ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

19 вересня 2016 року Справа № 910/21718/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоГубенко Н.М.
суддівВладимиренко С.В. Козир Т.П.
розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
на рішення від та на постанову відГосподарського суду міста Києва 01.02.2016 Київського апеляційного господарського суду 29.06.2016
у справі Господарського суду№ 910/21718/15 міста Києва
за позовомКомунального підприємства "Київський метрополітен"
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Департамент комунальної власності міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської місткої державної адміністрації)
пророзірвання договору та виселення з орендованого майна
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2016 у справі № 910/21718/15.

За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність її повернення з огляду на наступне.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Законом України від 08.07.2011 № 3674-VІ "Про судовий збір" (далі - Закон), у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги, визначено правові засади справляння судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Скаржник у додатках до касаційної скарги зазначив про наявність доказів сплати судового збору; проте, відділом документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду 02.08.2016 складено акт, яким встановлено, що під час розкриття конверта (046), надісланого ОСОБА_6 (представником відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7), не виявлено вказаної у додатку до касаційної скарги: "копії сплати судового збору за подання касаційної скарги". Наведене, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, є підставою для неприйняття касаційної скарги до розгляду та її повернення скаржникові.

Разом з тим, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає за доцільне зазначити, що відповідно до п. 2.21 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7 платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Враховуючи, що касаційна скарга повертається скаржникові на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, клопотання скаржника про відновлення процесуального строку на оскарження судового рішення колегією суддів не розглядається.

Керуючись ст. 86, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Не приймати до розгляду та повернути Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами на рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2016 та на постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2016 у справі № 910/21718/15.

Головуючий суддя Н.М. ГУБЕНКО
СуддіС.В. ВЛАДИМИРЕНКО
Т.П. КОЗИР