ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" вересня 2016 р.Справа № 916/1896/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь";

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3;

про захист авторських прав та стягнення 87000,00грн.;

Суддя Степанова Л.В.

Представники:

Від позивача: Роман В.С. за довіреністю;

Від відповідача: ОСОБА_5 за довіреністю;

В засіданні суду від 06.09.2016р. було оголошено перерву по 15.09.2016р. відповідно до ст.77 ГПК України.

Суть спору: про стягнення 87000,00грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про захист авторських прав та стягнення 87000,00грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.07.2016р. порушено провадження у справі № 916/1896/16.

Позивач на позовних вимогах наполягає.

Відповідач проти позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позов від 05.09.2016р. (вх.суду№21667/16 від 06.09.2016р.).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

Як зазначає позивач, рішенням господарського суду Одеської області від 14.12.2015р. та постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.02.2016р. по справі №916/4119/15 за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "КОПІЙКА-ЦЕНТР" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення компенсації у розмірі 24360,00грн., встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "КОПІЙКА-ЦЕНТР" було порушено виключні майнові права ТОВ "Маша і Мєдвєдь" шляхом реалізації контрафактних дитячих шкарпеток. Під час розгляду справи №916/4119/15 ТОВ "КОПІЙКА-ЦЕНТР" в своєму клопотанні про залучення іншого відповідача зазначало, що постачальником спірного товару "шкарпетки з артикулом 13-50" є ФОП ОСОБА_3 згідно договору поставки №1311/У від 13.11.2012р. та вказало, що відповідно до умов зазначеного договору ТОВ "КОПІЙКА-ЦЕНТР", як Покупець товару, не несе відповідальності за порушення авторських прав третіх осіб.

Позивач стверджує, що рішенням господарського суду Одеської області від 14.12.2015р. та постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.02.2016р. по справі №916/4119/15 встановлено факт розповсюдження ТОВ "КОПІЙКА-ЦЕНТР" контрафактних товарів, які було ним отримано від ФОП ОСОБА_3, що і стало підставою для звернення до суду з цією позовною заявою, оскільки розповсюдження контрафактного товару постачальником в роздрібну торгову мережу, є окремим порушенням та підставою для судового захисту. Факт поставки Товару підтверджується Договором поставки №1311/У від 13.11,2012р., що був укладений між ФО-П ОСОБА_3 та ТОВ "Копійка- центр" і також двома Видатковими накладними, а саме: видаткова накладна №95/51 від 14.02.2014р. в якій постачальником товару зазначено ФОП ОСОБА_3 і вказано, що товар шкарпетки з артикулом 13-50 поставлено в кількості 162 пари та видаткова накладна №285/46 від 09.04.2010р. в якій постачальником товару зазначено ФО-П ОСОБА_3 і вказано, що товар шкарпетки з артикулом 13-50 поставлено в кількості 120 пар.

Позивач зазначає, що він є власником виключних майнових прав на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал "ІНФОРМАЦІЯ_1", а також всі його елементи та складові частини, їх зображення, в тому числі зображення персонажів "ІНФОРМАЦІЯ_2" та " ІНФОРМАЦІЯ_3" на підставі наступного.

Відповідно до умов договору авторського замовлення №ОК-2/2008 від 01.04.2008 року та Службового завдання №1/МиМ-С1 від 12.05.2008 року були створені аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал "ІНФОРМАЦІЯ_1" та одночасно всі його складові частини та елементи, в тому числі зображення персонажу "ІНФОРМАЦІЯ_2". 09 червня 2008 р між ОСОБА_6 та ТОВ Студією "Анімаккорд" був підписаний ліцензійний договір №ЛД-1/2008 про надання права використання творів образотворчого мистецтва (виключна ліцензія). Згідно умов договору ОСОБА_6 передав ТОВ Студії "Анімаккорд" на умовах виключної ліцензії право використання малюнків, що зображують персонажів, передбачуваних до виробництва анімаційного аудіовізуального твору, під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_2" і "ІНФОРМАЦІЯ_3" (Твори).

В п. 2.2.12 даного договору вказано, що ТОВ Студії "Анімаккорд" належить право використання Творів шляхом включення їх в склад інших творів, в тому числі складних об'єктів - аудіовізуальних творів, включаючи анімаційні. Даний вид використання включає, в тому числі використання відтворених в Творах персонажів-в сценарних і(або) драматургічних творах.

07 червня 2010 року Угодою про розірвання Ліцензійного договору №ЛД-1/2008 про надання права використання творів образотворчого мистецтва (виключна ліцензія) в зв'язку зі змінившимися обставинами ОСОБА_6 та ТОВ Студія "Анімаккорд" добровільно розірвали зазначений договір. Одразу після цього 08 червня 2010 року між ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1" та гр. ОСОБА_6 було укладено ліцензійний договір №ЛД-1/2010 про надання права використання творів образотворчого мистецтва (виключна ліцензія), згідно якого ліцензіар має виключне право використання створених оригінальних малюнків, що зображують персонажів аудіовізуального твору - анімаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1" під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_2" і "ІНФОРМАЦІЯ_3" та надає ТОВ "Маша і Мєдвєдь" право використання Творів в установлених договором межах, на умовах виключної ліцензії. В п. 2.2.12 даного договору вказано, що ТОВ "Маша і Мєдвєдь" надано право використання Творів шляхом включення їх в склад інших творів, в тому числі складних об'єктів - аудіовізуальних творів, включаючи анімаційні. 08.06.2010 року між ТОВ Студія "Анімаккорд" та ТОВ "Маша і Мєдвєдь" укладено договір №010601-МиМ про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір, відповідно до пункту 1.1. якого ТОВ "Маша і Мєдвєдь" набуло виключних прав на аудіовізуальний твір - серіал "ІНФОРМАЦІЯ_1", основні ідентифікаційні характеристики якого передбачені Додатками, які є невід'ємними додатками до зазначеного вище Договору (п. 1.2.).

При цьому, пунктом 2 Додатку № 1 до Договору №010601-МиМ від 08.06.2010р. передбачено, що одночасно з передачею права на аудіовізуальний твір передаються в повному обсязі виключні права на всі юридично значущі охоронювані елементи аудіовізуального твору (включно, але не обмежуючись, назвою аудіовізуального твору та його окремих серій, графічним зображенням, мальованими зображеннями персонажів аудіовізуального твору, їх іменами, текстом), незалежно від того чи поіменовані вказані елементи безпосередньо в таких Додатках до Договорів. Таким чином ТОВ "Маша і Мєдвєдь" є власником виключних прав в повному обсязі також і на зображення частини аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1", персонажів "ІНФОРМАЦІЯ_2" та "ІНФОРМАЦІЯ_3", який в силу статті 9 Закону України "Про авторське право і суміжні права" охороняється як твір відповідно до цього Закону. Також, в силу статті 11 Закону України "Про авторське право і суміжні права" ТОВ "Маша і Мєдвєдь" зазначено автором на примірниках твору втілених в матеріальних носіях, а саме на ліцензійних дисках із записом аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1". Для сповіщення третіх осіб про свої права Товариство використовує знак охорони авторського права (латинська літера "с", обведена колом), який проставляється на кожному примірнику ліцензованого твору втіленому в матеріальних носіях.

Так, у своїй постанові, Київський апеляційний господарський суд від 15 квітня 2014 року у справі №910/14711/13 за позовом ТОВ "Маша і Мєдвєдь" встановив обставини щодо особи позивача: Позивач (ТОВ "Маша і Мєдвєдь") є власником виключних майнових авторських прав на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал "ІНФОРМАЦІЯ_1" та його складові частини і має право захищати свої права у тому числі шляхом звернення до господарського суду з даним позовом. Колегія судді в погодилася з висновком суду першої інстанції, що відповідач неправомірно використовував об'єкти авторського права, виключні майнові авторські права на які належать ТОВ "Маша і Мєдвєдь", шляхом продажу товарів із зображенням персонажів і назви мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1". Постановою Вищого господарського суду України від 26.08.2014 року у справі №910/14711/13 було залишено в силі рішення Київського апеляційного господарського суду від 15 квітня 2014 року у справі №910/14711/13.

Отже, ТОВ "Маша і Мєдвєдь" є належним позивачем по даній справі та має право на звернення до суду за захистом свого авторського права.

Позивач вказує на те, що він не надавав відповідачу дозволу на розповсюдження дитячих шкарпеток із зображенням персонажів аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1". Таким чином, відповідач без належного дозволу, здійснював незаконне використання зображення частини аудіовізуального твору, мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1", вчинив порушення майнових авторських прав ТОВ "Маша і Мєдвєдь", здійснив незаконне розповсюдження (продаж, поставку) контрафактних товарів згідно договору поставки №1311/У від 13.11.2012р. у зв'язку з чим несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір.

Щодо розрахунку суми компенсації позивач посилається на ч.2 ст. 52 Закону України "Про авторське право та суміжні права" та положення постанови Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" якими встановлено, що за один випадок порушення встановлюється компенсація у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що є мінімальною санкцією за такий вид порушення, враховуючи, що рішенням господарського суду Одеської області від 14.12.2015р. та постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.02.2016р. по справі №916/4119/15 встановлено один факт поставки контрафактного товару в мережу магазинів "Копійка" відповідачем. Однак мінімальна компенсація передбачена законотворцями за мінімальне порушення до дрібного суб'єкта господарювання. Але в даному випадку відповідачем здійснено дві поставки контрафактного товару за двома окремим видатковими накладеними на загальну кількість 282 контрафактних товарів, повне невизнання факту порушення а також тривалість порушення, а отже компенсація, що повинна бути стягнута з відповідача має бути справедливою і спів розмірною обсягу порушення у зв'язку з чим стягнення з відповідача підлягають 60 мінімальних заробітних плат, а саме 87000,00грн.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача 87000,00грн. компенсації за порушення авторських прав.

Відповідач проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що відповідачем вже було компенсовано ТОВ "КОПІЙКА-ЦЕНТР" збитки за порушення авторських справ в рамках судової справи №916/4119/15 у сумі 19132,00грн. згідно платіжного доручення №181 від 09.03.2016р. із зазначенням платежу погашення заборгованості згідно претензії ТОВ "КОПІЙКА-ЦЕНТР".

Відповідач стверджує, що задоволення даного позову призведе до подвійного стягнення за порушення авторських прав.

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у позові у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя є захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Як встановлено судом, Товариством з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача суми компенсації у розмірі 87000,00грн. у зв'язку із порушенням останнім виключних авторських прав позивача на частину аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1" - персонажу "ІНФОРМАЦІЯ_2".

При цьому, предметом доведення по справі про стягнення компенсації за порушення авторського права, про що зазначено також у п. 29 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", є, по-перше, належність позивачу авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, по-друге, додержання відповідачем вимог Цивільного кодексу України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами.

Так, суд зазначає, що тягар доказування покладається на сторін наступним чином: позивач має довести наявність у нього авторського права, яке на його думку порушено, а відповідач, в свою чергу, має довести правомірність використання ним об'єкту авторського права.

Оцінюючи належність Товариству з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" авторського права на частину аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1", а саме персонажу "ІНФОРМАЦІЯ_2", суд зазначає наступне.

Статтею 435 Цивільного кодексу України встановлено, що первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Згідно до статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: виключне право на використання твору, а також виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом.

Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, відтворення творів; здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп'ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп'ютер.

За приписами частини першої статті 31 Закону України "Про авторське право і суміжні права" автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.04.2008р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Студія "Анимаккорд" (Замовник) та ОСОБА_6 (Автор-виконавець) укладено авторський договір замовлення №ОК-2/2008 відповідно якого були створені аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал "ІНФОРМАЦІЯ_1" та одночасно всі його складові частини та елементи, в тому числі зображення "ІНФОРМАЦІЯ_2".

23.09.2008 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Студія "Анимаккорд" та ОСОБА_6 було підписано акт здачі-приймання робіт відповідно до якого Автор-виконавець створив та передав Замовнику сценарій восьми серій дитячого телевізійного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Згідно з п. 1.3 вказаного акту Автор-виконавець передав виключне право на сценарій восьми серій дитячого телевізійного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1" (мовою оригіналу: "ІНФОРМАЦІЯ_4", "ІНФОРМАЦІЯ_5", "ІНФОРМАЦІЯ_6", "ІНФОРМАЦІЯ_7", "ІНФОРМАЦІЯ_8", "ІНФОРМАЦІЯ_9", "ІНФОРМАЦІЯ_10", "ІНФОРМАЦІЯ_11") в повному об'ємі Замовнику.

В подальшому, на підставі службового завдання від 12.05.2008 р. № 1/МиМ-С1 Товариством з обмеженою відповідальністю Студія "Анимаккорд" було доручено режисеру-постановнику ОСОБА_7, а останнім створено авторським трудом творчого колективу аудіовізуальний анімаційний твір - серію анімаційного серіалу „ІНФОРМАЦІЯ_1" під робочою назвою „Первая встреча", про що свідчить акт приймання фільму від 06.01.2009 р.

08.06.2010 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Студія "Анимаккорд" (Правовласник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Маша і Медвєдь" (Набувач) було укладено договір №010601-МиМ про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір (серіал "ІНФОРМАЦІЯ_1") за умовами якого Правовласник передав Набувачу виключне право на аудіовізуальний твір (8 серій) - серіал "ІНФОРМАЦІЯ_1", а Набувач зобов'язався сплатити Правовласнику обумовлену Договором винагороду. Згідно з п. 1.3 договору № 010601-МиМ від 08.06.2010 р. Правовласник гарантував, що він є власником виключного права на аудіовізуальний твір. Відповідно до п. 1.4 договору №010601-МиМ від 08.06.2010 р. виключне право на аудіовізуальний твір передається правовласником набувачу в повному об'ємі для використання його будь-яким способом і в будь-якій формі. Пунктом 2 додатку № 1 до договору від 08.06.2010 р. №010601-МиМ передбачено, що одночасно з передачею права на аудіовізуальний твір Правовласник передає Набувачу в повному обсязі виключні права на всі юридично значущі охоронювані елементи аудіовізуального твору (включаючи, але не обмежуючись, назвою аудіовізуального твору та його окремих серій, графічним зображенням, мальованими зображеннями персонажів аудіовізуального твору, їх іменами, текстом), незалежно від того, чи названі елементи безпосередньо в додатках до договору № 010601-МиМ.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права", аудіовізуальний твір - твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Стаття 8 Закону України "Про авторське право і суміжні права" встановлює, що об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, в тому числі аудіовізуальні твори.

За змістом ст. 9 Закону України "Про авторське право і суміжні права" - частина твору, яка може використовуватись самостійно, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього закону.

Водночас, постановою Вищого господарського суду України від 18.11.2014 р. у справі № 916/1802/14 встановлено, що персонажі аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1" та зображення цих персонажів є частинами аудіовізуального твору, які можуть використовуватися самостійно, а тому й розглядатися як твори.

Враховуючи зазначене, оскільки персонаж аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1" - "ІНФОРМАЦІЯ_2" є частиною вказаного аудіовізуального твору та може використовуватися самостійно, останній розглядається судом як твір.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 09.06.2008 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Студія "Анимаккорд" (Ліцензіат) та громадянином ОСОБА_6 (Ліцензіар) було укладено ліцензійний договір № ЛД-1/2008 про надання права використання творів образотворчого мистецтва (виключна ліцензія) (надалі - договір № ЛД-1/2008 від 09.06.2008 р.), відповідно якого Ліцензіар має виключні права на використання створених одноособовою творчою працею ліцензіара оригінальних малюнків персонажів, що пропонуються до виробництва анімаційного аудіовізуального твору, під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_2" і "ІНФОРМАЦІЯ_12", а ліцензіат зацікавлений у використанні зображень Творів та бажає придбати на умовах даного Договору право на використання Творів.

Пунктом 1.1 договору № ЛД-1/2008 від 09.06.2008 р. встановлено, що ліцензіар надає ліцензіату на термін дії Договору за оплачувану ліцензіатом винагороду право використання творів у встановлених Договором межах, на умовах виключної ліцензії, тобто без збереження за ліцензіаром права видачі ліцензій на використання творів способами, передбаченими Договором, іншим особам.

Згідно з п. 2.1 договору № ЛД-1/2008 від 09.06.2008 р. право використання творів способами, передбаченими Договором, надаються ліцензіаром ліцензіату на території всіх країн світу, на термін з дати укладення Договору до 09.06.2019 р. включно.

Відповідно до п. 2.2 договору № ЛД-1/2008 від 09.06.2008 р. ліцензіар надає ліцензіату право використовувати твори як разом, так і окремо способами, встановленими договором.

Пунктами 2.5-2.7 договору № ЛД-1/2008 від 09.06.2008 р. передбачено право ліцензіата видавати субліцензії без попередньої згоди ліцензіара, реєструвати твори або їх частини, назви та персонажів як торговельні марки (пункти).

Згідно з п. 2.10 договору № ЛД-1/2008 від 09.06.2008 р. якщо треті особи порушують виключне право ліцензіара, та таке порушення буде зачіпати права ліцензіата, то названі особи зобов'язуються разом захищати свої права. Відмова ліцензіара від захисту своїх прав, як і його бездіяльність не є перешкодою для самостійного вжиття ліцензіатом доречних заходів захисту його прав в передбаченому законом порядку.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши умови договорів, суд доходить висновку про наявність у позивача виключних майнових авторських прав на аудіовізуальний твір мультиплікаційний серіал "ІНФОРМАЦІЯ_1" та на його складові частини, в тому числі і на персонаж "ІНФОРМАЦІЯ_2", а отже і наявність права захищати свої права, у тому числі шляхом звернення до суду з позовом.

Статтею 443 Цивільного кодексу України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 440 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною другою статті 32 Закону України "Про авторське право і суміжні права" передбачено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

Як зазначає позивач у своєму позові та як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Одеської області від 14.12.2015р. та постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.02.2016р. по справі №916/4119/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "КОПІЙКА-ЦЕНТР" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення компенсації у розмірі 24360,00грн., встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "КОПІЙКА-ЦЕНТР" було порушено виключні майнові права ТОВ "Маша і Мєдвєдь" шляхом реалізації контрафактних дитячих шкарпеток. Під час розгляду справи №916/4119/15 ТОВ "КОПІЙКА-ЦЕНТР" в своєму клопотанні про залучення іншого відповідача зазначало, що постачальником спірного товару "шкарпетки з артикулом 13-50" є ФОП ОСОБА_3 згідно договору поставки №1311/У від 13.11.2012р. та вказало, що відповідно до умов зазначеного договору ТОВ "КОПІЙКА-ЦЕНТР", як Покупець товару, не несе відповідальності за порушення авторських прав третіх осіб.

Рішенням господарського суду Одеської області від 14.12.2015р. та постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.02.2016р. по справі №916/4119/15 встановлено факт розповсюдження ТОВ "КОПІЙКА-ЦЕНТР" контрафактних товарів, які було ним отримано від ФОП ОСОБА_3, що і стало підставою для звернення позивача до суду з цією позовною заявою, оскільки розповсюдження контрафактного товару постачальником в роздрібну торгову мережу, є окремим порушенням та підставою для судового захисту.

Відповідно до ст.35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Факт поставки товару підтверджується договором поставки №1311/У від 13.11,2012р. (копія в матеріалах справи), що був укладений між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ "КОПІЙКА-ЦЕНТР" і також двома видатковими накладними, а саме: видаткова накладна №95/51 від 14.02.2014р. в якій постачальником товару зазначено ФОП ОСОБА_3 і вказано, що товар шкарпетки з артикулом 13-50 поставлено в кількості 162 пари та видаткова накладна №285/46 від 09.04.2010р. в якій постачальником товару зазначено ФОП ОСОБА_3 і вказано, що товар шкарпетки з артикулом 13-50 поставлено в кількості 120 пар.

При цьому, з огляду на відсутність жодних доказів, які б свідчили про наявність у відповідача правових підстав для використання частини аудіовізуального твору -мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1" персонажу "ІНФОРМАЦІЯ_2", суд доходить висновку про порушення відповідачем виключних авторських прав позивача.

Посилання відповідача на те, що ним вже було компенсовано ТОВ "КОПІЙКА-ЦЕНТР"" збитки за порушення авторських справ в рамках судової справи №916/4119/15 у сумі 19132,00грн. згідно платіжного доручення №181 від 09.03.2016р. із зазначенням платежу погашення заборгованості згідно претензії ТОВ "КОПІЙКА-ЦЕНТР" судом до уваги не приймається, оскільки зазначена сума була компенсована ТОВ "КОПІЙКА-ЦЕНТР", а не власнику авторського права тобто Товариству з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь", крім того зі змісту п. 9.1. договору поставки №1311/у від 13.11.2012р., що був укладений між ТОВ "КОПІЙКА-ЦЕНТР" та ФОП ОСОБА_3 вбачається, що всі претензії третіх осбі щодо прав інтелектуальної власності та авторського права, які пред'являються ТОВ "КОПІЙКА-ЦЕНТР" надаються ФОП ОСОБА_3 для подальшого розгляду і вирішення спору по суті.

В даній справі йдеться про порушення відповідачем авторського права Товариства з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь", як власника авторських прав мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1" зокрема персонажу "ІНФОРМАЦІЯ_2".

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" при порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право, зокрема, подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

Право суб'єкта авторського права, передбачене пунктом "г" частини першої статті 52 Закону України "Про авторські та суміжні права", подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій, як альтернативні способи захисту своїх прав відповідають праву суду, передбаченому пунктом "г" частини другої цієї ж статті винести рішення про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

У пункті 51 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", зокрема зазначено, що у вирішенні відповідних спорів господарським судам слід мати на увазі таке. Компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права та/або суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права та/або суміжних прав, а розмір збитків суб'єкт такого права доводити не зобов'язаний. Водночас розмір доведених збитків має враховуватися господарським судом у визначенні розміру компенсації.

Таким чином, стягнення компенсації хоча і є самостійним способом захисту авторського права, однак за своєю суттю воно фактично замінює право на стягнення доходу, отриманого порушником, або на відшкодування збитків і має бути співрозмірним.

За змістом вищевказаної Постанови від 17.10.2012 р. №12 розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні. У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

Так, позивач просить суд стягнути з відповідача компенсацію у розмірі 87000,00грн., тобто в розмірі 60 мінімальних заробітних плат, враховуючи 2 окремих факту поставки товару відповідачем за двома окремим видатковими накладеними на загальну кількість 282 контрафактних товарів, повне невизнання факту порушення а також тривалість порушення, а отже компенсація, що повинна бути стягнута з відповідача має бути справедливою і співрозмірною обсягу порушення.

Крім того, позивач наголошує на понесених ним збитках у вигляді неотримання суми ліцензійного платежу від виробника контрафактного товару.

Водночас, вирішуючи питання щодо стягнення компенсації та її розміру, суд враховує наступне.

Статтею 3 Цивільного кодексу України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Так, відповідно до підпункту 51.3 пункту 51 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" від 17 жовтня 2012 року N 12 у визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності. Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні. У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення (станом на день розгляду справи розмір мінімальної заробітної плати становить 1450,00грн.).

При визначенні розміру компенсації суд враховує, що доведеним є факт поставки відповідачем контрафактного товару на суму 3172,50грн. за вдома накладними.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Враховуючи викладене, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права, можливість стягнення з порушника надмірних грошових сум як компенсації за порушення авторського права спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу захисту компенсація перетворюється на джерело отримання суб'єктом авторського або суміжного права невиправданих додаткових прибутків, суд вважає обґрунтованим та достатнім розмір компенсації у вигляді 10 мінімальних заробітних плат, що складає 14500,00грн.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" підлягають задоволенню частково шляхом присудження до стягнення з відповідача компенсації у розмірі 14500,00грн.

При цьому, вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд вважає правомірним покладення останніх на відповідача з огляду на положення ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої - якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49 ст.ст. 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (65016, АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" (резидент РФ, 129085, м. Москва, вул. Годовікова, будинок 9, будова 3; ІПН/КПП /771701001 в ІФПС № 17 СВАО р/р № в ПАТ Банк "Открытие", м. Москва БІК 044585297, к/р ) компенсацію у розмір 14500/чотирнадцять тисяч п'ятсот/грн. компенсації, 1378/одна тисяча триста сімдесят вісім/грн. судового збору.

Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України.

У зв'язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 19.09.2016р. по 21.09.2016р. включно, повний текст рішення підписано 22.09.2016р.

Суддя Л.В. Степанова