ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" вересня 2016 р.Справа № 924/745/16

Господарський суд Хмельницької області у складі:

судді Заверуха С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Західтехпромторг", м. Рівне

до ОСОБА_1 акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат" м.Полонне

про стягнення заборгованості в сумі 340 272,05 грн., з них 172300,00 грн. - основний борг, 136604,05 грн. - збитки завдані інфляцією, 12026, 00 грн. - 3% річних, 19342,00 грн. - пеня.

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_2 - довіреність від 01.02.2016р.

відповідача: не з'явився

Повне рішення складено 13.09.2016р.

Суть спору: позивач - ТОВ "Західтехпромторг" звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат" заборгованості в сумі 340 272,48 грн., з них 172300,00 грн. - основний борг, 136604,05 грн. - збитки завдані інфляцією, 12026, 00 грн. - 3% річних, 19342,00 грн. - пеня.

В обґрунтування позову посилається на, те що 01.04.14р. між ТОВ "Західтехпромторг" (Продавець) та ПАТ "Полонський гірничий комбінат" (Покупець) було укладено Договір купівлі - продажу №04/14-1.

Відповідно до п. 1.1. Договору Продавець зобов'язується передати у власність Покупця товар або партію товару, а Покупець зобов'язується прийняти товар або партію товару та оплатити його на умовах даного Договору.

Згідно п. 1.2. Договору документи на товар, які продавець повинен передати Покупцю на товар або партію товару:

- рахунок фактуру, накладна, податкова накладна, товарно - транспортна накладна.

Також Договором передбачено, що розрахунки за даним Договором здійснюються шляхом попередньої оплати від Покупця (п. 4.1. Договору).

Позивач вказує, що поставка продукції відбулась 11.04.2014р. на загальну суму 193230,00 грн., згідно видаткової накладної №РН - 0000002 від 11.04.2014р.

Більше поставок згідно вищевказаного договору купівлі - продажу не відбувалось.

Факт отримання товару відповідачем підтверджується довіреністю від 11.04.2014р. №417 та Товарно - транспортною накладною №5 від 11.04.14р.

23.06.14р. Відповідачем було сплачено заборгованість в сумі 20 000,00 грн.

Крім того, позивач зазначає, що станом на 23.06.14р. існує заборгованість в сумі 172300,00грн., що підтверджується актом звірки від 30.06.16р.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути заборгованість з відповідача в розмірі 340 272,48 грн., з них 172300,00 грн. - основний борг, 136604,05 грн. - збитки завдані інфляцією, 12026, 00 грн. - 3% річних, 19342,00 грн. - пеня.

Представник позивача в судове засідання в режимі відеоконференції з'явився на задоволені позову наполягає.

Крім того, позивачем надано рахунок-фактуру №СФ - 0000002 від 11.04.2016 р. та письмові пояснення щодо строку виконання основного зобов'язання. В даних поясненнях позивач звертає увагу суду на той факт, що в договорі не вказано термін оплати, у випадку, якщо оплата товару проводиться після його поставки. Таким чином в даному випадку необхідно керуватися постановою Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 р. №14, а саме що відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, вимоги ухвали суду не виконано. Ухвала про порушення провадження у справі від 11.08.2016р. надіслана на юридичну адресу відповідача. При цьому приймається до уваги, що якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Також, згідно п. 3.9.2 вказаної постанови неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Справа підлягає розгляду за наявними в ній матеріалами, згідно ст. 75 ГПК України.

Суд, розглянувши матеріали справи встановив таке.

01.04.2014р. між ТОВ "Західтехпромторг" (Продавець) та ПАТ "Полонський гірничий комбінат" (Покупець) було укладено Договір купівлі - продажу №04/14-1. Продавець зобов'язується передати у власність (повне господарське володіння) товар або партію товару (запчастини до кар'єрного обладнання), а покупець зобов'язується прийняти товар або партію товару, та оплатити його на умовах даного Договору (п. 1.1 Договору).

Документи на товар, які продавець повинен передати покупцю на товар або партію товару: розрахунок - фактура, накладна та податкова накладна, товарно - транспортна накладна (п.1.3. Договору).

Загальна сума договору складає 500000,00 грн.(п.2.3. Договору).

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що товар повинен бути повністю поставлений покупцю протягом 10 днів з моменту надходження попередньої оплати від покупця.

Продавець має право на дострокову поставку товару (п. 4.2. Договору).

Даний Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до моменту остаточного виконання, але в будь - якому випадку до 31.12.2014р. (п.10.1. Договору).

Також п. 11.1., 11.2. Договору передбачено, що у випадку не оплати або неповної оплати товару, отриманий покупцем товар повинен в повному обсязі повернутий на склад продавця на пізніше 3-х банківських днів з моменту закінчення строку оплати, вказаного в п. 6.1. цього Договору. У випадку несвоєчасної оплати товару за Договором покупець сплачує продавцю пеню в розмірі двох облікових ставок НБУ за кожен день прострочки.

Даний договір укладений у двох оригінальних примірниках, по одному для кожної із сторін (14.1. Договору).

Договір підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

На виконання умов договору №04/14-1 від 01.04.14р. позивач здійснив поставку відповідачу товару (запчастини до кар'єрного обладнання) у кількості 5 одиниць на загальну суму 192300,00 грн., а відповідач прийняв цей товар без зауважень, про що свідчать підписи на видатковій накладній №РН - 0000002 від 11.04.14р., довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей №417 від 11.04.14р. та товарно - транспортна накладна № від 11.04.14р.

Розрахунок за отриманий товар відповідачем було проведено частково згідно платіжного доручення №310 від 23.06.2014р. на суму 20000,00 грн.

Таким чином заборгованість за поставлений товар згідно договору №04/14-1 від 01.04.14р. становить 172300,00 грн.

Згідно наданого позивачем до справи акту звіряння розрахунків станом на 30.06.2016р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 172300,00 грн.

У зв'язку з несвоєчасною оплатою за поставлену продукцію, позивач відповідно до ст. 611, 625 ЦК України нарахував 136604,05 грн. збитків завданих інфляцією, 12026,00 грн. 3 % річних та відповідно до ст. 232 ГК України 19342,00грн. пені.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом приймається до уваги таке.

У відповідності до ст.11 та ст.509 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення, цивільних прав та обовязків сторін є укладення між ними договору. В силу зобовязання боржник зобовязаний вчинити на користь кредитора певну дію, в тому числі сплатити борг, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, тобто сплати боргу.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Пунктом 3 ст.3, ст.627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами, їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу (поставки). Так, позивач продав (поставив) відповідачу товар, останній отримав його та зобов'язався сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу (ст. 693 Цивільного кодексу України).

Приписами ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.1 Договору сторони перебачили, що товар повинен бути повністю поставлений покупцю протягом 10 днів з моменту надходження попередньої оплати від покупця.

При цьому судом враховується, що між сторонами інших договорів купівлі-продажу, ані ж договір від 01.04.2016р. №04/14-1 не існує. Також зі змісту зазначеної накладної випливає, що було здійснено поставку товару, який є предметом договору купівлі-продажу №04/14-1 від 01.04.14р., а саме плита дробарна рухома нижня кр. 3450.02.011М - в кількості 1000 шт., плита дробарна рухома верхня кр.3450.02.021М в кількості 1000 шт., стрічка транспортера в кількості 120.000 кв.м., ролік конвеєрний 460 в кількості 20000.00 шт., зуб ковша екскаватора ЕКГ- 4,6 в кількості 5000 шт. Зазначене не заперечується сторонами.

Отже, у позивача виникло право вимагати оплати вартості товару в судовому порядку.

Відповідно до ч.2 ст.175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем в сумі 172300,00грн. за поставлений товар згідно договору №04/14-1 від 01.04.14р. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме договором №04/14-1 від 01.04.14р., видатковою накладною №0000002 від 11.04.14р., довіреністю №417 від 11.04.4р., товарно - транспортною накладною № від 11.04.14р. та доказами часткової оплати.

Судом встановлено, що сторони передбачили в договорі здійснення попередньої оплати товару (зміст п. 4.1 Договору), а також можливість дострокової поставки товару(п.4.2. Договору), однак не встановили строку (терміну), у який повинно бути виконано зобов'язання.

Суд відзначає, що ст. 530 ЦК України розміщена в главі 48 цього Кодексу "Виконання зобов'язань" і носить загальний характер. Тобто, може бути застосована до будь-яких видів договірних зобов'язань, які виникають в цивільному обороті. Однак, загальні положення ч.2 ст. 530 ЦК України не можуть бути застосовані в даному випадку до спірних правовідносин сторін, оскільки термін виконання зобов'язання, що випливає з правовідносин купівлі-продажу, чітко встановлений спеціальною нормою права - ст. 692 ЦК України, відповідно до якої покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього (аналогічна позиція в постанові Рівненського апеляційного господарського суду від 23.11.2011 р. по справі №15/5025/1681/11, в постановах Вищого господарського суду України від 14.12.2010 р. по справі №11/165/10, від 12.08.2010 р. №22/225-09-6133).

Якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України (п.1.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Відповідачем не подано доказів оплати заборгованості, що є предметом позову, а також не спростовано факту отримання товару.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 172300,00 грн. за поставлений товар згідно договору №04/14-1 від 01.04.14р. за накладною №0000002 від 11.04.14р. підлягають задоволенню як такі, що відповідають чинному законодавству та обґрунтовані матеріалами справи.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати в сумі 136604,05 грн., та 3% річних в сумі 12026,00 грн., розрахованих за невиконання зобов'язання згідно договору №04/14-1 від 01.04.14р., за період з 12.04.2014р. по 02.08.2016р.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що зобов'язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, є втратами пов'язаними з інфляційними процесами в державі за час прострочення виконання зобов'язання боржником, а три процента річних є за своєю правовою природою платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником.

Відповідно статті 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Позивачем правомірно нараховано 3% в сумі 12026,00 грн. за період з 12.04.2014р. по 02.08.2016р. з врахуванням часткової оплати, які підлягають стягненню з відповідача.

Однак позивачем не вірно нараховано інфляційні втрати в сумі 136604,05 грн. оскільки позивачем двічі нараховано інфляційні втрати за червень 2014р. (на суму боргу 192300,00 грн. та 172300,00грн.). Таким чином за розрахунком суду інфляційні втрати за визначений позивачем період складають 133413,53 грн., які підлягають стягненню судом. В решті частині в сумі 3190,52грн. суд відмовляє, оскільки останні необґрунтовані.

Крім того, позивачем нараховано пеню в сумі 19342,43 грн., розраховану за період з 12.04.2014р. по 12.10.2014р.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст.3 зазначеного Закону розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В силу п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Сторонами в п. 11.2 договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати товару за Договором покупець сплачує продавцю пеню в розмірі двох облікових ставок НБУ за кожен день прострочки.

Позивачем правомірно нараховано пеню в сумі 19342,43 грн. за період з 12.04.2014р. по 12.10.2014р. з врахуванням часткової оплати, які підлягають стягненню з відповідача.

При цьому суд погоджується з доводами позивача щодо визначення періоду нарахування штрафних санкцій, зокрема починаючи з 12.04.2014р., тобто з дня наступного після дня прийняття товару, з огляду на норм и статті 692 ЦК України та враховуючи що договором сторони не передбачили строку у який повинно бути виконано грошове зобов'язання.

Крім того, за приписами абзацу 2 ст. 693 ЦК України, у разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього кодексу. При цьому згідно ч.ч. 1,2 ст. 538 ЦК України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання, а при зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно.

Згідно зі ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, суд прийшов до висновку, щодо часткового задоволення позовних вимог в сумі 337081,96 грн., з яких 172300,00грн. основний борг, 12026,00 грн. три процента річних, 133413,53 грн. інфляційні втрати, 19342,43 грн. пеня.

В решті частині щодо стягнення 3190,52 грн. інфляційних втрат, суд відмовляє.

У відповідності до ст.49 ГПК України витрати по оплаті судового збору підлягають покладенню на сторони пропорційно задоволеним вимогам (99,06%).

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-84, ст. 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Західтехпромторг", м. Рівне до ОСОБА_1 акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат" м.Полонне про стягнення заборгованості 340 272,05 грн., з них 172300,00 грн. - основний борг, 136604,05 грн. - збитки завданий інфляцією, 12026, 00 грн. - 3% річних, 19342,00 грн. - пені задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат" (Хмельницька область, м. Полонне, вул. Академіка Герасимчука, буд. 190 Б, код 05471879) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Західтехпромторг" (м. Рівне, вул. Тиха, буд. 7, код 39076894) 172300,00грн. (сто сімдесят дві тисячі триста гривень 00 коп.) основного боргу за поставлений товар згідно договору №04/14-1 від 01.04.14р., 133413,53грн. (сто тридцять три тисячі чотириста тринадцять гривень 53 коп.) збитків завданих інфляцією, 12026,00 грн. (дванадцять тисяч двадцять шість гривень 00 коп.) три процента річних, 19342,00грн. (дев'ятнадцять тисяч триста сорок дві гривні 00 коп.) пені, 5056,11грн. (п'ять тисяч п'ятдесят шість гривень 11 коп.) судового збору.

Видати наказ.

В решті частині позову щодо стягнення 3190,52 грн. інфляційних втрат відмовити.

Повне рішення складено 13.09. 2016р.

Суддя С.В. Заверуха

Віддрук. 3 прим.:

1 - до справи,

2 - позивачу, (м. Рівне, вул. Тиха, буд. 7, 33028),

3 - відповідачу, (Хмельницька обл., Полонський р-н, м. Полонне, вул. Академіка Герасимчука, буд. 190Б), рекоменд.