РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2016Справа №910/10794/16

За позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"
доТовариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант"
провідшкодування шкоди в порядку регресу

Суддя Дупляк О. М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю
від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2016 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 04.07.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2016 розгляд справи відкладено на 08.08.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2016 продовжено строк розгляду спору на 15 днів, в судовому засіданні оголошено перерву до 23.08.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.08.2016 розгляд справи відкладено на 12.09.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2016 розгляд справи відкладено на 13.09.2016.

Через відділ канцелярії господарського суду 13.09.2016 від позивача надійшли додаткові пояснення на відзив відповідача (вих. № б/н від б/д; вх. № 06-37/8540).

В судове засідання 13.09.2016 представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи.

Таким чином, нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України).

Представник позивача в судове засідання 13.09.2016 з'явився. Надав суду усні пояснення по суті справи, в яких позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем, як страховиком виплачено страхове відшкодування, внаслідок чого до позивача в порядку ст. 27 Закону України "Про страхування " та статті 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) перейшло право вимоги (регресу) в межах здійснених фактичних затрат до відповідача, як до страховика особи, яка відповідальна за заподіяні збитки.

Відповідач у своєму відзиві (вих. № 03/3153 від 08.08.2016) визнав позовні вимоги частково на суму 10 055, 00 грн, так як при визначені розміру страхового відшкодування позивачем не був врахований фізичний знос транспортного засобу.

У судовому засіданні 13.09.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на які посилається позивач, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, 07.10.2015 в місті Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу "Форд", державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу "Чери", державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 05.02.2016 у справі № 761/1397/16-п ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення за статтею 124 КУпАП, проте провадження у справі закрито.

Судом установлено, що транспортний засіб "Форд", державний номер НОМЕР_1, застраховано позивачем згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" № 12316а4аа від 14.10.2014, укладеним між позивачем (страховик) та ОСОБА_4 (страхувальник) (далі - Договір).

Згідно з рахунком № 1024150 від 08.10.2015 Товариства з обмеженою відповідальністю "Віннер Автомотів" вартість ремонту автомобіля "Форд", державний номер НОМЕР_1 становить 15 358, 29 грн.

Позивачем на підставі наданих документів з урахуванням умов Договору, укладеного ним з страхувальником було складено страховий акт № 1.003.15.14643/VESKO21612 від 13.10.2015 та призначено до виплати страхового відшкодування у розмірі 15 358, 29 грн.

Позивачем, згідно з платіжним дорученням № 201 130 від 15.10.2015, копія якого наявна в матеріалах справи, здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 15 358, 29 грн на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Віннер Автомотів".

В квітні 2016 року позивач направив відповідачу заяву про відшкодування збитків в порядку регресу (вих. № 10086/14643/УБК), якою просив здійснити відшкодування шкоди в розмірі 15 358, 29 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач, як страховик особи, винної у вчиненні ДТП, зобов'язаний відшкодувати позивачеві в порядку регресу суму матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, розмір якої з урахуванням ліміту відповідальності та франшизи становить 14 858, 29 грн.

Статтею 4-3 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно з положеннями статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За приписами статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу "Форд", державний номер НОМЕР_1.

Однак, у разі якщо її цивільно-правова відповідальність перед третіми особами застрахована у певного страховика, то останній стає відповідальною особою, адже, внаслідок укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик в межах страхової суми несе відповідальність за шкоду, завдану застрахованою ним особою.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно із ст. 29 вказаного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Судом установлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Чери", державний номер НОМЕР_2 на момент вказаної ДТП була застрахована у відповідача згідно з полісом № АЕ/3030410, строком дії з 12.04.2015 по 11.04.2016.

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50 000,00 грн та встановлено франшизи в розмірі 500, 00 грн.

Таким чином, відповідач взяв на себе обов'язок відшкодувати шкоду заподіяну третім особам під час ДТП, яке сталася за участю забезпеченого транспортного "Чери", державний номер НОМЕР_2.

Доказів відшкодування відповідачем шкоди, заподіяної під час ДТП, яке сталася за участю забезпеченого транспортного "Чери", державний номер НОМЕР_2 власнику автомобіля "Форд", державний номер НОМЕР_1 та/або позивачу матеріали справи не містять.

З урахуванням вимог п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 25 Закону України "Про страхування" суд дійшов висновку, що рахунок № 1024150 від 08.10.2015 Товариства з обмеженою відповідальністю "Віннер Автомотів", страховий акт № 1.003.15.14643/VESKO21612 від 13.10.2015, платіжне доручення № 201 130 від 15.10.2015, копії яких наявні в матеріалах справи, є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які (витрати) виникли внаслідок ДТП. При цьому, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а тому реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення № 201 130 від 15.10.2015.

Вищевикладена позиція викладена у постанові Вищого господарського суду від 02.02.2016 у справі № 910/13155/15, від 21.01.2014 у справі № 910/11450/13, від 30.07.2013 у справі № 910/3655/13.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст. 9 "Про страхування" страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що шкода в розмірі 15 358, 29 грн, завдана при ДТП транспортному засобу "Форд", державний номер НОМЕР_1 належним чином доведена.

Відповідно до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Як зазначається у статті 9 Закону України "Про страхування", франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком.

Полісом № АЕ/3030410 встановлено безумовну франшизи в розмірі 500, 00 грн та визначено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50 000,00 грн.

З розрахунку позовних вимог вбачається, що позивачем враховано франшизу та ліміт відповідальності за шкоду, а тому визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 14 858, 29 грн.

Судом, при цьому, відхиляються доводи відповідача, що при визначені розміру страхового відшкодування позивачем не був врахований фізичний знос транспортного засобу, на підставі нижчевикладеного.

Згідно консультації № 95- R/21/9 від 01.07.2016, копія якої надана відповідачем в матеріали справи, фізичний знос транспортного засобу "Форд", державний номер НОМЕР_1 складає 42, 6 %.

При цьому, у вказаній консультації зазначено, що: пробіг транспортного засобу складає 44 800 км; рік випуску - 2014; термін експлуатації - 2 роки; пошкодження КТЗ вказані у калькуляції. Калькуляція пошкоджень в матеріали справи відповідачем не надана.

На останній сторінці консультації оцінювачем ОСОБА_3., зазначено: Приймаємо Ез=1-347510,5567/(605421,0*1.0)=0.426 (згідно пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів).

Відповідно до положень п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів Ез - коефіцієнт фізичного зносу. Значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки. Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювалися ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1. додатка 4.

Таким чином згідно консультації, термін експлуатації авто на дату дослідження складає два роки і він має пробіг 44800 км, тобто термін експлуатації зазначений в пункті 7.38 не перевищений і відсутній нормативний перепробіг. При цьому в консультації, не зазначено винятків, при настанні яких значення Ез приймається не таким, що дорівнює нулю.

Враховуючи, що матеріали справи не містять калькуляції пошкоджень транспортного засобу "Форд", державний номер НОМЕР_1, не містять доказів відновлення ремонтом або наявність корозійних руйнувань саме складових частин кузова, кабіни, рами транспортного засобу "Форд", державний номер НОМЕР_1, суд дійшов висновку про недоведеність тверджень відповідача, що фізичний знос зазначеного транспортного засобу складає 42, 6 %, дійсним обставинам справи. При цьому ухвалою авд 34.08.2016 суд викликав в судове засідання для дачі пояснень експерта-оцінювача, яким було складено вищезазначену консультацію, проте останній, не повідомивши суду причин, в судове засідання не з"явився.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно зі ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи, вищевикладене суд не приймає в якості доказу, який відповідає вимогам ст. 34 ГПК України консультацію № 95- R/21/9 від 01.07.2016, та відповідно відхиляє доводи відповідача, що фізичний знос транспортного засобу "Форд", державний номер НОМЕР_1 складає 42, 6 %, і мав бути врахований при розрахунку відшкодування.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, ОСОБА_6 Українки, буд. 26; ідентифікаційний код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; ідентифікаційний код 20474912) в порядку визначеному Законом України "Про виконавче провадження", страхове відшкодування в сумі 14 858 (чотирнадцять тисяч вісімсот п'ятдесят вісім) грн 29 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378,00 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.09.2016.

Суддя О. М. Дупляк