ документального забезпечення до суду від представника відповідача - 1 надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначено, що ухвала суду першої інстанції є правомірною та обґрунтованою, а тому просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник позивача та представник відповідача - 1 в судове засідання на вказану дату з`явилися, надали усні пояснення стосовно предмету спору.

Представник відповідача - 2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином, що підтверджується зворотним повідомленням, наявним в матеріалах справи.

Апеляційний господарський суд, встановивши, що наявні матеріали справи достатні для повного, всебічного та об`єктивного розгляду спору, неявка представника відповідача -2 не перешкоджає розгляду справи, він не був позбавлений можливості, у випадку необхідності, направити до суду свої письмові заперечення чи зауваження стосовно поданої апеляційної скарги, клопотань про відкладення розгляду скарги не подавав, дійшов висновку про можливість розгляду спору за відсутності представника відповідача - 2.

Як вбачається із ст. 106 ГПК України, ухвала суду про відмову в задоволені заяви про забезпечення позову не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.

В той же час колегією суддів апеляційна скарга ПАТ АБ «Укргазбанк» на вказану ухвалу місцевого суду була прийнята до розгляду та розглянута з урахуванням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення та з урахуванням ст. 129 Конституції України, якою визначено, що одним з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Згідно приписів ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 3 ст. 3 вказаного Закону встановлено, що судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією та законами України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Для забезпечення справедливого та неупередженого розгляду справ у розумні строки, встановлені законом, в Україні діють суди першої, апеляційної, касаційної інстанцій і Верховний Суд України. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ст.ст. 7, 8 Закону).

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012, № 11-рп/2012 "У справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень пункту 20 частини першої статті 106, частини першої статті 111-13 Господарського процесуального кодексу України у взаємозв'язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України", Конституційний Суд України, проаналізувавши зміст статей 106, 111 13 Кодексу, вважає, що вони не містять заборони стосовно апеляційного та касаційного оскарження ухвал, постанов господарського суду. Відсутність у частині першій статті 106 Кодексу норми щодо оскарження ухвали, зокрема, про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, ухвали, постанови суду не може бути підставою для відмови у прийнятті апеляційної чи касаційної скарги на такі ухвали. Ця відмова розглядалася б як порушення конституційного права на судовий захист, яке за статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Отже, в даному випадку не прийняття до розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства АБ «Укргазбанк» порушує зазначені вище приписи чинного законодавства України по відношенню до ПАТ АБ «Укргазбанк».

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача - 1, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами про стягнення солідарно з Дочірнього підприємства "Мілкіленд - Україна" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Миргородський сироробний комбінат" 11450459,64 грн., із яких: 8850000 грн. заборгованість по кредиту, 305311,47 грн. заборгованість по процентам, 2179852,12 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 115296,04 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів.

05.08.2016 представником позивача через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва було подано заяву про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти на рахунках відповідача, які переховані у дані заяві, а також будіь-яких інших рахунках, які будуть виявлені, в межах суми 11450459,64 грн. ціни позову та судового збору в сумі 171756,84 грн.

Вказана заява обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або зі своєї ініціативи має право вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-який стадії провадження у справі,якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ст. 67 ГПК України, позов забезпечується:

- накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві;

- забороною відповідачеві вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

- зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістом вказаної статті заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Пунктом 3 вказаної постанови пленуму ВГСУ визначено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

В обґрунтування поданої заяви, позивач зазначає, що відповідач неодноразово звертався до позивача з листами про реструктуризацію наявної кредитної заборгованості за кредитним договором № 11-К/13-VIP від 23.08.2013, що, як зазначає позивач, підтверджує визнання відповідачем правомірність і дійсність кредитного договору.

Крім того, з відповідача та Компанії "Мілкіленд Н.В." на користь ПАТ "Банк Форму" рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/084/14 стягнуто заборгованість по поверненню кредитних коштів у розмірі 2403750 доларів США, що в гривневому еквівалентів складає 32127161,98 грн.

До того ж, апелянт в скарзі зазначає, що проти керівництва відповідача порушені кримінальні справи стосовно неналежного виконання обов`язків зі сплати податків та зборів в особливо великих розмірах, що в сукупності вказує на те, що в майбутньому можливі труднощі із виконанням рішення по даній справі, у випадку постановлення рішення про задоволення позовних вимог.

В той же час колегія суддів не погоджується із такою позицією апелянта, з огляду на те, що припущення позивача про те, що наявність судового рішення у справі № 910/19084/14 може в майбутньому вплинути на виконання рішення суду в даній справі не підтверджується жодними належними та допустимими доказами.

Крім того, позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував вчинення відповідачем дій, спрямованих на змешення або зникнення коштів з рахунків останнього.

Наявність кримінальних проваджень щодо керівництва відповідача в частині не спати податків та зборів не має жодного відношення до виконання товариством своїх зобов`язань за кредитним договором, якщо таке буде встановлено рішенням суду при розгляді позову по суті, і вказане не може говорити проте, що відповідачем, у випадку задоволення позову, не буде виконуватись належним чином рішення суду.

Позивачем не доведено, що грошові кошти, які є у відповідача і розміщені на рахунка у фінансових установах та установах банку, можуть зникнути, зменшитись за кількістю на момент виконання рішення.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що між сторонами, в рахунок забезпечення виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, 23.08.2013 був укладений договір поруки.

Відповідно до п. 1.1 якого, ТОВ «Миргородський сироробний комбінат» відповідає за виконання позичальником (ДП «Мілкіленд-України») зобов`язань за кредитним договором.

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами про солідарне стягнення з відповідача та поручителя заборгованість за кредитними коштами, що в свою чергу підтверджує факт реальності виконання рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог та підтвердження відсутності нагальної потреби у забезпеченні позову, шляхом, визначеним позивачем у клопотанні.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи зазначене та те, що позивачем не було обґрунтовано належними доказами та невмотивовано яким чином вжиття зазначених вище запобіжних заходів може забезпечити в подальшому (у разі задоволення позовних вимог) виконання сторонами належним чином рішення суду та навпаки, яким чином не вжиття заходів забезпечення суду може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення такого суду колегія суддів приходить до висновку, що Господарським судом міста Києва ухвала прийнята при повному, всебічно та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи, правомірно, із дотриманням всіх процесуальних норм ГПК України відмовлено в задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, а тому апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 08.08.2016 залишається без змін.

Зважаючи на те, що колегією суддів апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" залишається без задоволення, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.08.2016 у справі № 910/10617/16- без змін.

Матеріали справи № 910/10617/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко