КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2016 р. Справа№ 910/3770/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі Петрик М.О.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю від 19.03.2015 року;

від відповідача: Войніч О.П. - представник за довіреністю від 17.02.2016 року;

від третіх осіб: 1) не з'явились;

2) не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2016

по справі №910/3770/16 (суддя: Морозов С.М.)

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес Страхування"

треті особи 1) Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Провіта"

2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Кий Агро"

3) ОСОБА_5

про стягнення 12 253, 96 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" суми страхового відшкодування у розмірі 12 253, 96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем за договором купівлі-продажу прав на регресні вимоги від 10.09.2014 року придбано у Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Провіта" право на регресні вимоги, зокрема, за страховим випадком у данній справі, за яким ТДВ "СК "Провіта" було виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля, пошкодженого при дорожньо-транспортній пригоді, винним у якій визнано водія іншого автомобіля і таким чином, позивач отримав, в силу приписів статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України, у межах страхової виплати, право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.04.2016 року по справі № 910/3770/16 у задоволені позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес Страхування" про стягнення 12 253, 96 грн. - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 12.04.2016, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2016 - скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що додатки № 1 до договору купівлі-продажу прав на регресні вимоги, які наявні в матеріалах справи містять однакові відомості.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями, апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 по справі № 910/3770/16 розподілено судді - доповідачу Станіку С.Р. для розгляду у складі колегії суддів: головуючий суддя: Станік С.Р., судді: Корсакова Г.В., Хрипун О.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2016 апеляційну скаргу по справі №910/3770/16 прийнято до провадження колегією суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Корсакова Г.В., Хрипун О.О. порушено апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 15.06.2016.

Представник позивача в судовому засіданні 15.06.2016 підтримував апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення - скасувати.

Представник відповідача в судовому засіданні 15.06.2016 надав пояснення по справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2016 відкладено розгляд справи до 05.07.2016 року.

Розпорядженням Керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2016 року, у зв'язку із перебуванням головуючого судді Станіка С.Р. на лікарняному справу № 910/3770/16 передано на повторний автоматизований розподіл.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу справ від 05.07.2016 року, справу № 910/3770/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.07.2016 року, справу № 910/3770/16 прийнято до розгляду колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А. та призначено до розгляду на 07.09.2016 року.

Представник позивача у судовому засіданні 07.09.2016 року підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 07.09.2016 року заперечував протии задоволення апеляційної скарги та просив суд ріщення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 31.07.2013 року в м. Києві на вул. Мішуги - вул. Руденко, ОСОБА_5, керуючи автомобілем "KIA Carens", реєстраційний номер НОМЕР_1, на перехресті нерівнозначних доріг, при виїзді на другорядну дорогу не надала дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, чим порушила п. 16.14 ПДР та здійснила зіткнення з транспортним засобом "Toyota Corolla" реєстраційний номер НОМЕР_2, що перебував під керуванням ОСОБА_8, власником якого є ТОВ «Кий Агро» внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Зазначена обставина підтверджується наявною в матеріалах справи копією довідки №9239813, складеної ВДПІ Дарницького РУ м. Києва.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 23.08.2013 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу в доход держави в розмірі 340,00 грн.

25.12.2012 року між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Провіта" (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кий Агро" (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №09/50/5804484 (далі - договір страхування), згідно з умовами якого позивач прийняв на себе обов'язок по страхуванню автомобіля Toyota Corolla реєстраційний номер НОМЕР_2.

16.10.2013 року ТОВ «Кий Агро» звернулося до ТДВ «Страхова компанія «Провіта» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно наявної в справі ремонтної калькуляції №D0105 від 06.08.2013, складеної по системі AUDATEX, вартість ремонту автомобіля Toyota Corolla реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 18 053,05 грн.

Водночас, між 05.08.2014 року Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Провіта" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кий Агро" укладено угоду про розмір страхового відшкодування №50-12314/1 від 05.08.2014р., згідно з п. 1. якої сторони дійшли взаємної згоди в тому, що розмір страхового відшкодування за страховим випадком, який мав місце 31.07.2013р., з транспортним засобом "Toyota Corolla" реєстраційний номер НОМЕР_2, становить 12 763,96 грн.

Відповідно до складеного ТДВ "СК "Провіта" страхового акту №50-12314/1 та угоди про розмір страхового відшкодування №50-12314/1 від 05.08.2014р., розмір страхового відшкодування, який підлягає до виплати страхувальнику складає 12 763,96 грн.

Враховуючи зазначене, ТДВ "СК "Провіта" на виконання умов договору страхування виплатило страхувальнику страхове відшкодування в сумі 12 763, 96 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №3699 від 05.08.2014р. на вказану суму.

10.09.2014р. між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Провіта" (продавець) та позивачем (покупець) було укладено договір купівлі продажу прав на регресні вимоги (надалі - договір купівлі-продажу), відповідно до 3.1. якого продавець продає (переуступає) покупцю права на регресні вимоги, які включають в себе регресні справи (перелік яких міститься в додатку №1 до цього договору), а покупець приймає такі регресні вимоги та зобов'язується сплатити на користь продавця винагороду.

В наданій до позовної заяви копії додатку №1 до договору купівлі-продажу, зокрема, зазначено, що продавцем передано, а покупцем прийнято справу по страхувальнику ТОВ "Кий Агро", винна особа - ОСОБА_5, номер договору - №09-50/5804484, транспортний засіб страхувальника - "Toyota Corolla" реєстраційний номер НОМЕР_2, транспортний засіб винної особи - "KIA Carens" реєстраційний номер НОМЕР_1, дата страхового випадку - 31.07.2013р.

13.10.2015 року позивачем було направлено на адресу відповідача заяву про виплату відшкодування в порядку регресу, якою позивач повідомив про те, що між ТДВ "СК "Провіта" та останнім укладено Договір купівлі-продажу, а також те, що відповідачу необхідно здійснити виплату суми страхового відшкодування в розмірі 12 763,96 грн.

У зв'язку з невиплатою відповідачем суми страхового відшкодування у вказаному розмірі, позивач звернувся до суду першої інстанції із даним позовом.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003р., відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів, а вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу відповідно до п. 2.3 Методики - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісних транспортних засобів.

Системне тлумачення наведених вище положень чинного законодавства дає підстави вважати, що в разі пошкодження транспортного засобу розмір шкоди, завданої транспортному засобу, що підлягає відшкодуванню страховиком, визначається виходячи з оцінки вартості витрат, які несе власник пошкодженого транспортного засобу при здійсненні його відновлювального ремонту.

Згідно рахунку-фактури №201302938 від 06.08.2013р., складеного Товариством з обмеженою відповідальністю "Автосаміт на столичному", вартість ремонту автомобіля Toyota Corolla реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 30 633,49 грн.

Згідно наявної в справі ремонтної калькуляції №D0105 від 06.08.2013, складеної по системі AUDATEX, вартість ремонту автомобіля Toyota Corolla реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 18 053,05 грн.

Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.

Аналогічної позиції притримується Вищий господарський суд України у своїх постановах від 23.08.2011р. у справі №42/92, від 07.08.2012р. у справі №2/22, від 01.03.2011р. у справі №47/372.

Як зазначалось вище, між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Провіта" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кий Агро" укладено угоду про розмір страхового відшкодування №50-12314/1 від 05.08.2014р., згідно з п. 1. якої сторони дійшли взаємної згоди в тому, що розмір страхового відшкодування за страховим випадком, який мав місце 31.07.2013р., з транспортним засобом "Toyota Corolla" реєстраційний номер НОМЕР_2, становить 12 763,96 грн.

Відповідно до складеного ТДВ "СК "Провіта" Страхового акту №50-12314/1 та угоди про розмір страхового відшкодування №50-12314/1 від 05.08.2014р., розмір страхового відшкодування, який підлягає до виплати страхувальнику складає 12 763,96 грн.

Враховуючи зазначене, ТДВ "СК "Провіта" на виконання умов договору страхування виплатило страхувальнику страхове відшкодування в сумі 12 763,96 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №3699 від 05.08.2014р. на вказану суму.

Заперечуючи проти виплати страхового відшкодування, відповідач зазначає, що вищевказаною угодою про розмір страхового відшкодування сторони передбачили, що страхове відшкодування виплачується шляхом перерахування на рахунок СТО ТОВ «Тайм-ТМ». Водночас, як вбачається із платіжного доручення № 3699 від 05.08.2014 року, ТДВ «Страхова компанія «Провіта» здійснила виплату страхового відшкодування на рахунок ТОВ «Кий Агро».

Крім того, відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів сплати страхового відшкодування по догвоору добровільного страхування наземного транспорту.

Беручи до уваги, відповідач вважає, що в матеріалах справи відсутні докази сплати страхового відшкодування.

Проте, колегія суддів зазначає, що чиним законодавством України не пеердбачена заборона виплати страхового відшкодування безпосередньо на рахунок страхувальника.

До того ж, здійснення виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування в порядку регресу.

За таких обставин, твердження відповідача, що в матеріалах справи відсутні докази сплати ТОВ «Кий Агро» страхового відшкодування є необгрунтованими.

Щодо доказів сплати страхового платежу, то колегія суддів зазначає, що згідно із страхового акту № 50-12314/1 вбачається, що ТОВ «Кий Агро» 25.12.2012 року здійснила страховий платіж за договором страхування № 09/50/5804484 у сумі 8 657, 06 грн.

При цьому, колегія суддів вказує, що обов'язки, пов'язані з оцінкою шкоди та підстав виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування не стосуються ТДВ "Експрес Страхування", а тому відсутні підстави особи, до якої перейшло право вимагати виплати страхового відшкодування в порядку регресу доводи обґрунтованість виплати страхового відшкодування страховиком за договором добровільного страхування.

Також, відповідач наголошує на тому, що відповідно до п. 37.1.4. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, а позивач подав відповідну заяву відповідачу лише 27.10.2015р., у зв'язку з чим відмова останнього від виплати страхового відшкодування є обґрунтованою.

Однак, із зазначеним колегія суддів погодитись не може, оскільки наведена норма визначає можливість відмови страховика у виплаті страхового відшкодування страхувальнику в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж встановлених строків, і не містить підстав для відмови у задоволенні вимоги страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, до особи, відповідальної за завдані збитки, про відшкодування виплачених ним фактичних сум у межах, переданих договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 15.04.2015р. у справі №3-49гс15.

Крім того, заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач зазначає, що укладений між позивачем та ТДВ «Страхова компанія «Провіта» договір купівлі-продажу є фактично договором факторингу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За своєю юридичною природою договір факторингу є різновидом відступки вимоги з особливим суб'єктним складом. Характерною особливістю договору факторингу є передусім наявність у договорі двох спеціальних суб'єктів - фактора, яким виступає банк або інша фінансова установа, та клієнт - суб'єкт підприємницької діяльності.

Отже, саме суб'єктивний склад сторін у договорі відрізняє договір факторингу від договору відступки права вимоги.

Беручи до уваги те, що сторонами договору купівлі-продажу прав на регресні вимоги є фізична особа - підприємець та Товариство з додатковою відповідальністю, колегія суддів приходить до висновку, що даний договір є договором відступки права вимоги.

Водночас, відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем подано до суду два документи, а саме додатки №1 до договору купівлі-продажу, які по змісту не відповідають один одному.

Беручи до уваги зазначене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що наявність вказаних розбіжностей в наданих до суду документів ставить під сумнів існування обставин зазначених позивачем.

Однак, колегія суддів не погоджується із даними висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Так, із наданих позивачем додатків № 1 до договору купівлі-продажу прав на регресні вимоги від 10.09.2014 року вбачається, що ТДВ «Страхова компанія «Провіта» були передані регресні вимоги, зокрема, по страхувальнику - ТОВ "Кий Агро", винної особи - ОСОБА_5, виду страхування - КАСКО, номеру договору - №09-50/5804484, транспортного засобу страхувальника - "Toyota Corolla" реєстраційний номер НОМЕР_2, транспортного засобу винної особи - "KIA Carens" реєстраційний номер НОМЕР_1, дати страхового випадку - 31.07.2013р.

Проте, у додатку № 1, який був доданий позивачем до пояснень на відзив відповідача, окрім вищевказаної інформації містяться відомості щодо суми страхової виплати - 12 763,96 грн. та № п/д та дати - 3699 05.08.2014р.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вказані додатки не містять суперечливої інформації, а другий додаток лише має більш розширену інформацію про регресні вимоги, які передаються.

Дані додатки підписані сторонами та скріплені відтисками печаток.

Сторони справи не надали суду належних та допустимих доказів визнання вказаних додатків до договору-купівлі недісними, а тому колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави вважати, що до позивача не перейшло право вимоги щодо сплати страхового відшкодування, яке виникло внаслідок ДТП від 31.07.2013 року.

Беручи до уваги те, що до позивача перейшло право вимоги до відовідача щодо стягнення страхового відщкодування, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі у сумі 12 253, 96 грн. (12 763, 96 грн. (страхове відшкодування) мінус 510, 00 грн. (франшиза)).

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 104 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2016 року - скасуванню.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2016 року задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2014 року у справі № 910/3770/16 скасувати.

3. Позовні вимоги задовольнити повністю.

4. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Провіта" (01004, м.Київ, вул. Червоноармійська, 15/2, ) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (04114, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_4) 12 253, 96 грн. страхового відшкодування, 1378, 00 грн. судового збору.

5. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Провіта" (01004, м.Київ, вул. Червоноармійська, 15/2, ) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (04114, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_4) 1 515, 80 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

7. Матеріали справи № 910/3770/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко