донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

06.09.2016 справа №922/5848/14

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів: за участю представників сторін: від позивача: від відповідача:Зубченко І.В. Попков Д.О., Радіонова О.О. не з'явився не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м.Сєвєродонецьк Луганської області
на рішення господарського суду Луганської області
від14.06.2016р. (повний текст підписано 17.06.2016р.)
у справі№ 922/5848/14 (суддя Драгнєвіч О.В., судді Зюбанова Н.М., Масловський С.В.)
за позовомДержавного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль", м.Сєвєродонецьк Луганської області
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м.Сєвєродонецьк Луганської області
простягнення 80241,04грн.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль", м.Сєвєродонецьк Луганської області, позивач, звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м.Сєвєродонецьк Луганської області про стягнення 20538,75грн., які складаються з боргу у розмірі 16379,76грн., 3% річних у розмірі 908,63грн. та інфляційних у розмірі 3250,36грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем в опалювальні сезони : 2011-2012р. (22.12.2011р. - 05.04.2012р.), 2012-2013р. (01.11.2012р. - 03.04.2013р.), 2013-2014р. (15.10.2013р. - 06.04.2014р.) поставлено відповідачу до належного йому на праві власності нежитлового приміщення теплову енергію у вигляді гарячої води на загальну суму 16379,76грн.

У відповідності до даних акту обстеження технічного стану системи теплопостачання від 09.11.2005р. в даному приміщенні проведена реконструкція системи опалення, приміщення переведено на автономне опалення, встановлено газовий котел. З 09.11.2005р. відділ збуту Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" нарахування за отриману відповідачем теплову енергію здійснював по діючим тарифам на момент розрахунку за 5,35 Гкал на рік. В порушення вимог чинного законодавства, відповідач свої зобов'язання з належного та своєчасного проведення розрахунку за поставлену теплову енергію не виконав, внаслідок чого за відповідачем рахується заявлена до стягнення заборгованість.

В подальшому позивачем була подана заява про збільшення розміру позовних вимог в частині основного боргу (заборгованості у розмірі 79060,16грн., 3% річних у розмірі 908,63грн. та інфляційних у розмірі 3250,36грн.) у зв'язку із не укладенням між сторонами відповідного договору на постачання теплової енергії та застосування у розрахунку для визначеня максимального/середнього теплового потоку на опалення житлових споруд, річних витрат тепла житловими спорудами, застосовуючи нормативи ДБН В.2.5-39:2008 Теплові мережі "Інженерне обладнання будинків і споруд".

Рішенням господарського суду Харківської області від 26.02.2015р. у справі №922/5848/14, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 01.04.2015р., у позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.06.2015р. у справі

№922/5848/14 рішення господарського суду Харківської області від 26.02.2015р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 01.04.2015р. скасовано, направлено справу на новий розгляд до господарського суду Луганської області.

При цьому, суд касаційної інстанції вказав на те, що відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

Крім того, зазначено, що суди не спростували та не відхилили доводів позивача про те, що відповідач у передбаченому Правилами надання послуг з централізованого опалення порядку не здійснював відключення від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води, а самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

До того, суди, зазначаючи про те, що після складення акту обстеження технічного стану системи теплопостачання від 09.11.2005р. позивачем відповідачу фактично послуги з опалення не надавалися, залишили поза увагою та правовим аналізом те, що в матеріалах справи наявні рішення господарських судів, якими стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за теплову енергію у вигляді гарячої води, яка виникла після 09.11.2005р.

Разом з тим, суд першої інстанції, відхиляючи клопотання відповідача про припинення провадження у справі № 922/5848/14 в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за теплову енергію у вигляді гарячої води за період з 22.12.2011р. по 03.04.2013р. на підставі п.2 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не навів правового обґрунтування його відхилення.

Під час нового розгляду справи в суді першої інстанції, керуючись ст.22 ГПК України, у зв'язку із здійсненими відповідачем оплатами, позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, та просив стягнути з відповідача 76082,05грн. основного боргу, 3% річних в розмірі 908,63грн. та 3250,36грн. інфляційних. Зазначена заява була прийнята судом, вподальшому розгляд справи здійснювався з її урахуванням.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 26.11.2015р. було призначено судову технічну експертизу для визначення середньорічної величини витрат тепла у приміщенні магазину за наявними у справі матеріалами.

Рішенням господарського суду Луганської області від 14.06.2016р. (повний текст підписано 17.06.2016р.) у справі №922/5848/14 позовні вимоги Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" задоволено частково, стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 заборгованість в сумі 10003,10грн., з яких 7993,50грн. - вартість тепловіддачі стояків за опалювальні періоди 2011-2012р., 2012-2013р., 2013-2014р., нараховані 3% річних в сумі 443,11грн., інфляційні в сумі 1566,49грн.

Рішення суду мотивоване тим, що відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується відповідним обсягом.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду та прийняти нове рішення, яким на підставі п.2 ч.1 ст.80 ГПК України припинити провадження у частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості за період з 22.12.2011р. по 03.04.2013р., а у задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, за наслідками неповного з'ясування обставин, які мають значення для справи.

Зокрема, апелянт зазначає, що у зв'язку з розірванням договору про постачання теплової енергії в гарячій воді №295 від 22.12.2003р. у нього жодних зобов'язань перед позивачем не існує з 22.12.2011р.

Крім того, на думку скаржника, провадження по справі №922/5848/14 у частині позовних вимог за період з 22.12.2011р. по 03.04.2013р. має бути припинено на підставі п.2 ч.1 ст.80 ГПК України з огляду на наявність іншого рішення господарського суду між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Відповідач наголошує, що позивач нічого не передавав і не міг передати, оскільки відсутнє будь-яке обладнання, яке б могло передати відповідачу теплову енергію. Крім того, апелянт посилається на акт обстеження технічного стану системи теплопостачання від 09.11.2005р., зазначає, що у нього відсутні прилади опалення і, відповідно, споживання теплової енергії є неможливим.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 22.07.2016р. (головуючий Зубченко І.В., судді Ломовцева Н.В., Радіонова О.О.) прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи призначено на 06.09.2016р.

На адресу суду від Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" надійшов відзив на апеляційну скаргу, який судовою колегією розглянутий та долучений до матеріалів справи.

У зв'язку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії Ломовцевої Н.В. на підставі розпорядження керівника апарату суду, в результаті автоматичної зміни сформовано наступний склад колегії: головуючий Зубченко І.В., судді Попков Д.О., Радіонова О.О.

Представники сторін в судове засідання 06.09.2016р. не з'явилися.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив розглянути справу без участі його представника. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, своїми правами, передбаченими ст.22 ГПК України не скористався, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Враховуючи ті обставини, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана обов'язковою, їх правова позиція була викладена безпосередньо в апеляційній скарзі та відзиві на неї, сторони не посилалися на необхідність надання додаткових доказів, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України складено протокол судового засідання.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

22.12.2003р. між Державним підприємством "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" (далі - енергопостачальна організація) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (далі - споживач) був укладений договір №295 про постачання теплової енергії в гарячій воді.

Умовами вказаного договору було передбачено постачання відповідачу теплової енергії в гарячій воді в межах Qна рік=29 Гкал/рік.

Судом під час розгляду справи №913/1691/13 було встановлено, що зазначений договір припинив свою дію з 22.12.2011р.

Відповідно до акту обстеження технічного стану системи теплопостачання від 09.11.2005р. в даному приміщенні на підставі проекту 212/05-ОВ від 02.11.2005р. проведена реконструкція системи опалення. З 09.11.2005р. приміщення переведено на автономне, газовий котел, опалення в приміщенні знаходяться 175,7м опалювальних стояків з тепловіддачею 5,35 Гкал на рік.

Погоджено, що з 09.11.2005р. відділ збуту Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" нарахування за опалення здійснює по діючим тарифам на момент розрахунку за 5,35 Гкал на рік, а власник щорічно, до 1 жовтня, здійснює оплату розрахункової величини 5,35 Гкал на рік по діючим тарифам.

За твердженнями позивача, Державним підприємством "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" протягом опалювальних сезонів 2011-2012р. (у періоді з 22.12.2011р. по 05.04.2012р.), 2012-2013р. (у періоді з 01.11.2012р. по 03.04.2013р.), 2013-2014р. (у періоді з 15.10.2013р. по 062.04.2014р.) поставлено Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 до належного йому на праві власності, нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1", загальною площею 211,6м2, теплову енергію у вигляді гарячої води на загальну суму 16379,76грн. (згідно заявлених первісних позовних вимог).

Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 у наведених вище періодах надсилалися рахунки, які є також актами здавання - приймання поставленої теплової енергії на опалення нежитлового приміщення відповідача.

Відповідно до довідки Комунального підприємства "Житлосервіс "Світанок" №5 від 08.01.2015р., житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, в якому на першому поверсі розташоване нежитлове приміщення відповідача і до якого постачається теплова енергія, обладнано системою централізованого опалення з верхньою розводкою та вертикальним розміщенням стояків, яка в свою чергу гідравлічно та теплотехнічно об'єднана з системами опалення усіх житлових та нежитлових приміщень у даному будинку, що в свою чергу разом становить єдину систему опалення житлового будинку.

Будинок знаходиться на балансі Комунального підприємства "Житлосервіс "Світанок". Централізоване гаряче водопостачання та централізоване опалення даного будинку здійснюється Державним підприємством "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль".

Рішенням Сєвєродонецької міської ради Виконавчим комітетом №1314 від 09.08.2005р. вирішено визнати виконавцем послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житловому фонді міської ради теплопостачальні підприємства: Комунальне підприємство "Сєвєродонецьктеплокомуненерго" та Державне підприємство "Сєвєродонецька ТЕЦ".

На підтвердження факту постачання теплової енергії у зазначених опалювальних сезонах до приміщення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 надані акти про включення/відключення теплоустановок в даному будинку від 24.10.2011р., 05.04.2012р., 01.11.2012р., 03.04.2013р., 15.10.2013р.

Як зазначалося вище, договір №295 від 22.12.2003р. припинив свою дію з 22.12.2011р.

Листом №08-06-348 від 04.12.2014р. позивач звернувся до відповідача з пропозицією укласти договір про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, підготовлений на основі типового договору, передбаченого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630. Однак, відповідач не надав відповіді на дану пропозицію укласти договір.

Вподальшому позивачем було збільшено позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу за поставлену теплову енергію до 79060,16грн. У зв'язку із ухиленням відповідача від укладення договору на постачання теплової енергії, застосовано інший алгоритм розрахунку для визначення теплового потоку на опалення житлових споруд, річних витрат тепла житловими спорудами, застосовуючи нормативи ДБН В.2.5-39:2008 Теплові мережі "Інженерне обладнання будинків і споруд".

Пізніше, у зв'язку із частковою оплатою, розмір основного боргу, про стягнення якого просив позивач, зменшено до 76082,05грн.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 5 ч.3 ст.20 названого Закону визначений обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За приписами ч.5,6 ст.19 Закону України "Про теплопостачання" теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі, а споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, між сторонами по справі відповідний договір не укладено.

Разом з тим, відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25.11.2014р. у справі № 916/3566/13).

В матеріалах справи наявний акт обстеження технічного стану системи теплопостачання від 09.11.2005р., яким підтверджено, що в приміщенні магазину, на підставі проекту 212/05-ОВ від 02.11.2005р. була проведена реконструкція системи опалення. З 09.11.2005р. приміщення переведено на автономне, газовий котел, опалення, в приміщенні знаходяться 175,7м опалювальних стояків з тепловіддачею 5,35 Гкал на рік.

Як вбачається зі змісту акту, сторонами було погоджено, що з 09.11.2005р. відділ збуту Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" нарахування за опалення за вказаною адресою здійснює по діючим тарифам на момент розрахунку за 5,35 Гкал на рік, а власник щорічно, до 1 жовтня, здійснює оплату розрахункової величини 5,35 Гкал на рік по діючим тарифам.

Відповідно до ч.1 ст. 277 Господарського кодексу України (далі - ГК України) абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду. Правила користування енергією, якщо інше не передбачено законом, затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005р. №4, передбачено, що про відключення будинків (окремих приміщень) від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води складається акт.

Позивач посилається на вказаний нормативний акт, яким забороняється самовільне відключення від мереж централізованого опалення без дотримання відповідної процедури, в обґрунтування неправомірності дій відповідача щодо проведеної реконструкції.

Однак, реконструкція в приміщенні (ізоляція стояків, встановлення газового котлу) була проведена відповідачем раніше, зокрема, станом на 09.11.2005р. відповідною комісієї за результатами проведеного обстеження приміщення вже було встановлено, що проведена реконструкція, в приміщенні знаходяться 175,7м. опалювальних стояків з тепловіддачею 5,35 Гкал/рік. та погоджено відповідний порядок проведення розрахунків між сторонами. Натомість, зазначений Порядок відключення, затверджений наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005р. №4, набрав чинності пізніше, 09.12.2005р. зареєстровано в Міністерстві юстиції України.

Крім того, з робочого проекту 212/05-ОВ 2005р., на підставі якого була проведена реконструкція системи опалювання, вбачається що проводилася ізоляція опалювальних стояків. Проект свого часу також було погоджено позивачем в особі заступника директора, підпис якого скріплений печаткою підприємства; результати розрахунків окремо погоджено з позивачем; погоджено з балансоутримувачем будинку - Комунальним підприємством «Житлосервіс «Світанок».

Як вбачається з наявного в матеріалах справи висновку судової експертизи №814 від 24.05.2016, враховуючи особливості проведеної реконструкції (ізоляції стояків) в приміщенні відповідача дійсна розрахункова середньорічна величина витрат тепла складає 2,612 Гкал на опалювальний період, а не 5,35 Гкал/рік, як було первісно заявлено позивачем.

Враховуючи вищевстановлені обставини та результати проведеної експертизи, перевіривши розрахунок суду першої інстанції, судова колегія погоджується з тим, що загальна сума боргу відповідає вартості тепловіддачі стояків у заявлені опалювальні періоди та обґрунтовано складає 7993,50грн.

За приписами ч.2 статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи підтверджено направлення відповідних рахунків відповідачу.

Перевіривши розрахунок суду першої інстанції, судова колегія дійшла висновку, що він є арифметично вірним, стягненню підлягають 3% річних в розмірі 443,11грн. та інфляційні в розмірі 1566,49грн.

Крім того, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження по справі №922/5848/14 на підставі п.2 ч.1 ст.80 ГПК України (у частині позовних вимог за період з 22.12.2011р. по 03.04.2013р.) через наявність рішень судів у справі №913/1691/13 з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

У даних справах позовні вимоги заявлені з різних підстав, а також фактично за різний період нарахування заборгованості. Зокрема, у справі №913/1691/13 предметом дослідження була заборгованість за період з 24.10.2011р. по 03.04.2013р., що виникла на підставі наявних договірних відносин сторін. У даній справі №922/5848/14 позивач заявляє до стягнення заборгованості за період з 22.12.2011р. по 06.04.2014р. (після закінчення сторку дії договору у відповідності до положень ст.11 ЦК України).

Крім того, враховуючи набрання постановою суду у справі №913/1691/13 законної сили на час розгляду даного спору, відсутні підстави для зупинення провадження у справі №922/5848/14 до остаточного вирішення спору.

Доводи апеляційної скарги не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Луганської області від 14.06.2016р. (повний текст підписано 17.06.2016р.) у справі №922/5848/14 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 ГПК України, підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги за наведеними в ній мотивами не вбачається.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м.Сєвєродонецьк Луганської області на рішення господарського суду Луганської області від 14.06.2016р. (повний текст підписано 17.06.2016р.) у справі №922/5848/14 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 14.06.2016р. (повний текст підписано 17.06.2016р.) у справі №922/5848/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя І.В.Зубченко

Судді: Д.О. Попков

О.О. Радіонова

Надруковано 5 примірників: 1 - позивачу; 1- відповідачу; 1 - до справи; 1 - ДАГС; 1 - ГСЛО