ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13 вересня 2016 р. Справа № 918/902/16

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого - судді Торчинюка В.Г., розглянувши матеріали справи

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача: Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3

про: стягнення заборгованості в сумі 30 559 грн. 70 коп.

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_1 керівник, НОМЕР_1 від 05 лютого 1997 року;

від відповідача: ОСОБА_4 за довіреністю б/н від 13 вересня 2016 року.

В судовому засіданні 13 вересня 2016 року, відповідно до статті 85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до відповідача Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3, в якій просить суд стягнути заборгованість в сумі 30 559 грн. 70 коп.

Ухвалою суду від 22 серпня 2016 року порушено провадження у справі розгляд якої призначено на 30 серпня 2016 року.

Ухвалою суду від 30 серпня 2016 року розгляд справи відкладено на 13 вересня 2016 року.

У судовому засіданні 13 вересня 2016 року позивач підтримав позов з підстав зазначених у позовній заяві, наполягав на його задоволенні.

Присутній у судовому засіданні 13 вересня 2016 року уповноважений представник відповідача заперечив проти позову та просив суд про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку з не ознайомленістю з матеріалами справи.

Однак, судом відмовлено у задоволенні усного клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки підстави, з яких відповідач просить відкласти розгляд справи не передбачені статтею 77 ГПК України.

Крім того, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. На час розгляду справи судом не встановлено обставин, які перешкоджають вирішенню спору по суті.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2016 року між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 був укладений договір-заявка на перевезення вантажу (надалі - договір-заявка, а с. 7 - 9), яким сторони врегулювали взаємовідносини.

Вищезазначений договір-заявка підписаний позивачем та відповідачем, і скріплений печатками цих суб'єктів господарювання.

Відповідно до положень вищезазначеної угоди позивач взяв на себе обов'язок виконати замовлення відповідача по перевезенню вантажу - склотару на піддонах, з міста Костопіль, Рівненської області, вулиця Гвардійська 7, Костопільський завод скловиробів до Marimpepex Ciass LTD, 20-336 Iublin ul. Spoldzlcra 6. Вартість вказаних транспортних послуг була визначена на рівні 700 євро по курсу НБУ на день замовлення.

Судом встановлено, що на виконання умов вказаного договору-заявки позивачем в повному об'ємі були виконані перевезення вантажів, автотранспортними засобами реєстраційний номер НОМЕР_2/НОМЕР_6 та НОМЕР_3/НОМЕР_7 вищенаведеного вантажу замовника до вказаного у заявці пункту призначення.

За виконання даного перевезення відповідач брав на себе зобов'язання оплатити на протязі 15 банківських днів з моменту отримання оригіналів документів 700 євро в гривнях по курсу НББУ на момент замитнення, що становить 20 201 грн. 10 коп.

В підтвердження вищезазначеного, матеріали справи містять документи з рахунком від 20 квітня 2016 року № 20/04-16 на суму 20 201 грн. 10 коп., які були отримані відповідачем 20 квітня 2016 року, а також Акт здачі-приймання виконаних робіт від 20 квітня 2016 року № 20/04/2-16, який підписаний позивачем та відповідачем, і скріплений печатками цих суб'єктів господарювання.

Відтак, відповідач мав виконати свій обов'язок щодо оплати наданих йому послуг до 06 травня 2016 року.

Отже, за відповідачем рахується заборгованість по вищезазначеному перевезенню за рахунком від 20 квітня 2016 року № 20/04-16 в сумі 20 201 грн. 10 коп.

Крім того, 24 березня 2016 року між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 був укладений договір-заявка на перевезення вантажу (надалі договір-заявка - 2), яким сторони врегулювали взаємовідносини.

Дані заявка також підписана відповідачем та позивачем, а також скріплена печатками цих суб'єктів господарювання.

Відповідно до положень вищезазначеної угоди позивач взяв на себе обов'язок виконати замовлення відповідача по перевезенню вантажу - склотару на піддонах, з міста Костопіль, Рівненської області, вулиця Гвардійська 7, Костопільський завод скловиробів до Marimpepex Ciass LTD, 20-336 Iublin ul. Spoldzlcra 6. Вартість вказаних транспортних послуг була визначена на рівні 350 євро по курсу НБУ на день замитнення.

Судом встановлено, що на виконання умов вказаного договору-заявки позивачем в повному об'ємі були виконані перевезення вантажів, автотранспортним засобом ДАФ, реєстраційний номер НОМЕР_3/НОМЕР_7 вищенаведеного вантажу замовника до вказаного у заявці пункту призначення.

За виконання даного перевезення відповідач брав на себе зобов'язання оплатити на протязі 15 банківських днів з моменту отримання оригіналів документів 350 євро в гривнях по курсу НБУ на момент замитнення, що становить 10 358 грн. 60 коп.

В підтвердження вищезазначеного, матеріали справи містять документи з рахунком від 04 квітня 2016 року № 20/04-16 на суму 10 358 грн. 60 коп., які були отримані відповідачем 20 квітня 2016 року, а також Акт здачі-приймання виконаних робіт від 04 квітня 2016 року № 04/04-16, який підписаний позивачем та відповідачем, і скріплений печатками цих суб'єктів господарювання.

Відтак, відповідач мав виконати свій обов'язок щодо оплати наданих йому послуг до 20 квітня 2016 року.

Отже, за відповідачем рахується заборгованість по вищезазначеному перевезенню та рахунку від 04 квітня 2016 року № 04/04-16 в сумі 10 358 грн. 60 коп.

Факт належного виконання позивачем своїх договірних зобов'язань підтверджується наявними у матеріалах справи копіями міжнародної товарно-транспортних накладних № 0013050 та № 0013065 (а.с. 8 - 9) та відповідними актами виконаних робіт (а.с. 10 - 14). Слід зазначити, що дані акти були підписані позивачем відповідачем, а також скріплені печатками цих суб'єктів господарювання без будь-яких зауважень.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за договорами-заявки також свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення контрагентом умов даних угод.

Отже, з урахуванням умов вищезазначених угод та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про те, що на час звернення позивача з даним позовом до суду у відповідача настав обов'язок оплатити надані позивачем послуги по перевезенню спірного вантажу.

Відтак судом встановлено, що сума основного боргу відповідача за заявками на перевезення вантажу на момент вирішення вказаного спору складає 30 559 грн. 70 коп.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (частина 1 статті 909 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 916 ЦК України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи те, що сума основного боргу за заявками, яка складає 30 559 грн. 70 коп., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, не спростована відповідачем, і на момент прийняття рішення останній не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність позовної вимоги ФОП ОСОБА_1 щодо стягнення з ФОП ОСОБА_3 вказаної суми.

За таких обставин даний позов підлягає задоволенню.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32 - 34, 43, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (35000, АДРЕСА_1 ідентифікаційний код: НОМЕР_4) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (33016, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код: НОМЕР_5) 30 559 (тридцять тисяч п'ятсот п'ятдесят дев'ять) грн. 70 коп. основного боргу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено "16" вересня 2016 року

Суддя Торчинюк В.Г.