КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2016 р. Справа№ 910/7780/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Рудченка С.Г.

за участі секретаря судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Корсун Ю.Ю. довіреність № 18-2/3-04/186-16 від 29.04.16

від третьої особи 1: не з'явився

від третьої особи 2: не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

на рішення Господарського суду міста Києва від 22 червня 2016 року

у справі №910/7780/16 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Державне підприємство "Донецька залізниця"

про стягнення 71 934,16 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення 71 934,16 грн. (а.с. 6-8).

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/7780/16 від 22 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 79-85).

12 липня 2016 року Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", що підтверджується статутом вказаного підприємства (а.с. 119-121) звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 22 червня 2016 року у справі №910/7780/16.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 серпня 2016 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча на рішення Господарського суду міста Києва від 22 червня 2016 року у справі №910/7780/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Рудченка С.Г., Агрикової О.В.

08 серпня 2016 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча на рішення Господарського суду міста Києва від 22 червня 2016 року у справі №910/7780/16 прийнято до провадження колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Рудченка С.Г., Агрикової О.В. та призначено до розгляду на 06 вересня 2016 року.

18 серпня 2016 року від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 06 вересня 2016 року представник ПАТ "Українська залізниця" щодо розгляду апеляційної скарги за відсутності апелянта (позивача) не заперечував, надав пояснення, в яких заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представники ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", ТОВ "ДТЕК Ровенькиантрацит" та Державного підприємства "Донецька залізниця" у судове засідання 06 вересня 2016 року не з'явились, про причини неявки колегію суддів не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення 802 та 829 (а.с. 142-143), довідкою УДПЗ "Укрпошта" про причину повернення поштового відправлення "не обслуговується" (а.с. 99-102). Крім того Київський апеляційний господарський суд здійснював повідомлення Державного підприємства "Донецька залізниця" шляхом розміщення інформації про час і місце судового засідання на сторінці відповідного суду офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.kia.arbitr.gov.ua/sud5033/). про що до матеріалів справи додано відповідне роздруковане повідомлення (а.с. 97).

Відповідно до абз.1 п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування ГПК судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У абз. 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування ГПК судами першої інстанції" зазначено, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи ту обставину, що ухвалою про прийняття апеляційної скарги до провадження учасників процесу було попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами, а неявка представників позивача та третіх осіб не перешкоджає повному, всебічному та об'єктивному розгляду справи, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та за відсутності представників позивача та третіх.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

30 грудня 2013 року між ПАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (покупець) та ТОВ "ДТЕК Трейдінг" (постачальник) був укладений Договір поставки № Упр14/28/162 (далі - Договір), відповідно до п.п. 1.1, 2.1 якого постачальник зобов'язується передати, а покупець прийняти та оплатити вугільну продукцію за марочним складом, цінам та в кількості, зазначеним у відповідних Специфікаціях, які є невід'ємною частиною Договору та на умовах, передбачених цим Договором (а.с. 14-16).

На виконання умов за цим Договором, ТОВ "ДТЕК Ровенькиантрацит", як вантажовідправником, на станцію "Маріуполь-Сортувальний" Донецької залізниці за накладною №51567030 від 25.07.2014 р. було відправлено вагони № 53520268, № 67873224, № 56175821 з вантажем "антрацит".

Вантажоодержувачем за вказаною накладеною є ПАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", тобто позивач (а.с. 10).

Як передбачено ч. 1 ст. 307 ГК України, п. 22 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (надалі - Статут), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Статтею 52 Статуту, встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Відповідно до п. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

24 жовтня 2015 року на станції "Маріуполь-Сортувальний" Донецької залізниці комерційним актом БН № 724359/1285 засвідчено те, що вагон № 56175821 не прибув.

Як зазначено в Комерційному акті, по відправці, зазначеній на лицьовому боці акта, значиться 3 напіввагони з вантажем "антрацит", фактично прибуло два напіввагони, вагон №56175821 відчеплений без складання акта загальної форми (а.с. 9).

Так, відповідно до рахунку № 1329 від 26.07.2014 р. вантажовідправником товару є ТОВ "ДТЕК Ровенькиантрацит", вантажоотримувачем - ПАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", товар - вугілля кам'яне та загальна вартість товару у сумі 3 984 994,80 грн. з ПДВ (а.с. 12).

Позивачем недостачу вантажу розраховано наступним чином: вартість 1 тони відповідно до рахунку № 1329 складає 1063,80 грн. (в. т.ч. ПДВ) виходячи з розрахунку 3 984 994,80 (загальна сума рахунку з урахуванням ПДВ) : 3746 т (загальна кількість вантажу згідно рахунку). Сума норми природної втрати та граничного розходження визначено 2% маси нетто (від маси нетто 69000 кг.) згідно накладної № 51567030 від 25.07.2014 р. (з урахуванням відомостей вагонів на звороті) та складає: 69000 кг х 2% = 1380 кг. Таким чином, кількість фактичної недостачі складає: 69000 кг - 1380 кг = 67620 кг (67,62 т), отже сума втраченого вантажу в вагоні № 56175821 за розрахунком позивача складає: 67,62 т х 1063,80 = 71 934,16 грн.

Згідно із ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до ст. 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Згідно з ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно із ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

Відсутність хоча б одного із вищеперелічених елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована, як правопорушення.

Статтею 131 Статуту передбачено, що претензії, що виникли з приводу перевезення вантажів, заявляються залізниці призначення вантажу.

Так, у даній справі позивачем пред'явлено позов до ПАТ "Українська залізниця", яке за доводами позивача є правонаступником перевізника за накладною № 51567030, а саме - Державного підприємства "Донецька залізниця".

Щодо вказаних обставин колегія суддів зазначає наступне.

ПАТ "Українська залізниця", як нова юридична особа утворене згідно із Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Як вбачається із положень наведеного вище Закону та постанови Кабінету Міністрів України всі підприємства, на базі яких утворюється ПАТ "Укрзалізниця", реорганізовуються шляхом злиття.

Статут ПАТ "Українська залізниця" затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 735 від 02.09.2015 р., а запис про проведення державної реєстрації було внесено в ЄДРПЮОФОП 21.10.2015 р.

Реорганізація юридичної особи, як самостійний вид її припинення, передбачає проведення певної процедури та характеризується деякими особливостями.

Так, зокрема, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (ст. 104 ЦК України); комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обоє зв'язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами (ст. 107 ЦК України).

Тобто, відповідно до вищезазначених норм права, при реорганізації (злитті) юридичних осіб перехід прав і обов'язків до новоутвореної юридичної особи відбувається на підставі передавального акта, в якому про це має бути чітко зазначено.

Про необхідність затвердження таких передавальних актів йдеться й у постанові Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 р. "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Отже, у вирішенні питань, пов'язаних з правонаступництвом, слід здійснювати аналіз документів, що стосуються переходу прав і обов'язків на майно (майнові права) чи його відповідну частину.

Таким чином, сама по собі вказівка в Законі України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", постанові Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 р. та Статуті відповідача про те, що ПАТ "Укрзалізниця" є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, не вказує на автоматичне правонаступництво без проведення інвентаризації майна та затвердження передавальних актів і припинення юридичних осіб таких підприємств у встановленому чинним законодавством України порядку.

За змістом пунктів 4 і 5 постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 р. проведенню реорганізації (злиття) має передувати проведення інвентаризації майна підприємств, що реорганізуються (зливаються), та складання актів інвентаризації майна, після чого мають складатися та затверджуватися передавальні акти майна та ПАТ "Укрзалізниця".

Доказів складання та затвердження відповідних передавальних актів ані суду першої, ані апеляційної інстанції надано не було.

Крім цього, в п. 5 вказаної постанови Кабінету Міністрів України зазначено, що майно (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до цього пункту, а відображається в балансі (крім зобов'язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за публічним акціонерним товариством "Укрзалізниця" на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 604 від 12.11.2014 р.

Постановою Кабінету Міністрів України № 604 від 12.11.2014 р. "Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції" передбачено, що проведення інвентаризації та оцінки майна (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, має бути здійснено після завершення тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, а також завершення проведення антитерористичної операції, після чого мають бути подані пропозиції щодо зміни статутного капіталу публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця".

Державне підприємство "Донецька залізниця" знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції (із юридичною адресою в м. Донецьк).

Як вже зазначалось, процедура реорганізації підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (в тому числі й державного підприємства "Донецька залізниця") та передача всіх їх прав та обов'язків до публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 604 від 12.11.2014 р. призупинена до завершення проведення антитерористичної операції.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" період проведення антитерористичної операції триває до дати набрання чинності Указу Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Посилання апелянта на те, що у справах № 905/1021/16, № 910/4019/16 були встановлені обставини складання та затвердження передавального акту від 05.08.2015 р. є безпідставними з огляду на наступне.

Слід зазначити, що відповідно до абз. 3 пп. 2.6 п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції", преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

У даному випадку апелянт посилається саме на юридичну оцінку обставин встановлених іншими судовими інстанціями у вищезазначених справах.

Крім того, апелянтом так і не було надано до матеріалів даної справи вказаний передавальний акт, обставини складання і затвердження якого, за доводами апелянта, були встановлені у вищезазначених справах, при цьому наданий позивачем наказ Регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Українська Залізниця" про структурні зміни таким доказом не є.

Як вже було зазначено, сама по собі вказівка в Законі України "Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", постанові Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 р. та Статуті відповідача про те, що ПАТ "Укрзалізниця" є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, не свідчить про автоматичне правонаступництво без проведення інвентаризації майна та затвердження передавальних актів і припинення юридичних осіб таких підприємств у встановленому законом порядку.

Отже, складання та затвердження передавального акту не є єдиною обов'язковою умовою, наявність якої можна вважати підтвердженням правонаступництва.

Необхідним є також припинення юридичних осіб таких підприємств.

Слід зазначити, що реорганізація Державного підприємства "Донецька залізниця" ще не завершена, тобто як юридична особа воно не припинилось.

Так, станом як на час прийняття оскаржуваного рішення, так і на даний момент згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державне підприємство "Донецька залізниця" не припинилось, а лише перебуває в стадії припинення.

Пунктом 4 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об'єднання, професійної спілки, її організації або об'єднання, політичної партії, організації роботодавців, об'єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Частина 3 ст. 4 зазначеного Закону передбачає, що у разі злиття юридичних осіб здійснюється державна реєстрація новоутвореної юридичної особи та державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття. Припинення вважається завершеним з дати державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття.

Враховуючи те, що запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення юридичної особи - Державного підприємства "Донецька залізниця" не внесено і, як наслідок, його реорганізація (припинення діяльності) ще не завершена, така юридична особа як Державне підприємство "Донецька залізниця" не припинилась.

При цьому, за висновком Вищого господарського суду України, викладеному, зокрема, у постанові від 20.07.2016 р. у справі № 905/1081/15: "до внесення відомостей саме про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а не про перебування у стані припинення) така юридична особа не може вважатися припиненою, а тому заяви про заміну сторони у такому випадку є передчасними та не підлягають задоволенню".

За наведених обставин, враховуючи недоведеність позивачем обставин правонаступництва ПАТ "Українська залізниця" щодо Державного підприємства "Донецька залізниця", позовні вимоги пред'явлені до визначеного позивачем відповідача не підлягають задоволенню.

Разом з цим, як вбачається з відомостей, наявних у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на момент розгляду справи у суді апеляційної інстанції, Державне підприємство "Донецька залізниця" з 25.11.2014 р. перебуває у стані припинення за рішенням засновників, що не є доказом того, що до відповідача у даній справі перейшли права та обов'язки вказаної юридичної особи, оскільки таким доказом можуть бути складені ПАТ "Укрзалізниця" та ДП "Донецька залізниця" та затверджені передавальні акти майна ДП "Донецька залізниця", які сторонами справи до матеріалів справи сторонами долучено не було. Не було додано сторонами і доказів припинення ДП "Донецька залізниця" шляхом злиття. Крім того, вказані обставини позивачем не спростовані.

За таких обставин, враховуючи, що між ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" та ПАТ "Українська залізниця" відсутні договірні відносини, у тому числі за залізничною накладною № 51567030 від 25.07.2014 р., відповідач у справі - ПАТ "Українська залізниця" не є належним відповідачем, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача збитків, заподіяних позивачу.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів зазначає, що апелянт не надав суду достатніх в розумінні статті 33, 34 ГПК України доказів, а саме доказів правонаступництва відповідачем прав і обов'язків ДП "Донецька залізниця", які могли б бути підставою для задоволення апеляційної скарги.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні Господарського суду міста Києва повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Рішення Господарського суду міста Києва від 22 червня 2016 року у справі № 910/7780/16 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча на рішення Господарського суду міста Києва від 22 червня 2016 року у справі № 910/7780/16 задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 49 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст.ст. 105 ГПК, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча на рішення Господарського суду міста Києва від 22 червня 2016 року у справі № 910/7780/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22 червня 2016 року у справі № 910/7780/16 залишити без змін.

3. Справу №910/7780/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

С.Г. Рудченко