ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2016 р. Справа № 922/4421/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В. І., суддя Терещенко О.І. , суддя Ільїн О.В.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №1798 Х/1-7) на рішення господарського суду Харківської області від 14.06.2016 у справі

за позовом ТОВ "Харківський проектний інститут", м. Харків,

до Приватного вищого навчального закладу Харківський гуманітарний університет "Народна українська академія", м. Харків,

про стягнення збитків та розірвання договору оренди

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський проектний інститут", звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Приватного вищого навчального закладу Харківський гуманітарний університет "Народна українська академія", про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 810601,00 грн., як збитків нанесених при неналежному використанні орендованих приміщень, та розірвання договору оренди нежитлових приміщень № 36 від 01.02.1998 р., укладеного між Акціонерним товариством "Харківський проектний інститут"(правонаступник ТОВ "Харківський проектний інститут") та Харківським гуманітарним інститутом "Народна українська академія" (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог вх. №17191 від 24.05.2016 року).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на нанесення матеріального збитку з боку Приватного вищого навчального закладу Харківський гуманітарний університет "Народна українська академія", а також порушенням Приватним вищим навчальним закладом Харківський гуманітарний університет "Народна українська академія" зобов'язань по збереженню та запобіганню пошкодження орендованого майна, умов щодо перепланування та переобладнання орендованого майна, умов виконання ремонтних робіт орендованого майна, які виходять за межі поточного ремонту, і умов сплати орендної плати.

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.12.2014 року по справі №922/4421/14 позов задоволено повністю; стягнуто з Приватного вищого навчального закладу Харківський гуманітарний університет "Народна українська академія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський проектний інститут" грошові кошти у розмірі 571514,00 грн., як збитки, нанесені при неналежному використанні орендованих приміщень; розірвано договір оренди нежитлових приміщень №36 від 01.02.1998р., укладений між Акціонерним товариством "Харківський проектний інститут" та Харківським гуманітарним інститутом "Народна українська академія"; стягнуто з Приватного вищого навчального закладу Харківський гуманітарний університет "Народна українська академія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський проектний інститут" суму судового збору у розмірі 12648,28 грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 року у справі №922/4421/14 апеляційну скаргу залишено без задоволення; рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014р. по справі 922/4421/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.04.2015 р. рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 р. у справі №922/4421/14 скасовано, справу №922/4421/14 передано на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Рішенням господарського суду Харківської області позов задоволено. Стягнуто з Харківського гуманітарного Університету "Народна ОСОБА_4" (61024, м. Харків, вул. Лермонтовська, буд. 27, код в ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський Проектний Інститут" (61024, м. Харків, вул. Лермонтовська, буд. 27, код в ) 810 601 грн. 00 коп. відшкодування збитків, 16 234, 59 грн. витрат по сплаті судового збору та 13860 грн. 00 коп. витрат на проведення експертизи.

Розірвано Договір оренди нежитлових приміщень № 36 від 01.02.1998 р., укладений між Акціонерним Товариством "Харківський проектний інститут", код в та Харківським гуманітарним Університетом "Народна ОСОБА_4", код в .

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не було доведено факту, що збитки позивача спричинені не з його вини або іншими особами, а також те, що факт істотного порушення відповідачем умов договору оренди від 01.02.1998 року підтверджено належними доказами, а відповідачем не надано суду доказів в спростування порушень умов договору.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вищенаведене рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що поза увагою суду залишились обставини недоведеності спричинених позивачу збитків саме позивачем та відсутності факту істотних порушень з боку позивача.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити.

Представники позивача у відзиві та в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили залишити її без задоволення.

Частина 1 статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 p. і набула чинності в Україні 11 вересня 1997 p. У ній сформульовано основні права і свободи людини, зокрема право при визначенні її громадянських прав і обовязків, висуненні проти неї кримінального обвинувачення на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції» 2), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, субєктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду цивільної справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

На думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Крім того, суд приймає до уваги, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, ознайомитись із матеріалами справи, зняти з них копії, надати нові докази тощо).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Між сторонами був укладений договір оренди нежитлових приміщень № 36 від 01.02.1998 р. з додатковими угодами до нього (далі - договір оренди), відповідно до умов якого позивач (орендодавець) передав в оренду відповідачу (орендарю) нежитлові приміщення для використання їх в учбових цілях.

Відповідно до п. 1.1. договору оренди орендар прийняв від орендодавця нежитлові приміщення в корпусах, позначених літ. "А-5", "Б-8", "В-3", загальною площею 5825,6 кв.м., які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Лермонтовська, буд. 27.

Відповідно до акту приймання-передачі до договору оренди усі приміщення знаходились в нормальному стані.

Додатковою угодою №1 від 01.07.2000 р. до договору оренди був встановлений строк оренди до 01.02.2020 р.

Додатковою угодою №3 від 01.03.2013 року до договору оренди були внесені зміни до договору оренди та встановлено, що орендар прийняв в найм від орендодавця нежитлові приміщення в корпусі літ. "А-5", загальною площею 1052,54 м.кв., та в корпусі літ. "Б-8", загальною площею 1137,14 м.кв., всього - 2189,68 м.кв.

Пунктом 3.1. договору оренди було передбачено, що плату за оренду приміщень орендар перераховує орендодавцю по його рахункам кожного місяця з 25 по 30 число кожного місяця.

Пунктом 3.2. договору оренд було передбачено, що орендна плата складається з: орендної плати за договірною ціною оренди 1 кв.м.; оплати теплопостачання, електропостачання, комунальних послуг за фактичними затратами; послуг зв'язку за тарифами «Харківтелеком» по наданим в користування телефонам.

Пунктом 2.2.2. договору оренди було передбачено, що орендар зобов'язаний проводити за власний рахунок поточний ремонт займаних приміщень, а проведення робіт, що виходять за межі поточного ремонту можливе тільки за попереднім узгодженням об'ємів, строків і порядку оплати з орендодавцем, про що складається відповідний протокол.

Пунктом 2.2.3. договору оренди було передбачено, що орендар зобовязаний дотримуватись правил санітарної, пожежної та технічної безпеки.

Пунктом 2.2.4. договору оренди було передбачено, що орендар зобовязаний утримувати приміщення в відповідному санітарному стані.

Пунктом 2.2.5 договору оренди було передбачено, що орендар зобовязаний без письмової згоди Орендодавця не робити перепланувань та переобладнання орендованих приміщень.

Відповідно до пункту 2.2.6. договору оренди орендар зобов'язаний при достроковому звільнені приміщень здати орендодавцю приміщення за актом в справному стані.

Листом від 11.06.2014 року № 240 Харківський гуманітарний університет "Народна українська академія" повідомив ТОВ "Харківський проектний інститут" про дострокове звільнення з 01.07.2014 року приміщень 1-го, 2-го та 7-го поверхів будівлі "ОСОБА_5. Б-8", що розташованої за адресою: м. Харків, вул. Лермонтовська, буд. 27.

Позивачем у відповідь на даний лист було запропоновано відповідачу створити спільну інвентаризаційну комісію, забезпечити їй безперешкодний доступ до усіх обєктів оренди та надати відповідні документів щодо стану законності зроблених відповідачем перепланувань, перебудов та поліпшень вказаних обєктів інвентаризації (ОСОБА_5 № 62/01 від 18.06.2014 року).

Листом від 20.06.2014 № 260 року Харківським гуманітарним університетом "Народна українська академія" було узгодженно проведення приймання зазначених приміщень з оренди спільною інвентаризаційною комісією на 9-00 23.06.2014 року, а також підтверджено безперешкодний доступ до орендних приміщень.

У подальшому Приватний вищий навчальний заклад Харківський гуманітарний університет "Народна українська академія" намагався підписати додаткову угоду до договору оренди про звільнення з 01.07.2014 року приміщень 1-го, 2-го та 7-го поверхів корпусу "ОСОБА_5. Б-8" та акт приймання-передачі цих приміщень.

Згідно позову, наданих додаткових пояснень та обґрунтувань позивач вказував, що він відмовився підписати вказані документи у зв'язку з тим, що 23.06.2014 року в присутності працівників Приватного вищого навчального закладу Харківський гуманітарний університет "Народна українська академія" було виявлено зруйнування цілісності конструкцій 7-го поверху будівлі літ. "Б-8", про що був складений відповідний акт з фото таблицею та описом зруйнувань. Генеральним директором ТОВ "Харківський проектний інститут", ОСОБА_5, було викликано Державну службу охорони та міліцію для фіксування факту нанесеної шкоди та подано заяву до правоохоронних органів з поясненнями - КП №10690 від 23.06.2014 року.

На замовлення позивача 18.08.2014 р. Харківським національним університетом будівництва та архітектури було зроблено Висновок про технічний стан несучих та огороджувальних конструкцій 7-го поверху будівлі "ОСОБА_5. Б-8", що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Лермонтовська, буд. 27.

Також, на замовлення позивача було зроблено Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_6 Висновок комплексного експертного будівельно-технічного та електротехнічного дослідження № 6712/6713 від 24.09.2014 р.

За клопотанням позивача було проведено по справі комплексну судову будівельно-технічну, електротехнічну та пожежно-технічну експертизу.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог та вимог апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Оскаржуване рішення місцевого господарського суду ґрунтується на наявності укладеного між ТОВ «ХПІ» та ХГУ «НУА» Договору оренди та з цих підстав вважає, що всі пошкодження у спірних приміщеннях були спричинені саме внаслідок умисних протиправних дій ХГУ «НУА». Крім того, зазначається про порушення умов оплати за договором, а також проведення ХГУ "НУА" робіт, які виходять за межі капітальних.

З такими висновками господарського суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Як зазначалось вище, справа дана справа перебувала на розгляді у Вищому господарському суду України.

Скасовуючи судові акти господарського суду Харківської області та Харківського апеляційного господарського суду, Вищий господарський суд країни у постанові від 15.04.2015 року вказав, зокрема, про те, що судами попередніх інстанцій не дана оцінка, акту від 23.06.2014 року який складений в односторонньому порядку без виклику представників відповідача комісією в складі працівників ТОВ Харківський проектний інститут" про встановлення факту руйнування орендарем - ХГУ "НУА" цілісної частини нерухомості офісної будівлі літер "Б-8" по вул. Лермонтовській, № 27 в м. Харкові, а саме: 7-го поверху будівлі. Не дана оцінка, які саме руйнування були зафіксовані актом від 23.06.2014 року, та в чому вони полягають порівняно з актом приймання-передачі приміщення в оренду Харківському гуманітарному інституту "Народна українська академія" від 01.02.98 року.

Вказані висновки Вищого господарського суду, які стали підставою для скасування попереднього рішення господарського суду першої інстанції у даній справи, били залишені місцевим господарським судом поза увагою при прийнятті оскаржуваного рішення.

Проте, дійсно, сказаний акт було складено без участі відповідача, який із вказаних причин був позбавлений можливості внести у даний акт свої заперечення та доповнення.

Колегія суддів відхиляє доводи позивача та місцевого господарського суду щодо звернення позивача до органів Державної служби охорони та міліції для фіксування факту нанесеної шкоди та подання заяву до правоохоронних органів, оскільки факт звернення до правоохоронних органів у розумінні статті 35 Господарського процесуального кодексу України не звільняє від доказування обставин, що мають значення для справи.

Що ж до правової позиції позивача про доведеність обставин пошкодження спірних приміщень саме відповідачем з огляду на наявність укладеного між ТОВ «ХПІ» та ХГУ «НУА» Договору оренди, колегія суддів зазначає, що наявність укладеного договору не може бути безумовним доказом того, що пошкодження майна сталося саме з вини відповідача.

Тотожних висновків дійшов і Вищий господарський суд України при винесенні постанови від 15.04.2015 року.

Щодо висновку дослідження від 24.09.2014 № 6712/6713, проведеного на замовлення ТОВ "ХПІ" за власною ініціативою без відома ХГУ "НУА", колегія суддів зазначає, що такий висновок складено без врахування акту приймання-передачі приміщення від 01.02.1998 року, про що також зазначено в постанові Вищого господарського суду України від 15.04.2015 року у справі № 922/4421/14. При цьому, Вищий господарський суд України вказав і на те, що висновок про технічний стан несучих та огороджувальних конструкцій 7-го поверху нежитлової будівлі "ОСОБА_5. Б-8", що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Лермонтовська, буд. 27 складено у зв'язку з тривалим строком експлуатації будівлі та виникненими пошкодженнями. А Висновок комплексного експертного будівельно-технічного та електротехнічного дослідження №6712/6713 від 24.09.2014 р. Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_6 ґрунтується на висновках про технічний стан будівлі складених Харківським національним університетом будівництва та архітектури в 2014 році.

Також, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в частині того що в ході розгляду справи, експерти повідомили, що визначення технічного стану приміщень за допомогою формулювання «в нормальном состоянии» (мовою оригіналу) не є технічним терміном, а тому неможливо з технічної точки зору порівнювати стан приміщень в момент їх передачі зі станом приміщень. А на запитання чи міг змінитись технічний стан спірних приміщень в період часу між датою складання ТОВ "ХШ" Акту обстеження від 23.06.2014 та датою обстеження приміщень спеціалістами ХНДІСЕ ім. Засл. проф. ОСОБА_6 (14.07.2014) та датою обстеження приміщень в рамках виконання ухвали суду про призначення по справі експертизи (02.02.2016) було висловлено припущення про можливість таких змін.

При цьому, проведена по даній справі комплексна судова будівельно-технічна, електротехнічна та пожежно-технічна експертиза № 9469/9407/4114 від 18.04.2016 містить категоричний висновок щодо неможливості встановлення стану приміщень 7 поверху в будівлі літ. "Б-8" по вул. Лєрмонтовській, 27 в м. Харкові на час виявлення зруйнувань (Акт ТОВ "ХПІ" від 23.06.2014) (т.7, а.с. 12).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до положень статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, котра з сторін посилається на юридичні факти, які обґрунтовують її вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Колегія суддів зазначає, що підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України існує два способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого: відшкодування майнової шкоди в натурі або у вигляді збитків. Приписами ст. 22 ЦК України унормовано, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає, що виключає застосування ст. 1166 ЦК України.

Про необхідність доказування вказаних обставин звернув увагу Вищий господарський суд України в Інформаційному листі від 24.11.2011 р. № 01-06/1642/2011 «Про доповнення інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011 № 01-06/249 «Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів».

З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем не доведено та в матеріалах справи відсутні належні докази на підтверджуються обставини, що пошкодження приміщення 7 поверху будівлі літ "Б-8" по вулиці Лермонтовській, 27 в м.Харкові були спричинені саме внаслідок умисних протиправних дій орендатора (відповідача).

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд також зазначив, що відповідачем порушено умови п.3.1. та п.3.2. договору оренди, та про те, що відповідачем не надано належних доказів перешкоджання в користуванні приміщеннями 1-го, 2-го, та 7-го поверхів будівлі літ. «Б-8» по вул. Лермонтовська, 27 в м. Харкові. За договором оренди та акту прийому передачі дані приміщення знаходяться в оренді відповідача.

Проте, такий висновок господарського суду критично оцінюється колегією суддів.

Відповідно до порядку проведення розрахунків за користування орендованими приміщеннями, визначеного п. 3.1. Договору оренди, оплата за користування орендованими приміщеннями здійснюється щомісячно з 25 по 30 число на підставі рахунків орендодавця. (мовою оригіналу - "по его счетам").

Як вказує апелянт, починаючи з вересня 2013 р. і до цього часу ТОВ «ХПІ» в односторонньому порядку відмовилось від надання таких розрахунків, що фактично позбавляло можливості ХГУ «НУА» виконувати взяті на себе зобов'язання з оплати за Договором оренди.

Відповідно до ч.1 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він не вчинив дій, що встановлені договором чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Вищим господарським судом України підтримано правову позицію відповідно до якої у орендаря не виникає обов'язку зі сплати орендної плати до виставлення відповідного рахунку орендодавцем.

Орендодавець, який не може належним чином довести факт пред'явлення рахунків, позбавлений права в судовому порядку стягнути орендну плату.

Вказане знайшло своє підтвердження у постановах Вищого господарського суду України по справам: № 905/4139/13 від 01.04.2014 р., № 904/312/14 від 16.09.2014 р.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч.2 ст.651 ЦК України).

Щодо доводів позивача про проведення відповідачем робіт з утеплення фасаду приміщень літ. "А-5", колегія суддів зазначає, що ці доводи є зміною підстави позову, і ця підстава не була зазначена ТОВ "ХПІ" при поданні позовної заяви, при цьому позивач має право змінити підставу позову лише до початку розгляду справи по суті.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 810601,00 грн., як збитків нанесених при неналежному використанні орендованих приміщень, та розірвання договору оренди нежитлових приміщень № 36 від 01.02.1998 р., укладеного між Акціонерним товариством "Харківський проектний інститут"(правонаступник ТОВ "Харківський проектний інститут") та Харківським гуманітарним інститутом "Народна українська академія" (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог вх. №17191 від 24.05.2016 року) задоволенню не підлягають, оскільки є недоведеними.

Колегія суддів зазначає, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги норм процесуального права і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, і при їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів.

Оскаржуване рішення таким вимогам не відповідає, оскільки прийнято за умов неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а тому це рішення підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 14.06.2016 року скасувати.

Постановити нове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України

Повний текст постанови складено 19.09.2016 року.

Головуючий суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.

Суддя Ільїн О.В.