УХВАЛА

про повернення позовної заяви

15.09.2016Справа № 910/16864/16

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Звенигородський сироробний комбінат"

до відповідача-1: Громадської організації "Всеукраїнська асоціація з питань захисту прав споживачів Споживча довіра", відповідача-2: Української асоціації постачальників торгівельних мереж, відповідача-3: Державного підприємства "Київський обласний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації"

про захист ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява № 2333 від 09.09.2016 (вх. № 16864/16 від 13.09.2016) і додані до неї документи підлягають поверненню позивачеві без розгляду з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких грунтується позовна вимога; доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини; обгрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми; законодавство, на підставі якого подається позов.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 54 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; законодавство, на підставі якого подається позов.

З наведеного випливає, що чинним законодавством України на позивача покладено обов'язок доказування наявності обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та подання суду відповідних доказів, необхідних для всебічного розгляду справи, з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов.

Позивач звернувся з даним позовом до суду, зокрема, з вимогою про визнаня інформації про Публічне акціонерне товариство "Звенигородський сироробний комбінат" (позивача), поширеної 15 липня 2016 року відповідачами під час прес-конференції на тему: "Почему в Украине снижается качество молочной продукции?" в інформаційному агентстві "Голос UA", а також на офіційному веб-сайті відповідача-1 та на сторінці ОСОБА_1 у Fасеbоок, стосовно того, що масло солодковершкове селянське 73% жиру ТМ "Звени Гора", виробником якого є Публічне акціонерне товариство "Звенигородський сироробний комбінат", містить жир немолочного походження, тобто не відповідає вимогам ДСТУ 4399:2005 "Масло вершкове. Технічні умови", недостовірною, такою, що не відповідає дійсності та порушує особисте немайнове право позивача, та порушує недоторканість ділової репутації (далі - Вимога про визнання інформації недостовірною).

В обгрунтування позовної заяви позивач послався, зокрема, на приписи частини третьої статті 277 ЦК України, згідно яких зазначив, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядочності).

Водночас, частину третю статті 277 ЦК України виключено на підставі Закону України № 1170-VІІ від 27.03.2014, у зв'язку з чим суд вважає безпідставними посилання позивача в якості нормативно-правового обґрунтування позовних вимог на приписи частини 3 статті 277 ЦК України.

В свою чергу, статтею 33 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. А отже, окрім обов'язку доказування факту поширення інформації відповідачами, на позивача також покладено процесуальний обов'язок доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, а саме того, що відомості, поширені 15 липня 2016 року відповідачами під час прес-конференції на тему: "Почему в Украине снижается качество молочной продукции?" в інформаційному агентстві "Голос UA", а також на офіційному веб-сайті відповідача-1 та на сторінці директора відповідача-2 ОСОБА_1 у Fасеbоок, стосовно того, що "масло солодковершкове селянське 73% жиру ТМ "Звени Гора", виробником якого є Публічне акціонерне товариство "Звенигородський сироробний комбінат", містить жир немолочного походження, тобто не відповідає вимогам ДСТУ 4399:2005 "Масло вершкове. Технічні умови" - не відповідають дійсності, являються недостовірними та такими, що порушують особисте немайнове право позивача та порушують недоторканість ділової репутації позивача.

Також, доведенню позивачем підлягають обставини того, що у зв'язку із поширенням спірної інформації відповідачами йому було завдано моральну шкоду та саме в сумі 7500,00 грн., враховуючи, що вимогу про стягнення з відповідачів моральної шкоди в сумі 7500,00 грн. позивач також заявляє у даному позові. Наразі, жодні розрахунки суми моральної шкоди у розмірі 7500,00 грн. та відповідні докази на підтвердження саме такої суми - у позовній заяві не вказано та до останньої у якості додатку не додано.

Згідно абз. 5 п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" підставою для повернення позовної заяви є, зокрема, незазначення доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини. Там же зазначено, що господарський суд повертає позовну заяву, що не містить обгрунтованого розрахунку стягуваної суми або такий розрахунок не доданий до заяви.

За таких обставин, позивач не дотримався приписів п. 5 ч. 2 ст. 54 ГПК УКраїни, що є підставою для повернення позову без розгляду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, передбачено справляння судового збору.

Відповідно до ч. 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" станом на 01.01.2016 мінімальна заробітна плата встановлена у розмірі 1 378 гривень.

З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено наступні вимоги:

Визнати інформацію про Публічне акціонерне товариство «Звенигородський сироробний комбінат», поширену 15 липня 2016 року Громадською організацією «Всеукраїнська асоціація з питань захисту прав споживачів Споживча довіра», директором Української асоціації постачальників торгівельних мереж ОСОБА_1, Державним підприємством «Київський обласний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» під час прес-конференції на тему: «Почему в Украине снижается качество молочной продукции?» в інформаційному агентстві «Голос UA», що знаходиться за адресою вул. Бастіонна, 15/13, м. Київ, а також на офіційному веб-сайті Громадської організації «Всеукраїнська асоціація з питань захисту прав споживачів Споживча довіра» (адреса сайту: http://vgo-dovira.org) та на сторінці ОСОБА_1 у FасеЬоок (адреса сайту: www.facebook.com), стосовно того, що масло солодковершкове селянське 73% жиру ТМ «Звени Гора», виробником якого є Публічне акціонерне товариство «Звенигородський сироробний комбінат», містить жир немолочного походження, тобто не відповідає вимогам ДСТУ 4399:2005 «Масло вершкове. Технічні умови», недостовірною, такою, що не відповідає дійсності та порушує особисте немайнове право Публічного акціонерного товариства «Звенигородський сироробний комбінат», та порушує недоторканість ділової репутації (пункт 3 прохальної частини позовної заяви).

Зобов'язати Громадську організацію «Всеукраїнська асоціація з питань захисту прав споживачів Споживча довіра», директора Української асоціації постачальників торгівельних мереж ОСОБА_1 та Державне підприємство «Київський обласний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» спростувати протягом 3 (трьох) робочих днів з дня набрання рішенням суду законної сили недостовірну інформацію про Публічне акціонерне товариство «Звенигородський сироробний комбінат», та розміщувати дане спростування упродовж 2 місяців аналогічним способом - шляхом проведення прес-конференції в інформаційному агентстві «Голос UA», що знаходиться за адресою вул. Бастіонна, 15/13, м. Київ, а також шляхом поширення через мережу Інтернет, а саме на офіційному веб-сайті Громадської організації «Всеукраїнська асоціація з питань захисту прав споживачів Споживча довіра» (адреса сайту: http://vgo-dovira.org) та на сторінці директора Української асоціації постачальників торгівельних мереж ОСОБА_1 у Facebook (адреса сайту: www.facebook.com) інформації, зміст якої наведено у пункті 4 прохальної частини позовної заяви).

Стягнути з Громадської організації «Всеукраїнська асоціація з питань захисту прав споживачів Споживча довіра», директора Української асоціації постачальників торгівельних мереж ОСОБА_1, Державного підприємства «Київський обласний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на користь Публічного акціонерного товариства «Звенигородський сироробний комбінат» моральну шкоду в сумі 7 500 (сім тисяч п'ятсот) гривень (пункт 5 прохальної частини позовної заяви).

Зміст наведених вимог свідчить, що позивачем заявлено одну вимогу майнового характеру та чотири вимоги немайнового характеру (одна - у п. 3 прохальної частини позовної заяви та три - у п. 4 прохальноїчастини позовної заяви). При цьому суд звертає увагу, що п. 4 прохальної частини позовної заяви містить саме три вимоги немайнового характеру, так як фактично йдеться про зобов'язання кожного з відповідачів спростувати спірну інформацію шляхом проведення прес-конференції в інформаційному агентстві «Голос UA», що знаходиться за адресою вул. Бастіонна, 15/13, м. Київ, а також шляхом поширення через мережу Інтернет, а саме на офіційному веб-сайті відповідача-1 та на сторінці директора відповідача-2 ОСОБА_1 у Facebook (адреса сайту: www.facebook.com), враховуючи також, що визначений позивачем шлях спростування спірної інформації може стосуватись одного відповідача та не стосуватись іншого.

Згідно з п.п. 1, 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати, а за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до абзацу 1 частини 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір", за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір", у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позовні заяви про відшкодування моральної шкоди належать до заяв майнового характеру і відтак оплачуються судовим збором відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (п.п. 2.2.3 п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Враховуючи викладене, при зверненні до господарського суду з позовною заявою № 2333 від 09.09.2016, яка містить одну вимогу майнового характеру та чотири вимоги немайнового характеру, позивач повинен був сплатити судовий збір в сумі 6890,00 грн. (1378,00 грн. за 1 вимогу майнового характеру + 5512,00 грн. за 4 вимоги немайнового характеру), натомість здійснив оплату судового збору у меншому розмірі, ніж встановлено законодавством, а саме в сумі 4134,00 грн., на підтвердження чого додав до позовної заяви платіжне доручення № 32082 від 09.09.2016.

Таким чином, позивачем не дотримано вимог Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про судовий збір" та не надано суду належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, що, в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви без розгляду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, позовна заява № 2333 від 09.09.2016 не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню позивачеві.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Крім того, при можливому повторному зверненні до господарського суду з відповідною позовною заявою слід також звернути увагу, що у фіскальному чеку № 2560 від 10.09.2016 та описі вкладення у цінний лист від 10.09.2016, які доданані до позовної заяви в якості доказів направлення її копії відповідачу-2, фактично містяться різні поштові індекси відповідача-2, а саме: у фіскальному чеку - 01001, а в описі вкладення - 02660, тоді як у позовній заяві вказано адресу місцезнаходження відповідача-2 з поштовим індексом 02660. Крім того, у фіскальному чеку № 2559 від 10.09.2016 та описі вкладення у цінний лист від 10.09.2016, які доданані до позовної заяви в якості доказів направлення її копії відповідачу-3, також містяться різні поштові індекси відповідача-3, а саме: у фіскальному чеку - 09104, а в описі вкладення - 09100, тоді як у позовній заяві вказано адресу місцезнаходження відповідача-3 з поштовим індексом 09100. Суд також звертає увагу на необхідність відправлення копії позовної заяви та доданих до неї документів на адресу відповідачів за даними їх державної реєстрації як суб'єктів господарювання, що підтверджується відповідними виписками/витягами з Єдиного державного реєстру юридичнихосіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Керуючись п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачеві без розгляду.

Суддя О.В.Гумега