РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2016 р. Справа № 902/450/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Філіпова Т.Л.

судді Бучинська Г.Б. ,

судді Василишин А.Р.

при секретарі Дроздюк О.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАВІКА" на рішення господарського суду Вінницької області від 29.07.16 р. у справі №902/450/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємство "АВІС", м. Вінниця

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАВІКА"

про стягнення штрафу на суму 1 337 382,50 грн.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 15.09.2016 р. у справі №902/450/16 (суддя Маслій І.В.) позов Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємство "АВІС" до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАВІКА" про стягнення штрафу на суму 1 337 382,50 грн. - задоволено повністю.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення, виходив з того, що позовні вимоги відповідають чинному законодавству і фактичним обставинам справи, підтверджені належними доказами.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Вінницької області від 29.07.2016 р. у справі №902/450/16 відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 29.07.2016 р. у справі № 902/450/16 щодо стягнення із Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАВІКА" штрафу у сумі 1 337 382,50 грн. за недопостачу соняшника та 20 060,73 грн. витрат зі сплати судового збору. Прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «АВІС» про стягнення штрафу та судових витрат.

В апеляційній скарзі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАВІКА" посилається на ту обставину, що господарський суд Вінницької області порушив норми матеріального та процесуального права що призвело до неправильного вирішення питання та винесення помилкового рішення. Крім того, суд не в повному обсязі з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Зокрема, скаржник звертає увагу на те, що суд першої інстанції невірно визначивши неправомірність дій відповідача щодо зупинення подальшої поставки соняшника на адресу ТОВ підприємство «АВІС» восени 2014 року у звязку із тим, що позивач перестав сплачувати за поставлений товар та підтвердивши таким чином відсутність вини відповідача у невиконанні обовязків, передбачених п.п.2.2.5 та п.п.2.2.6. Договору, допустив порушення норм ст.614 ЦК України.

Крім того, на думку відповідача суд першої інстанції визначаючи наявність обовязку у СТОВ «АКВАВІКА» поставляти соняшник ТОВ «АВІС» незважаючи на неоплату ним товару по сьогоднішній день не врахував також положення п.6 ст.3 ЦК України, яким визначено принцип справедливості, добросовісності та розумності. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Адже СТОВ «АКВАВІКА» є сільськогосподарським товаровиробником і планує свою діяльність безпосередньо від надходження коштів з реалізації продукції власного виробництва. Оскільки у визначений Договором ДА-34 від 12.02.2014 р. для поставки товару строк ТОВ «АВІС» не розрахувалось за нього, то відповідно і не має права вимагати наступної поставки в розумінні ст..655 ЦК України.

Також, на думку скаржника суд першої інстанції у своєму рішенні не обґрунтував, чому саме він не взяв до уваги наведені відповідачем докази того, що вимогу про необхідність сплати штрафу Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "АКВАВІКА" до розгляду справи у суді не отримувало.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.08.2016 р. апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАВІКА" прийнято до провадження, справу призначено до слухання.

13.09.2016 р. Товариство з обмеженою відповідальністю - підприємство "АВІС" надало Рівненському апеляційному господарському суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАВІКА" залишити без задоволення, рішення господарського суду Вінницької області від 29.07.2016 р. без змін.

У судове засідання апеляційної інстанції представник Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАВІКА" - ОСОБА_2 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та надав пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Вінницької області від 29.07.16 р. у справі №902/450/16 є незаконним та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить його скасувати і прийняти нове рішення.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємство "АВІС" - ОСОБА_1 заперечила проти доводів апеляційної скарги та надала пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Вінницької області від 29.07.16 р. у справі №902/450/16 є законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 12.02.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю - підприємством "АВІС" (Сторона 1) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "АКВАВІКА" (Сторона 2) укладено договір купівлі-продажу сільськогосподарської продукції №ДА-34.

Відповідно до умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю - підприємством "АВІС" зобов'язується передати у власність Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "АКВАВІКА" посівний матеріал високоолеїнового соняшника (надалі іменується "Посівний матеріал") та здійснити розрахунок за поставлений Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "АКВАВІКА" соняшник, вирощений із Посівного матеріалу (п. 1.1.1. Договору);

Сторона 2 зобов'язується прийняти Посівний матеріал й використати його за призначенням, встановленим даним Договором, здійснити за нього розрахунок та поставити Стороні 1 соняшник, вирощений із Посівного матеріалу (надалі іменується "Соняшник") (п. 1.1.2 Договору);

Сторона 1 зобов'язується прийняти соняшник, вирощений Стороною 2 із Посівного матеріалу та оплатити його вартість протягом десяти банківських днів від дня фактичного отримання Соняшника від Сторони 2 із одночасним підписанням накладних, актів приймання-передачі та інших документів, передбачених даним Договором (п. 1.1.3. Договору).

Найменування, кількість Предмету Договору, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), одиниці виміру, ціна одиниці виміру та загальна сума Предмету Договору визначаються у специфікаціях, рахунках, видаткових накладних, та/або інших товаросупровідних документах, які є невід'ємною частиною даного Договору (п. 1.3. Договору).

Відповідно до п. 2.1.1. Договору, Сторона 1 зобов'язується передати у власність Стороні 2 Посівний матеріал із високоврожайного соняшника у кількості 215 посівних одиниць загальною вартістю 344 873,78 грн. на день укладення даного Договору з метою його посіву на земельній ділянці розміром 430 га.

У відповідності до п. 2.1.6. Договору, Сторона 1 зобов'язується оплатити вартість Соняшника, вирощеного Стороною 2 із Посівного матеріалу, яка складається із ринкової ціни товарного Соняшника станом на день його поставки (купівлі-продажу) у регіоні місцезнаходження Сторони 2 по заліковій вазі згідно квитанцій, оформлених лабораторією Сторони 1 у строки, передбачені пп. 1.1.3 п. 1.1 Договору.

Відповідно до п. 2.2. Договору, Сторона 2 зобов'язується: своєчасно та в повному обсязі прийняти від Сторони 1 Посівний матеріал (пп. 2.2.1.); своєчасно й належним чином засіяти земельну ділянку розміром 430 га Посівним матеріалом (пп. 2.2.2.); своєчасно, у повному обсязі та з найменшими втратами виростити, зібрати врожай соняшника та зберігати його у належних умовах до дня передачі виключно Стороні 1 із усіма, передбаченими законодавством, супровідними документами (пп. 2.2.3.); оплатити Стороні 1 вартість Посівного матеріалу не пізніше 20 жовтня 2014 року (пп. 2.2.4); продати/поставити соняшник, вирощений із Посівного матеріалу, виключно Стороні 1 на умовах, передбачених пунктом 2.1.6. Договору у такому порядку: 50 % від загального обсягу врожаю соняшника до 31 грудня 2014 року; 50% від загального врожаю соняшника до 31.05.2015р. (пп. 2.2.5.); поставити соняшника, вирощений Стороною 2 із Посівного матеріалу та зібраний на земельній ділянці, відведеній для такої мети розміром 430 га у загальній кількості із розрахунку двадцять п'ять центнерів з одного гектару власними транспортними засобами та за власний рахунок на адресу розташування виробничих потужностей Сторони 1, а саме: Вінницька область, смт. Крижопіль, вул. Куйбишева, 88. Поставка соняшника транспортом Сторони 1 можлива за попередньою письмовою домовленістю про це між Сторонами з одночасним коригуванням ціни із врахуванням транспортних витрат (пп. 2.2.6);

У випадку порушення Договору Сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним законодавством України (п. 7.1. Договору).

Порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору (п. 7.2. Договору).

Відповідно до п. 7.5. Договору у разі, якщо Сторона 2 порушила умови підпунктів 2.2.5 і 2.2.6 пункту 2.2 Договору, вона зобов'язана протягом семи банківських днів від дня отримання від Сторони 1 відповідної письмової вимоги, сплатити на користь останньої штраф у розмірі двадцяти % від ринкової вартості не переданого Стороні 1 соняшника у встановлений термін та кількості, але не менше суми із розрахунку: із площі 430 га при врожайності 1,5 т з одного га та вартості 3500 грн. за одну тону.

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та його скріплення печатками Сторін (п. 10.1. Договору).

Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 10.1 цього Договору, та закінчується 31.12.2015р. (п. 10.2. Договору).

Закінчення строку цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (п. 10.3. Договору).

27.02.2014р. сторони уклали додаткову угоду №1 до договору купівлі-продажу сільськогосподарської продукції № ДА-34 від 12.02.2014р., відповідно до якої домовились доповнити підпункт 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2 Обов'язки Сторін реченням такого змісту, а саме: Додатково, крім Посівного матеріалу, передбаченого пп. 2.1.1 Договору, передати у власність Стороні 2 Посівний матеріал із високоврожайного соняшника Dow Seeds 8Х341КЛДМ 80 п.о., курс 1$=10,50 грн. у кількості 80 (вісімдесят) посівних одиниць загальною вартістю 152 040,00 грн., на день укладення даної Угоди з метою його посіву на земельній ділянці розміром 160 га.

Інші умови вищевказаного Договору, не змінені цією Угодою, залишаються чинними у тій редакції, в якій вони викладені Сторонами раніше, і Сторони підтверджують їх обов'язковість для себе (п. 2 додаткової угоди).

Ця Угода є невід'ємною частиною Договору купівлі-продажу сільськогосподарської продукції № ДА-34 від 12.02.2014р. і набирає чинності з моменту її підписання Сторонами та її скріплення печатками Сторін (п. 5 додаткової угоди).

На виконання умов договору № ДА-34 від 12.02.2014р., позивач поставив, а відповідач отримав посівний матеріал у кількості 295 посівних одиниць та засіяв ним 590 га.

Виходячи з умов Договору відповідач з 590 га мав зібрати соняшника 1475 тон.

В свою чергу, відповідач відповідно до видаткових накладних № РН-0000061 від 20.09.2014р., № РН-0000066 від 24.09.2014р., № РН-0000074 від 27.09.2014р., № РН-0000077 від 29.09.2014р., №РН-0000081 від 01.10.2014р., № РН-0000096 від 21.10.2014р., № РН-0000102 від 29.10.2014р., №РН-0000138 від 17.11.2014р. поставив, а позивач отримав соняшник у кількості 167 т. 214 кг..

18.04.2016р. позивач на адресу відповідача направив вимогу № 367, в якій вимагав Сплатити на користь Сторони 1: протягом семи банківських днів від дати отримання даної Вимоги штраф у розмірі двадцяти % вартості від ринкової вартості непереданого вчасно Стороні 1 соняшника, а саме 1 337 382,5 грн.

Крім того, рішенням господарського суду Вінницької області від 02.09.2015р. у справі №902/698/15, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.11.2015р. та постановою Вищого господарського суду України від 23.02.2016р. в позові Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Аквавіка" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіс" про розірвання договору купівлі-продажу відмовлено повністю. Так, рішенням господарського суду Вінницької області від 02.09.2015р. у справі №902/698/15 встановлено, що позивач прийняв від відповідача посівний матеріал у кількості 295п.о., засіяв ним земельну ділянку розміром 590 га та, виходячи з його умов зібрав соняшник у кількості 1475т. До 31.12.2014р. позивач зобов'язаний був (п.2.2.5 договору) поставити відповідачу соняшник у кількості 50% від загального обсягу поставки, а саме: 1475т / 2 = 737,5т та до 31.05.2015р. - соняшник у кількості 50% від загального обсягу поставки, а саме: 1475т / 2 = 737,5т. Однак, СГ ТОВ "Аквавіка" поставило ТОВ підприємству "Авіс" соняшник у кількості 167т 214кг. Таким чином, позивач недопоставив відповідачу соняшник у кількості 1307,79т, з яких: 737,5т - 167,214т = 570,286т до 31.12.2014р., 737,5т до 31.05.2015р..

Відповідно до ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Наразі позов, що розглядається у справі 902/450/16, поданий з вимогою про стягнення з відповідача на підставі п. 7.5 Договору 20% штрафу за недопоставку соняшника у розмірі 50 % від загального обсягу врожаю 737,5т. до 31 травня 2015 року.

Суму штрафу обраховано на підставі цього пункту Договору, виходячи з ринкової вартості соняшника, визначеною на замовлення ТОВ підприємства АВІС Вінницькою Торгово-Промисловою палатою. Згідно експертного висновку № В-241 від 07.09.2015р. Вінницької Торгово-Промислової палати, середня ринково-оптова вартість з врахуванням ПДВ (інформаційна) станом на травень 2015 року становить: насіння соняшнику 9 067,00 грн. за 1 тону.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ст. 193 Господарського кодексу України (ГК України) визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 526, 525 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як випливає з наявних матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, що випливають з договору купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами частини 1 статті 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України передбачений обов'язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

У разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України він зобов'язаний сплатити штрафні санкції (неустойку, штраф, пеню).

Неустойкою (штрафом, пенею) відповідно до положень ст. 549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Умовами Договору визначено, що Сторона 2 (відповідач) зобовязана: - продати/поставити соняшник, вирощений із Посівного матеріалу, виключно Стороні 1 (позивачу) на умовах, передбачених пунктом 2.1.6 Договору у такому порядку: 50% від загального обсягу врожаю соняшника до 31.12.2014 року; 50% від загального обсягу врожаю соняшника до 31.05.2015 року (п. 2.2.5 Договору).

Відповідно до п. 7.5. Договору у разі, якщо Сторона 2 порушила умови підпунктів 2.2.5 і 2.2.6 пункту 2.2 Договору, вона зобов'язана протягом семи банківських днів від дня отримання від Сторони 1 відповідної письмової вимоги, сплатити на користь останньої штраф у розмірі двадцяти % від ринкової вартості не переданого Стороні 1 соняшника у встановлений термін та кількості, але не менше суми із розрахунку: із площі 430 га при врожайності 1,5 т з одного га та вартості 3500 грн. за одну тону.

В апеляційній скарзі скаржником зазначено, що позивач припинив оплату отриманого від відповідача соняшника ще до спливу терміну поставки наступної партії соняшника. З посиланням на це, апелянт стверджує, що він зупинив виконання зобовязання по поставці соняшника відповідно до договору купівлі-продажу сільськогосподарської продукції № ДА-34 від 12.02.2014р.

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що факт нездійснення позивачем оплати за зерно не спростовує невиконання відповідачем зобовязань за договором, зокрема і п. 2.2.6. Договору щодо засівання та поставки соняшника позивачу.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції, що відсутні підстави для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання зобовязань щодо недопоставки соняшника за договором купівлі-продажу сільськогосподарської продукції № ДА-34 від 12.02.2014р.

Перевіривши розрахунок 20% штрафу 1337382,50 грн., колегія суддів дійшла висновку, що дана вимога заявлена у відповідності до умов договору купівлі-продажу сільськогосподарської продукції № ДА-34 від 12.02.2014р., норм чинного законодавства, є правомірною, арифметично вірною, а тому правомірно задоволено судом першої інстанції.

Відтак з урахуванням вище викладеного, доводи апеляційної скарги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАВІКА" суд апеляційної інстанції не вважає переконливими та відхиляє.

Як розяснено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення", рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення суду першої інстанції указаним вимогам відповідає.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав для скасування або зміни рішення, встановлених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,109,110 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАВІКА" на рішення господарського суду Вінницької області від 29.07.16 р. у справі №902/450/16 залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Справу №902/450/16 повернути до господарського суду Вінницької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.