ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.09.16р. Справа № 904/5414/16

За позовом Керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області, м. Дніпро (м. Дніпропетровськ) в інтересах держави в особі: Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро (м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "БОТАН", м. Дніпро (м. Дніпропетровськ)

про повернення тимчасово зайнятої земельної ділянки

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від прокуратури: ОСОБА_1 прокурор прокуратури Дніпропетровської області посвідчення № 036676 від 11.12.2015р.

Від позивача: ОСОБА_2 представник - дов. № 4/10-348 від 30.05.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_3 керівник

Від відповідача: ОСОБА_4 адвокат - договір від 05.08.2016р.

за присутності вільного слухача на боці Відповідча ОСОБА_5 паспорт серія АН № 193251 виданий Жовтневим РВДГУУМВД України у Дніпропетровській області

СУТЬ СПОРУ:

Керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі: Дніпропетровської міської ради звернулась до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "БОТАН", в якому просить зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "БОТАН" повернути тимчасово зайняту земельну ділянку за кадастровим номером :03:051:0001, площею 0,5839 га, що розташована за адресою: м. Дніпро (м. Дніпропетровськ), вул. Маршала Судця, 2-г, державі в особі Дніпропетровської міської ради за відповідним актом приймання-передачі у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому воно одержало її в оренду. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань з повернення земельної ділянки після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки.

Позивач підтримав вимоги прокурора в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив, 03.08.2016р. надав відзив на позов, в якому зазначив, що протягом 1997-2016р.р. від міськради він не отримував претензій, щодо неналежного виконання своїх зобовязань, при використанні цієї земельної ділянки. Також зазначив, що міськрада прийняла рішення від 26.11.2008р. про передачу земельної ділянки в оренду ТОВ фірмі «БОТАН», на основі якого, був укладений договір оренди землі від 06.02.2009р. строком на 5 років до 06.02.2014р. Відповідач своєчасно звернувся з проханням про продовження дії договору оренди землі для подальшої роботи автостоянки (лист зареєстрований в міськраді 18.12.2013р. за № 36/2561). Рішення про відмову продовження договору оренди землі на адресу відповідача не надходило.

Також Відповідач зазначив, що міськрада прийняла рішення від 22.07.2015р. № 101/66 про надання ТОВ фірмі «БОТАН» дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки по факту розміщення автостоянки по вул. Маршала Судця, 2Г (Жовтневий район). Відповідно до п. 3.3. зазначеного рішення строк дії цього рішення становить 2 роки з моменту його прийняття.

На підставі зазначеного рішення був укладений договір від 03.08.2015р. № 0108 з ТОВ «Базис Стандарт» на виконання топографо-геодезичних робіт, а також договір від 05.08.2015р. № 91-К з ТОВ «Градзем» на підготовку технічної документації із землеустрою.

В судовому засіданні 09.08.2016р. відповідач надав заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що розробку технічної документації ТОВ «Градзем» до цього часу не закінчено і термін на її розробку не закінчився. В звязку з тим, що на цей час земельна ділянка знаходиться в користуванні фірми «БОТАН» то вона за 2014р., 2015р. та в 2016р. своєчасно і повністю сплачує всі платежі до бюджету.

12.09.2016р. відповідач надав доповнення до заперечень від 09.08.2016р. в яких зазначив, що спірна земельна ділянка не є самостійно зайнятою та вона не потрібна місцевій громаді для суспільних потреб. Відповідачем використанням спірної земельної ділянки не завдано громаді ніякої шкоди і немає упущеної вигоди, оскільки, як зазначалось вище, ним сплачуються всі платежі до бюджету.

У судовому засіданні 18.07.2016р. розгляд справи відкладався на 09.08.2016р.

Ухвалами суду від 09.08.2016р. продовжено строк розгляду справи до 14.09.2016р. та відкладено розгляд справи на 13.09.2016р.

За клопотанням відповідача судові засідання проводились в режимі здійснення технічної фіксації судового процесу.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні 13.09.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як свідчать матеріали справи, рішенням Дніпропетровської міської ради від 26.11.2008р. № 300/39 було передано земельну ділянку строком на пять років ТОВ «БОТАН»по фактичному розміщенню автостоянки по вул. Маршала Судця,2-г (а.с . 26-29).

На підставі зазначеного рішення 27.11.2000р. між Дніпропетровською міською радою (далі позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю фірма «БОТАН» було укладено Договір на право тимчасового користування землею № 1085 (а.с. 90-93).

В подальшому, 06.02.2009р. між Дніпропетровською міською радою (далі позивач, орендодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «БОТАН» (далі відповідач, орендар) укладено договір оренди землі (далі - Договір) (а.с. 30-38).

Договір зареєстрований у ДМВ ДРФ ДП «Центр ДЗК» 03.03.2009р. за № 56.

Відповідно до пункту 1.1 Договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: по вул.. Маршала Судця, 2Г (Жовтневий район) і зареєстрована в державному реєстрі земель за кадастровим номером - :03:051:0001.

Цільове використання земельної ділянки за цим договором (УКЦВЗ) 1.11.6. (інша комерційна діяльність) (п. 1.2 Договору).

Підставою для надання земельної ділянки в оренду є рішення міської ради від 26.11.2008р. № 00/39 (п. 1.3. Договору).

ОСОБА_6 п. 2.1. Договору в оренду передається земельна ділянка, загальною площею 0,5839 га.

Відповідно п. 2.2. Договору на земельній ділянці знаходяться об'єкти нерухомого майна, інші об'єкти інфраструктури, які зазначені в акті приймання-передачі земельної ділянки.

Договір укладено на п'ять років (п. 3.1. Договору).

Пунктом 3.2. Договору встановлено, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки відповідно до умов договору, продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і письмово, не пізніше ніж за 3 місяці до закінчення строку договору, звернувся до міської ради з клопотанням щодо продовження його дії за відсутності письмових заперечень орендодавця та відповідного рішення міської ради договір оренди земельної ділянки може бути продовжено або поновлено на той строк і на ти самих умовах, які були передбачені попереднім договором.

ОСОБА_6 п. 5.1. Договору земельна ділянка передається в оренду: по фактичному розміщенню автостоянки.

Цільове призначення земельної ділянки: землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення (п. 5.2. Договору).

Відповідно до п. 6.10 Договору Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 5-денний строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

Пунктом 7.1. Договору встановлено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Повернення земельної ділянки здійснюється за актом приймання-передачі (п. 7.8. Договору).

ОСОБА_6 п. 12.3. Договору дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

ОСОБА_6 приймання-передачі від 06.02.2009р. Дніпропетровською міською радою відповідачеві передано спірну земельну ділянку в оренду (а.с. 34 на звороті).

Прокурор у позові зазначив, що термін дії договору закінчився 06.02.2014р, проте відповідач земельну ділянку не повернув та продовжує користуватися нею без достатніх підстав. А, зважаючи не те, що Дніпропетровська міська рада неналежно здійснює покладені на неї владні повноваження, що, в свою чергу порушує інтереси держави щодо реалізації громадою міста своїх прав у сфері земельних відносин, прокуратура змушена звернутись до суду з позовом про повернення спірної земельної ділянки.

В свою чергу, Дніпропетровська міська рада підтримуючи позов прокурора, зазначила, що термін дії договору оренди земельної ділянки укладеного 06.02.2009р. закінчився - 03.03.2014р. На підставі клопотання ТОВ «БОТАН» від 27.02.2015р. вх. № 36/1024 Дніпропетровською міською радою було прийнято рішення від 22.07.2015р. № 101/66 «Про надання Фірмі «БОТАН», , дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки по фактичному розміщенню автостоянки по вул. Маршала Судця, 2-Г (Жовтневий район)». Станом на 21.06.2016р. земельна ділянка кадастровий номер :03:051:001), яка розташована за адресою: вул. Маршала Судця, 2-Г (Соборний (Жовтневий) район), за актом приймання-передачі до Дніпропетровської міської ради не поверталась (а.с. 39-40).

Неповернення земельної ділянки відповідачем у звязку із закінченням строку дії договору і є предметом даного спору.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією, іншими законодавчими актами України. Статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

ОСОБА_6 з частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

ОСОБА_6 із статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Порядок передачі в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, передбачений статтею 124 цього ж Кодексу.

За приписами частини першої статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України, зокрема, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, право постійного користування земельною ділянкою - державним актом на право постійного користування, а право оренди земельної ділянки - договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Цивільний кодекс України (далі ЦК) передбачає два випадки пролонгації договору найму (оренди): ч. 1 ст. 764 ЦК України і ч. 1 ст. 777 цього Кодексу.

Так, за змістом положень ч. 1 ст. 764 ЦК якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 777 цього Кодексу наймач, який належно виконує свої обовязки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк.

Аналогічні підстави поновлення договорів оренди землі передбачено ст. 33 Закону України «Про оренду землі», яка конкретизує порядок такої пролонгації.

За змістом вказаної норми по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу

місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Аналіз положень зазначеної норми закону, вказує на те, що законодавцем визначено окремі правові конструкції поновлення двору оренди землі, перша з яких передбачає обов'язок орендаря до спливу строку оренди повідомити орендодавця про свій намір продовжити договір, з обов'язковим поданням проекту відповідної додаткової угоди.

Другою правовою конструкцією є поновлення договору на той самий строк і на тих х умовах, які були передбачені договором, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі. При цьому у другому випадку поновлення договору відбувається автоматично.

Тобто, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою; орендар належним чином виконує свої обовязки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач 18.12.2013р. звернувся до міської ради з листом-пропозицією на імя міського голови Дніпропетровської міської ради про продовження терміну дії договору оренди ділянки. Лист зареєстрований у департаменті корпоративних прав Дніпропетровській міській раді 30.12.2013р. за № 13/5739. Суд зазначає. що на даному листі міститься резолюція: «ОСОБА_7 Пр. підготувати рішення на 5 років» (а.с.94).

Відповідач пояснив, що жодної відповіді на свій лист від міської ради не надходило.

Суд ухвалою від 09.08.2016р. витребовував у Дніпропетровської міської ради письмові пояснення щодо розгляду звернення Відповідача з клопотанням на продовження строку дії Договору оренди земельної ділянки від 03.03.2009р.(а.с.118).

Міська рада надала в судове засідання копію листа-повідомлення від 08.11.2013р. № 7/9-1555 про заперечення в поновленні договору оренди спірної земельної ділянки (а.с. 134).

Відповідач, в свою чергу, заперечив проти отримання ним такого листа.

Однак, на вимогу суду надати докази направлення на адресу відповідача як зазначеного листа, так і відповіді на лист-пропозицію від 18.12.2013р., як того вимагає ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (витяги з журналів вихідної кореспонденції,тощо), представник міської ради пояснила, що не може надати такі докази суду у звязку з тим, що ці журнали зникли з міської ради.

На запит суду щодо можливості надати докази складених ОСОБА_6 чи будь-яких документів, які б свідчили про зникнення документації з міської ради, представник міської ради пояснила, що такі акти в міській раді відсутні.

Враховуючи ту обставину, що міською радою не доведено належними та допустимими доказами направлення відмови від продовження строку дії договору оренди на адресу відповідача, суд не приймає як доказ листа-повідомлення від 08.11.2013р. № 7/9-1555 про заперечення в поновленні договору оренди спірної земельної ділянки.

Як встановлено судом, після - 03.03.2014р. (дата закінчення строку дії договору оренди землі), Відповідач продовжив користуватися земельною ділянкою, і жодних заперечень протягом місяця після закінчення строку договору, з боку Орендодавця не надходило (доказів не надано).

Тобто, відповідач продовжував користуватися земельною ділянкою протягом більш ніж два роки після закінчення строку дії договору без жодного заперечення з боку міської ради та сплачував орендну плату у встановленому договором розмірі (а.с.102-108).

Щодо відсутності укладених між сторонами додаткових угод про поновлення строку дії договору оренди землі після 03.03.2014 року, слід зазначити, що при автоматичному поновленні договору, така угода є лише документом, що засвідчує факт поновлення договору, при цьому, відмова, а також наявне зволікання в укладенні такої угоди може бути оскаржено в суді.

Однак, ні прокуратура, ні міська рада не надали суду доказів звернення Дніпропетровської міської ради (протягом двох років після закінчення строку дії договору) до відповідача з вимогою про укладення такої угоди або доказів про відмову відповідача від укладання додаткової угоди до Договору.

Таким чином, виходячи з приписів ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", такий договір слід вважати автоматично поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, тобто, на пять років, до 03.03.2019 року.

Зазначену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 25.02.2016р. у справах №№ 6-10цс15, 6-219цс14, від 25.05.2016р. у справі № 3-312гс16, від 13.04.2016р. у справі 6-2027цс15.

Крім того, про намір позивача продовжити орендні правовідносини з відповідачем свідчить і рішення Дніпропетровської міської ради від 22.07.2015р. № 10/66 «Про надання Фірмі «БОТАН», код ДРПОУ 19144960, дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки по фактичному розміщенню автостоянки по вул. Маршала Судця, 2-Г (Жовтневий район) (а.с. 95).

Разом із тим, виходячи з того, що відповідний договір було автоматично поновлено у березні 2014р., цей факт не змінює правової підстави поновлення строку дії договору, яке відбулося за правилами ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

З огляду на вкладене, виходячи зі змісту вимог ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі від 06.02.2009 року було автоматично поновлено на наступні пять років і на тих самих умовах, які були передбачені договором, тобто до 03.03.2019 року.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

ОСОБА_6 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Виходячи з положень ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту другого і четвертого частини третьої статті 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також змагальність сторін та свобод в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зазначені конституційні принципи закріплені в статтях 42 та 43 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами, для чого господарський суд створює їм необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Спір повинен вирішуватися на користь тієї сторони, яка за допомогою відповідних процесуальних засобів переконала суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім сторонам у справі відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та обєктивного зясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Принцип змагальності передбачає покладення тягаря доказування та відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень на сторони.

Сторони, які беруть участь у справі, активно впливають на судову діяльність, оскільки їхні розпорядчі волевиявлення можуть бути обовязковими для суду.

З наведених обставин суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки ні прокуратура, позивач не довели тих обставин, на яких ґрунтуються заявлені вимоги.

ОСОБА_6 приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на Дніпропетровську місцеву прокуратуру.

Враховуючи викладене та керуючись нормами ст.ст. 116, 122, 125 Земельного Кодексу, ст. ст. 31, 33, 34 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 1, 2, 4, 21, 22, 33, 34, 36, 49, 75, 82- 87 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Судові витрати покласти на Дніпропетровську місцеву прокуратуру.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 19.09.2016р.

Суддя ОСОБА_8