ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.09.16р. Справа № 904/6283/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Готель "Спорт", м. Дніпро

про стягнення 17 635,83 грн

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від позивача: головний юрисконсульт ОСОБА_1, довіреність від 01.02.2016;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м. Дніпро (позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Готель "Спорт", м. Дніпро (відповідач) про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 14839,78 грн за газ, отриманий за актом прийому - передачі від 29.02.2016, 2125,41 грн пені та 166,64 грн 3% річних, що нараховані за період прострочки з 11.03.2016 по 25.07.2016, 504,00 грн інфляційних нарахувань на суму боргу за період з 01.04.2016 по 30.06.2016.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, позивачем подана заява про затвердження мирової угоди, яка підписана двома сторнами.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2016 між сторонами укладений договір на постачання природного газу № 11410WJTMNSP016, згідно з яким позивач зобов'язався здійснювати постачання відповідачу природного газу, а відповідач зобов'язався приймати газ та оплачувати його відповідно до умов договору.

Пунктом 4.2.3 передбачено, що остаточний розрахунок за спожитий газ здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Відповідно до п. 6.2.1 у разі порушення споживачем строків оплати за отриманий газ він має сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

За актом № ДОЗ00003905 від 31.01.2016 відповідач отримав газ на суму 46466,62 грн, за актом № ДОЗ00009973 від 29.02.2016 на суму 14839,78 грн, а всього на 61339,78 грн.

Платіжним дорученням від 05.01.2016 відповідач сплати 46500,00 грн, залишок боргу склав 14839,78 грн, який і був заявлений позивачем до стягнення/

Виходячи з того, що сторонами подано заяву про затвердження мирової угоди, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1-4 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами. До прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін. Мирова угода може стосуватися лише прав і обовязків сторін щодо предмету позову. Про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Розглянувши подану мирову угоду, яка підписана директорами підприємств, суд встановив, що умови укладеної між сторонами мирової угоди б/н від 07.09.2016 у цій справі стосуються лише прав та обовязків сторін щодо предмету спору. Одночасно суд розяснив представникові позивача правові наслідки укладення мирової угоди та припинення провадження у справі, які передбачені ч. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, якими є недопущення повторного звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Відповідно до п.п. 3.19 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" одним із способів вирішення господарського спору є мирова угода сторін, яка може стосуватися лише прав і обовязків сторін щодо предмета позову (частини перша і третя статті 78 ГПК). Мирова угода підписується особами, уповноваженими представляти сторони в господарському суді (стаття 28 ГПК). Треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, користуються усіма правами позивача (частина третя статті 26 ГПК) і, отже, вправі укладати мирові угоди на загальних підставах. Мирова угода може бути укладена і стосовно певної частини позовних вимог. Умови мирової угоди мають бути викладені чітко й недвозначно з тим, щоб не виникало неясності і спорів з приводу її змісту під час виконання. Суддя має розяснити сторонам процесуальні наслідки припинення провадження зі справи, зазначивши про це в ухвалі. В ухвалі про затвердження мирової угоди у резолютивній частині докладно й чітко викладаються її умови і зазначається про припинення провадження у справі (пункт 7 частини першої статті 80 ГПК), а також вирішуються питання, повязані з судовими витратами у справі. Затвердження судом мирової угоди з одночасним припиненням провадження у справі є одноактною (нерозривною) процесуальною дією і не може розглядатися як два самостійних акти - окремо щодо затвердження мирової угоди і щодо припинення провадження. Господарський суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору. Мирова угода не може вирішувати питання про права і обовязки сторін, які можуть виникнути у майбутньому, а також стосуватися прав і обовязків інших юридичних чи фізичних осіб, які не беруть участі у справі або, хоча й беруть таку участь, але не є учасниками мирової угоди. Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини однозначно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін. Умови мирової угоди повинні безпосередньо стосуватися предмета позову, що виключає зазначення в ній дій, коштів чи майна, які не відносяться до цього предмета. У звязку з цим, зокрема, не можуть включатися до мирової угоди умови щодо застосування неустойки (штрафу, пені) за невиконання її умов. Наказ господарського суду про примусове виконання мирової угоди не може бути видано, оскільки провадження зі справи припинено. У разі ж ухилення однієї зі сторін від виконання мирової угоди: - якщо ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди відповідає вимогам статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", то вона є виконавчим документом у розумінні пункту 2 частини другої статті 17 названого Закону і підлягає виконанню державною виконавчою службою; тому за наявності зазначеної умови позовна заява про спонукання до виконання мирової угоди не підлягає розгляду в господарських судах; - якщо ж ухвала суду про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у статті 18 названого Закону, то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і інша сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про зобовязання виконати мирову угоду, у випадку задоволення якого господарський суд видає наказ. Відповідний позов може мати як майновий, так і немайновий характер у залежності від змісту умов мирової угоди.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена господарським судом.

У випадку невиконання мирової угоди, ухвала про її затвердження може бути предявлена до виконавчої служби для примусового виконання.

Враховуючи, що укладена між сторонами мирова угода не суперечить вимогам чинного законодавства України, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, здійснена в інтересах обох сторін та не зачіпає інтереси інших осіб, суд згідно зі статтями 78, 80 Господарського процесуального кодексу України затверджує мирову угоду.

Тому провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі п. 7 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд виходить з наступного.

Пунктом 4.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7 передбачено, що у разі винесення господарським судом ухвали про затвердження мирової угоди між сторонами (пункт 7 частини першої статті 80 ГПК), в якій сторони дійшли згоди, у тому числі й стосовно розподілу судового збору, суд має право затвердити цю угоду, якщо вона не суперечить законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи. У таких випадках суд у своїй ухвалі повинен навести зміст цієї угоди. Якщо ж сторони не зазначили в мировій угоді про розподіл сум судового збору або не дійшли згоди з даного питання, господарський суд у залежності від конкретних обставин справи покладає судовий збір на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір (частина друга статті 49 ГПК).

Враховуючи те, що сторони відповідно до п. 3 мирової угоди домовились про відшкодування відповідачем витрат по сплаті судового збору у сумі 1378,00 грн позивачу, суд погоджується з твердженням сторін та витрати по сплаті судового збору покладає на відповідача, як на сторону, з вини якої виник спір.

Керуючись ст.ст. 49, 78, п. 7 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Затвердити мирову угоду від 07.09.2016 у справі № 904/6283/16, укладену між:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", 49044, місто Дніпропетровськ, вулиця Шевченка, будинок 2, , (стягувач),

та

Товариством з обмеженою відповідальністю "Готель "Спорт", м. Дніпро, вулиця Щорса, буд. 4, код 32713815, (боржник),

наступного змісту:

ОСОБА_2

у справі №904/6283/16

місто Дніпро 07.09.2016

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", в особі Директора ОСОБА_3, яка діє на підставі Статуту (далі за текстом Позивач) та

Товариство з обмеженою відповідальністю "Готель "Спорт", в особі ОСОБА_4. який діє на підставі статуту (далі за текстом Відповідач), (а разом, при спільному згадуванні за текстом цієї мирової угоди Сторони), керуючись ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, домовились про укладення мирової угоди у справі № 904/6283/16 (далі - ОСОБА_2) на таких умовах:

1. Позивач відмовляється від стягнення з Відповідача пені у розмірі 2 125,41грн. (Дві тисячі сто двадцять п'ять грн 41 коп.), 3% річних у розмірі 166,64 гри.(Сто шістдесят чотири грн. 64 коп.) та інфляційні збитки у розмірі 504,00грн. (П'ятсот чотири грн 00 коп.)

2. Основна сума заборгованості в розмірі 14 839,78 гри. (Чотирнадцять тисяч вісімсот тридцять дев'ять гри.,78 коп.) сплачена Відповідачем в повному обсязі.

3. Відповідач зобов'язується до 30.09.2016 року перерахувати на адресу Позивача 1 378,00 грн.(Одна тисяча триста сімдесят вісім грн 00 коп.) судового збору, сплаченого Позивачем грн при поданні позовної заяви, за наступними реквізитами: п/р 0 в АБ "Кліринговий Дім",м. Київ, МФО 300647, .

4. У разі невиконання Відповідачем свого зобов'язання, передбаченого пунктом З цієї ОСОБА_2, сума, зазначена у пункті 1 даної ОСОБА_2, піддягає стягненню у примусовому порядку.

Позивач має право звернутися до органів Державної виконавчої служби України для примусового стягнення зазначеної суми.

5. Дана угода складена в трьох примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному примірнику для кожної із Сторін, та один для Господарського суду Дніпропетровської області.

Від відповідача

Від позивача

ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" Товариство з обмеженою Дніпропетровської обласної ради" відповідальністю "Готель "Спорт"

Директор

___________ ________

Т.В.ОСОБА_5 Бері

2. Провадження у справі припинити.

3. Ухвала набрала законної сили 07.09.2016.

4. Ухвала є виконавчим документом відповідно до п.2 ч.2 ст.17 Закону України "Про виконавче провадження".

5. Строк пред'явлення ухвали до виконання: до 01.10.2017.

Суддя ОСОБА_6