РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2016 р. Справа № 903/449/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуюча суддя Сініцина Л.М.

судді Василишин А.Р.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Кужель Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача - Ратнівської селищної ради від 28.07.2016 р. на рішення господарського суду Волинської області від 19.07.16 р. у справі № 903/449/16

за позовом Ратнівської селищної ради

до відповідача ОСОБА_2 особи - підприємця ОСОБА_3

про знесення самочинно збудованого нежитлового приміщення

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_4 - адвокат, угода, свідоцтво в справі;

від відповідача: ОСОБА_3- підприємець.

Рішенням господарського суду Волинської області від 19.07.2016 р. у справі № 903/449/16 (суддя Костюк С.В.) відмовлено в позові Ратнівської селищної ради до Підприємця ОСОБА_3 про знесення самочинно збудованого нежитлового приміщення силами власника землі - Ратнівської селищної ради з одночасним відшкодуванням Ратнівській селищній раді за рахунок підприємця ОСОБА_3 підтверджених витрат на знесення. При прийнятті рішення суд виходив з того, що позивачем не підтверджено жодними належними доказами того, що підприємцем ОСОБА_3 порушено земельне законодавство при будівництві павільйону та здійснено його самочинне будівництво; разом з тим, подані ним докази підтверджують, що павільйон будувався без будь-яких порушень.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Ратнівська селищна рада звернулася з апеляційною скаргою від 28.07.2016 р., в якій просила рішення господарського суду Волинської області від 19.07.2016 р. у справі № 903/449/16 про відмову у позові скасувати; постановити нове, яким позов задоволити; вирішити питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на те, судом неповно з'ясовано обставини справи, що призвело до постановлення судом першої інстанції незаконного і несправедливого рішення про відмову у позові; судом грубо порушено вимоги пункту 3 статті 84 ГПК України щодо обов'язкового зазначення доводів, за якими суд відхиляє докази сторін. Оцінивши наявні у матеріалах справи документи (рішення селищної ради, договір оренди землі, рішення виконкому, висновки Волиньдержбудекспертизи та Волинської санепідемстанції, дозволи інспекції ДАК та ГУ Держкомзему) суд прийшов до висновку, що до початку будівництва павільйону підприємець отримав всі необхідні висновки і погодження. Судом зроблено висновки, що докази, надані відповідачем до відзиву на позов підтверджують, що будівництво павільйону по ремонту годинників здійснювалось у відповідності до нормативно-правових актів, чим спростовано твердження позивача, що павільйон по ремонту годинників є самочинним будівництвом. Суд вдався до дослідження та оцінки саме цих документів, хоча позивач не оспорював наявність у відповідача відповідних дозволів і погоджень на проект будівництва павільйону по ремонту годинників площею 31,9 м. кв. на орендованій земельній ділянці площею 0,0038 га (38 м2) і не ставив під сумнів його право будувати нежитлове приміщення, згідно затвердженого проекту на відведеній для цього земельній ділянці. Отримавши відповідні дозволи та погодження, відповідач самочинно, без будь-яких проектів, дозволів та погоджень, побудував павільйон площею 63 м. кв., переважно на землях Ратнівської селищної ради, на які не мав будь-яких майнових прав. Після чого отримав свідоцтво про право власності на неіснуючий об'єкт площею 31,9 м. кв. Висновок суду, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу в підтвердження того, що підприємцем ОСОБА_5 при будівництві павільйону порушено земельне законодавство, не ґрунтується на законі та не відповідає дійсності. Чинне законодавство не містить положень, які б зобов'язували підтверджувати факт здійснення особою будівництва на земельній ділянці, яка їй не надавалася, виключно актами перевірок, проведених Держсільгоспінспекцією України. Селищна рада зверталась із листом № 70/01-44 до Управління Держсільгоспінспекції із заявою про порушення відповідачем земельного законодавства і з вимогою притягнути його до встановленої відповідальності та вжити заходів щодо звільнення захопленої земельної ділянки. З метою отримання доказів розміщення самочинного будівництва за межами орендованої земельної ділянки, позивач уклав договір № 0 з Ратнівським районним виробничим відділом Волинської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" про проведення топографо-геодезичної зйомки земельної ділянки для обслуговування павільйону по ремонту годинників по вул. Кузьміна на території смт. Ратне. Проведеною 19.02.2016 р. зйомкою зафіксовано факт розміщення в смт. Ратне по вул. Кузьміна капітальної забудови із зупинкою загальною площею 63 м. кв., з яких лише 9 м. кв. знаходяться в межах орендованої відповідачем земельної ділянки, решта 54 м. кв. - за її межами. Зазначена топографо-геодезична зйомка була долучена до позовної заяви і наявна у матеріалах господарської справи. Однак, судом цей письмовий доказ не досліджений, будь-якої оцінки йому не надано і в судовому рішенні про нього взагалі не згадується.

Відповідач - Підприємець ОСОБА_3, у відзиві на апеляційну скаргу просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на те, що самочинного будівництва не проводив; на підставі проектної документації та договору про оренду земельної ділянки отримав дозвіл на виконання будівельних робіт; рішенням виконавчого комітету павільйону по ремонту годинників присвоєно окремий адресний номер; наявна декларація про готовність об'єкта до експлуатації; дія договору оренди продовжена на 5 років та селищною радою надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для викупу земельної ділянки.

Відповідно до частин 1, 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу (далі ГПК України) у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Представник позивача (апелянта) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених в ній; пояснив, що відповідачу було надано в оренду ділянку площею 38 км. м., після чого дозвіл на будівництво нежитлового приміщення площею 31 кв.м., а відповідач побудував споруду площею 64 кв. м., лише 9 кв. м. з яких перебуває на його ділянці, тобто він здійснив самовільне будівництво на неналежній йому ділянці; просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення господарського суду Волинської області скасувати та прийняти нове, про задоволення позову.

Відповідач в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив повністю з підстав викладених в відзиві, пояснив, що побудував більше за площею приміщення з дозволу голови селищної ради; просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Волинської області - без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу; перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ

05.12.2008 р. Ратнівською селищною радою (орендодавець) та підприємцем ОСОБА_3 (орендар) укладено договір оренди землі № 14, згідно пункту 1.1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування павільйону по ремонту годинників, яка знаходиться в смт. Ратне, вул. Кузьміна Ратнівської селищної ради (а.с.94-100).

Пунктом 2 договору передбачено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0038 га, у тому числі забудовані землі.

Відповідно до пункту 8 договору договір укладено на три роки (у разі укладення договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - з урахування ротації культур згідно з проектом землеустрою). Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктами 15-16 договору сторони погодили, що земельна ділянка передається в оренду для обслуговування павільйону по ремонту годинників. Цільове призначення земельної ділянки комерційне.

Згідно пункту 18 договору передача земельної ділянки в оренду здійснюється з розробленням проекту її відведення. Підставою розроблення проекту відведення земельної ділянки є рішення Ратнівської селищної ради № 19/61 від 01.04.2008 р. Організація розроблення проекту відведення земельної ділянки і витрати, пов'язані з цим, покладаються на орендаря.

Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (пункт 43 договору).

Договір підписаний повноважними представниками сторін, скріплений печаткою позивача (орендодавця) та зареєстрований в Ратнівському відділенні Волинської регіональної філії ДП "Центр ДЗК", про що, у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.12.2008 р. за № 18 (а.с.96, на звороті).

Актом прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 25.12.2008 р. Ратнівська селищна рада передала в оренду терміном на три роки земельну ділянку загальною площею 38 м. кв., а підприємець ОСОБА_3 прийняв в оренду терміном на три роки земельну ділянку загальною площею площею 38 м. кв. Земельна ділянка розташована на території смт. Ратне по вул. Кузьміна. Сторони зобов'язуються дотримуватися норм та положень чинного законодавства та договору оренди (а.с.101).

Акт підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печаткою орендодавця.

За заявою підприємця від 05.05.2009 р. (а.с.102), рішенням виконавчого комітету Ратнівської селищної ради № 78 від 26.05.2009 р. надано дозвіл підприємцю ОСОБА_3 на будівництво павільйону по ремонту годинників по вул. Кузьміна смт. Ратне на земельній ділянці, наданій на умовах оренди; зобов'язано підприємця ОСОБА_3 отримати в органах архітектури вихідні дані на розробку проектної документації на будівництво павільйону по ремонту годинників; після виготовлення необхідної проектної документації отримати дозвіл на початок будівельних робіт в інспекції держархбудконтролю у Волинській області; після закінчення будівництва пред'явити об'єкт приймальній комісії для здачі в експлуатацію (а.с.103).

Додатковою угодою від 01.01.2012 р. до договору оренди землі від 23.12.2008 р. визначено нормативну грошову оцінку земельної ділянки та змінено орендну плату (а.с.104).

Рішенням селищної ради від 22.02.2012 р. № 13/13 продовжено підприємцю ОСОБА_3 договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться по вул. Кузьміна, 2а, смт. Ратне для обслуговування павільйону по ремонту годинників площею 38 м. кв., терміном на 5 (п'ять) років (а.с.105).

На підставі даного рішення, Ратнівською селищною радою та підприємцем ОСОБА_3 укладено додаткові угоди від 01.01.2013 р., від 01.01.2014 р. та від 01.01.2015 р. до договору оренди землі № 14 від 05.12.2008 р., якими сторони вносили зміни до договору в частині збільшення грошової оцінки, орендної плати та продовжували термін дії договору оренди на 2013, 2014 та 2015 роки (а.с.106-198).

Додаткові угоди підписані повноважними представниками сторін та скріплені печаткою орендодавця.

Як вбачається з матеріалів справи, висновком державного пожежного нагляду по наміченій земельній ділянці на будівництво павільйону по ремонту годинників в смт. Ратне по вул. Кузьміна за № 04/3601 від 16.06.2009 р., наданим Управлінням наглядово-профілактичної діяльності ГУ МНС України в Волинській області, було запропоновано заходи для забезпечення пожежної охорони (а.с.55).

Висновком Відділу містобудування архітектури та житлово-комунального господарства Ратнівської райдержадміністрації від 20.07.2009 р. після вивчення містобудівної документації на забудову смт. Ратне та висновків служб державного нагляду (санепідемстанції, ГУ МНС, управління земельних ресурсів) погоджено ОСОБА_3 будівництво павільйону по ремонту годинників в смт. Ратне по вул. Кузьміна (а.с.56).

Висновком Волинської обласної санепідстанції № 5.1/61 на проект будівництва від 03.03.2010 р. було погоджено проект "Будівництво павільйону по ремонту годинників з автобусною зупинкою" смт. Ратне, вул. Кузьміна (а.с.63).

Експертним висновком ГУ МНС України в Волинській області від 09.03.2010 р. у проектній документації на будівництво павільйону по ремонту годинників з автобусною зупинкою порушень вимог пожежної безпеки не виявлено (а.с.64).

Позитивним висновком комплексної державної експертизи по робочому проекту Філії державного підприємства "Спеціалізована державна експертна організація Центральна служба української державної будівельної експертизи" у Волинській області "Волиньдержбудекспертиза" від 25.03.2010 р. № 536/03-47-10 рекомендовано робочий проект "Будівництво павільйону по ремонту годинників з автобусною зупинкою по вул. Кузьміна в смт. Ратне" до затвердження в його робочих показниках (а.с.61-61).

30.04.2010 р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області надано дозвіл № 283 на виконання будівельних робіт (а.с.38).

03.09.2010 р. Головним управлінням держкомзему у Волинській області підприємцю ОСОБА_3 надано дозвіл № 113 на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару грунту) земельної ділянки (а.с.59-60).

Рішенням Виконавчого комітету Ратнівської селищної ради Ратнівського району Волинської області павільйону по ремонту годинників, який знаходиться у смт. Ратне по вул. Кузьміна і належить підприємцю ОСОБА_3 присвоєно окремий адресний номер, а саме: вул. Кузьміна, 2а (а.с.39).

Інспекцією ДАБК у Волинській області 23.12.2011 р. зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації (а.с.40-46).

13.11.2015 р. реєстраційною службою Ратнівського районного управління юстиції підприємцю ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності за №47579638 на нерухоме майно - нежитлове приміщення А-1 павільйон по ремонту годинників з автобусною зупинкою загальною площею 31,9 кв. м., форма власності приватна (а.с.118).

Рішенням Ратнівської селищної ради від 18.12.2015 р. № 2/73 підприємцю ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,004 га для обслуговування павільйону по ремонту годинників, який знаходиться по вул. Кузьміна, 2а, смт. Ратне, Волинської області, для викупу у власність.

07.03.2016 р. Ратнівська селищна рада звернулася з листом № 70/01-44 до заступника начальника Державної інспекції сільського господарства у Волинській області із проханням притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності та вжити заходів щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, посилаючись на те, що при проведенні топографо-геодезичної зйомки земельної ділянки встановлений факт будівництва будівлі на самовільно зайнятій ділянці площею 54 кв. м. (а.с.109).

Листом № 01-14/550 від 15.04.2016 р. Держсільгоспінспекція у Волинській області повідомила Ратнівську селищну раду про те, що перевірку проведено та встановлено, що підприємець ОСОБА_3 дійсно використовує земельні ділянки площею 0,0042 га без правовстановлюючих документів для обслуговування павільйонів по ремонту годинників, будівля павільйону по ремонту годинників з автобусною зупинкою лише частково розміщена на земельній ділянці, яка надавалася в оренду підприємцю ОСОБА_3 на площі 9 м. кв., решта будівлі знаходиться на землях комунальної власності, які не надані у власність та користування площею 47 м. кв.; за результатами перевірки складено акт перевірки, видано припис про усунення порушення в місячний термін та складено протокол про адміністративне правопорушення за самовільне зайняття земельної ділянки (а.с.110).

Однак, листом № 01-14/578 від 22.04.2016 р. Держсільгоспінспекція у Волинській області відкликала свій лист № 01-14/550 від 15.04.2016 р. про результати розгляду листа Ратнівської селищної ради у зв'язку з тим, що при розгляді справи про вчинення адміністративного правопорушення гр. ОСОБА_3 встановлено, що правових підстав у державного інспектора для проведення перевірки підприємця ОСОБА_3А не було; інспекцією винесено постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення щодо підприємця ОСОБА_3 (а.с.111).

22.06.2016 р. Ратнівська селищна рада звернулася до господарського суду Волинської області з позовом до підприємця ОСОБА_3 про знесення самочинного будівництва, яке знаходиться на не відведеній йому земельній ділянці (а.с.3-6).

Відповідно до частини 1 статті 376 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Абзацами 1-3 пункту 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 р. "Про практику застосування судами статті 376 Цивільний кодексу України ("про правовий режим самочинного будівництва") визначено, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень. Будівництвом об'єкта нерухомості на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, вважається спорудження таких об'єктів на земельній ділянці, що не віднесена до земель житлової й громадської забудови, зокрема, наданій для ведення городництва, сінокосіння, випасання худоби тощо, цільове призначення або вид використання якої не змінено в установленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, підприємцем ОСОБА_3 було отримано дозвіл на будівництво павільйону по ремонту годинників з автобусною зупинкою; було введено його в експлуатацію; рішенням виконкому присвоєно йому окремий адресний номер, хоча частково будівництво павільйону здійснено на земельній ділянці, яка йому не була відведена, що вбачається з топографо-геодезичної зйомки, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с.27), оригінал оглянуто колегією суддів в судовому засіданні.

Однак, враховуючи приписи частини 1 статті 376 ЦК України та абзацу 3 пункту 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 р., позивачем не доведено, що відповідачем збудовано павільйон на земельній ділянці, що не віднесена до земель житлової й громадської забудови.

Крім того, згідно частини 2 статті 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Як встановлено матеріалами справи, підприємцю ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення А-1 павільйон по ремонту годинників з автобусною зупинкою площею 31.9 м. кв.

Отже, весь павільйон по ремонту годинників не можна вважати самочинним будівництвом, оскільки на площу 31,9 м. кв. наявне свідоцтво про право власності.

Відповідно до частини 1 статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Враховуючи дану норму ЦК та те, що позивач надав суду довідку про те, що земельна ділянка по вул. Кузьміна, яка знаходиться під павільйоном по ремонту годинників і не відведена відповідачу, у приватну чи державну власність чи користування із земель комунальної власності не передавалася (а.с.33), до підприємця ОСОБА_3 переходить право користування на земельну ділянку, на якій розміщений павільйон площею 31,9 м. кв.

Згідно абзаців 1, 4 пункту 5 постанови пленуму № 6 від 30.03.2012 р. відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. Розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми та положень частини сьомої статті 376 ЦК, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об'єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Контроль в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності покладено на Держсільгоспінспекцію України, яка діє згідно Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, в областях - на відповідні сільгоспінспекції області.

До повноважень інспекції віднесено дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; припинення будівництва та експлуатації об'єктів у разі порушення вимог земельного законодавства до повного усунення виявлених порушень і ліквідації їх наслідків.

Держсільгоспінспекції та її посадові особи в межах своїх повноважень мають право: складати акти перевірок, протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, давати обов'язкові для виконання приписи (розпорядження), а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок для притягнення винних осіб до відповідальності.

Надані позивачем в підтвердження того, що підприємцем ОСОБА_3 при будівництві павільйону порушено земельне законодавство, листи Держсільгоспінспекції у Волинській області № 01-14/550 від 15.04.2016 р. та № 01-14/578 від 22.04.2016 р. свідчать про те, що акт перевірки, протокол про адміністративні правопорушення щодо підприємця ОСОБА_3 складені не правомірно та, при розгляді відповідно до законодавства справи про адміністративне правопорушення, інспекцією винесено постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення щодо підприємця ОСОБА_3

Тобто, доводи апелянта щодо складеного протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 є не доведеними, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Доказів щодо того, чи можлива перебудова об'єкту і відповідач відмовляється від такої перебудови суду позивачем не надано.

За наведених обставин, враховуючи норми чинного законодавства та наявні матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлена позовна вимога про знесення самочинно збудованого нежитлового приміщення в цілому силами власника землі - Ратнівської селищної ради з одночасним відшкодуванням Ратнівській селищній раді за рахунок підприємця ОСОБА_3 підтверджених витрат на знесення, є безпідставною, не підтверджена належними та допустимими доказами, не ґрунтується на нормах чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а тому не підлягає до задоволення.

Господарський суд Волинської області правомірно прийшов до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог Ратнівської селищної ради та правомірно прийняв рішення про відмову в позові.

Відповідно до частини 1 статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи апелянта щодо того, що відповідач без проекту, дозволу та погоджень побудував павільйон площею 63 м. кв. переважно на землях Ратнівської селищної ради, колегією суддів не приймаються, оскільки первинними доказами у справі (свідоцтвом про право власності, декларацією про готовність об'єкта до експлуатації) підтверджено площу павільйону з автобусною зупинкою 31,9 м. кв.; містобудівними умовами і обмеженнями, підписаними селищним головою, передбачені тільки можливі мінімальні відступи будівлі від меж земельної ділянки, максимальними відступами не обмежено (а.с.50-52); доказів технічної можливості розподілу павільйону та його можливої перебудови на вимогу апеляційного суду позивач не надав.

Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними, необґрунтованими та не беруться до уваги колегією суддів, оскільки спростовуються вищенаведеним та матеріалами справи, не відповідають нормам законодавства, що регулюють дані правовідносини, не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення та не можуть бути підставою для його скасування.

Рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права та повним дослідженням усіх обставин справи, висновки суду відповідають матеріалам справи та ґрунтуються на нормах чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу - без задоволення.

Апеляційний господарський суд залишає рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу - без задоволення, якщо рішення є законним та обґрунтованим.

За таких обставин, підстав для скасування рішення не вбачається.

Апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги залишаються за апелянтом.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Волинської області від 19.07.2016 р. у справі № 903/449/16, залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача - Ратнівської селищної ради від 28.07.2016 р. - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуюча суддя Л.М. Сініцина

Судді А.Р. Василишин

ОСОБА_1