ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2016 р. Справа № 908/4594/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О. , суддя Шевель О. В.

при секретарі Курченко В.А.

представники сторін не зявились

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю САВІ (вх. №1667 З/2) на рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. у справі №908/4594/14

за позовом Державного підприємства Вугілля України, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю САВІ, м Донецьк

про стягнення 90526558, 90 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. у справі №908/4594/14 (головуючий суддя: Колодій Н.А., суддя Алейникова Т.Г., суддя Науменко А.О.) позов ДП Вугілля України до ТОВ САВІ про стягнення 90526558,90 грн. задоволено частково. В частині стягнення 15020402,11 грн. основного боргу провадження у справі припинено. Стягнуто з ТОВ САВІ на користь ДП Вугілля України 71575677, 63 грн. основного боргу, 1391593, 40 грн. пені, 334703, 74 грн. - 3% річних, 2204418,02 грн. інфляційних витрат, 73080, 00 коп. судового збору.

Відповідач з рішенням місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. у справі №908/4594/14 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається, зокрема, на те, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку щодо розміру суми основної заборгованості, оскільки між ТОВ «Донвуглересурси», ТОВ САВІ та ДП Вугілля України укладено договір №10/12/14 від 10.12.2014р. про відступлення права вимоги на суму 23796904,37 грн. Про наявність вказаного договору суд першої інстанції було повідомлено 14.01.2015р., проте ці обставини не були враховані судом при винесенні рішення.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.) від 16.03.2015р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її розгляд на 16.04.2015р.

14.04.2015р. від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№5984).

Розпорядженням секретаря другої судової палати Харківського апеляційного господарського суду від 16.04.2015р. у звязку з відпусткою судді Фоміної В.О. та судді Шевель О.В. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О., суддя Плахов О.В.

16.04.2015р. від апелянта факсом (вх.№221) та електронною поштою (вх. №674) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № №6188, 6191).

Також, 16.04.2015р. позивач надав додаткові документи (вх. №6194).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16.04.2015р. відкладено розгляд справи на 05.05.2015р.

29.04.2015р. від позивача надійшли додаткові пояснення по справі, в яких він просив апеляційний суд частково скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. у справі №908/4594/14 та прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача за поставлене вугілля по договору №3619 С від 31.03.2014р. основний борг в сумі 42778773,26 грн.; пеню у розмірі 1391593,40 грн.; 3% річних 334703,74 грн.; інфляційні витрати 2204418,02 грн.; судовий збір 73080, 00 грн. (вх.№7024).

30.04.2015р. від позивача надійшли пояснення по справі (вх.№7081).

30.04.2015р. від апелянта факсом (вх.№254) та електронною поштою (вх. №787) надійшло клопотання, в якому він просив припинити провадження у справі №908/4594/14 в частині стягнення 5000000 грн. та відкласти розгляд справи (вх. № №7117, 7118).

Розпорядженням голови Харківського апеляційного господарського суду від 05.05.2015р. у звязку з відпусткою судді Білоусової Я.О. та судді Плахова О.В. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О., суддя Шевель О.В.

Пунктом 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" від 23.03.2012р. №6 встановлено, що в разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений пунктом 3 частини четвертої статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" принцип незмінності судді слід починати спочатку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених статтею 69 ГПК строків вирішення спору, а його подальше продовження новим (зміненим) складом суду здійснюється у випадках і в порядку, передбачених частиною третьою цієї статті.

На підставі викладеного, колегія суддів у новому складі розпочала розгляд апеляційної скарги з початку.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 05.05.2015р. відкладено розгляд справи на 30.06.2015р.

Розпорядженням секретаря другої судової палати Харківського апеляційного господарського суду від 30.06.2015р. у звязку з відпусткою судді Шевель О.В. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О., суддя Шутенко І.А. На підставі викладеного, колегія суддів у новому складі розпочала розгляд апеляційної скарги з початку.

30.06.2015р. від апелянта факсом (вх.№338) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з блокуванням виїзду з м. Донецьк та неможливістю направити свого представника в судове засідання (вх.№9932).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 30.06.2015р. відкладено розгляд справи на 30.07.2015р.

29.07.2015р. від відповідача факсом (вх. №381) та 30.07.2015р. поштою надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №908/4594/14 до вирішення повязаної з нею іншою справи (вх. № № 11311, 11354).

Розпорядженням виконуючого обовязки голови Харківського апеляційного господарського суду від 30.07.2015р. у звязку з відпусткою судді Фоміної В.О. та судді Шутенко І.А. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Гетьман Р.А., суддя Шевель О.В. На підставі викладеного, колегія суддів у новому складі розпочала розгляд апеляційної скарги з початку.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 30.07.2015р. зупинено провадження у справі №908/4594/14 до вирішення повязаної з нею справи №905/1091/15. Зобовязано сторони терміново з моменту вирішення по суті справи №905/1091/15 надати Харківському апеляційному господарському суду відповідну інформацію з підтверджуючими доказами.

Рішенням господарського суду Донецької області 11.01.2016р. по справі №905/1091/15 відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ САВІ до ДП Вугілля України про визнання недійсним договору поставки №3619С від 31.03.2014р.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 29.06.2016р. у справі №905/1091/15 апеляційну скаргу ТОВ САВІ залишено без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 11.01.2016р. у справі №905/1091/15 залишено без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 15.07.2016р. поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 09.08.2016р.

25.07.2016р. від відповідача електронною поштою (вх.№1207) надійшов лист, в якому повідомляється, що ТОВ САВІ звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 29.06.2016р. у справі № 905/1091/15 (вх. № 7376).

Ухвалою Вищого господарського суду України від 25.07.2016 касаційну скаргу ТОВ САВІ на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 29.06.2016р. у справі № 905/1091/15 не прийнято до розгляду та повернуто заявнику.

У відповідності до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 08.08.2016р. у звязку з відпусткою судді Гетьмана Р.А. для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О., суддя Шевель О.В. На підставі викладеного, колегія суддів у новому складі розпочала розгляд апеляційної скарги з початку.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 09.08.2016р. відкладено розгляд справи на 30.08.2016р.; запропоновано сторонам не пізніше ніж за три дні до судового засідання надати суду: письмові пояснення щодо поняття банківські дні (яке застосовано у специфікаціях до договору), а також врахування цих днів при здійсненні розрахунку позову; письмові пояснення щодо актів корегування; докази здійснення оплати товару за договором поставки №3619С від 31.03.2014р. (виписки по рахункам, платіжні доручення, меморіальні ордери тощо); обґрунтований розрахунок заборгованості з визначенням суми основного боргу, 3% річних, інфляційних та пені по кожній поставці окремо (з урахуванням специфікацій, актів прийому передачі та актів корегування).

30.08.2016р. від позивача надійшли письмові пояснення по справі (вх.№8463).

Ухвалою господарського суду від 30.08.2016р. відкладено розгляд справи на 15.09.2016р.

У судове засідання 15.09.2016р. представники сторін не зявились, хоча були повідомленні судом про час та місце розгляду справи належним чином.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Відповідно до положень ст. 124 Конституції України, ч. 1 ст. 45, ч. 1 ст. 84 Господарського процесуального кодексу України (далі -ГПК України), постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. Рішення має бути викладено чітко, зрозуміло, грамотно (тобто не містити граматичних і стилістичних помилок, виправлень).

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого:

- чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються;

- чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин;

- яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

З огляду на вимоги ч. 1 ст. 4 ГПК України господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення господарського суду вищезазначеним вимогам відповідає не у повному обсязі, враховуючи наступне.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 04.11.2014р. порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 03.12.2014р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.12.2014р. відкладено розгляд справи на 14.01.2015р.

14.01.2015р. від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких він, зокрема, зазначає, що позивач має невиконані грошові зобовязання перед відповідачем за договором уступки права вимоги №10/12/14 від 10.12.2014р. у сумі 23796904,37 грн. ТОВ САВІ підготовлено та направлено на адресу позивача проект угоди про припинення зобовязань шляхом взаємозаліку на вищезазначену суму, у звязку з чим просив відкласти розгляд справи.

Згідно протоколу судового засідання від 14.01.2015р. у судовому засіданні був присутній представник позивача ОСОБА_1 Також, згідно протоколу судового засідання від 14.01.2015р. справу прийнято до провадження колегією, та призначено до розгляду на 09.07.2015р.

В свою чергу у резолютивній частині ухвали господарського суду Запорізької області від 14.01.2015р. вказано про призначення розгляду справи на 09.02.2015р., та зобовязано, зокрема, позивача надати письмові пояснення щодо взаємозаліку за договором уступки права вимоги №10/12/14 від 10.12.2014р. на суму 23796904,37 грн.; відповідача провести звірку взаємних розрахунків з позивачем на день розгляду справи в суді (у акті звірки вказати первинні бухгалтерські документи, що підтверджують суму), двосторонній акт звірки надати в судове засідання. Окрім того, явку представників сторін у судове засідання призначене на 09.02.2015р. було визнано обовязковою.

Матеріали справи не містять доказів відправлення позивачу ухвали від 14.01.2015р. про призначення справи до розгляду на 09.02.2015р. та надання письмових пояснень щодо взаємозаліку на суму 23796904,37 грн.

У судове засідання, в якому прийнято оскаржуване рішення, згідно протоколу судового засідання від 09.02.2015р., представники сторін зявились. Проте у самому оскаржуваному рішенні зазначено, що ні позивач, ні відповідач у судове засідання не зявились.

В той же час, в суді апеляційної інстанції сторони зазначили, що в суді першої інстанції позивачем надавалася угода про припинення зобовязань заліком від 25.12.2014, але вказаний документ з якихось причин не було долучено судом до матеріалів справи та не зазначено про це в рішенні (див., зокрема, т.4 а.с. 140).

Відповідно до положень ст. 101 ГПК України та пункту 9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Враховуючи викладене, а також те, що надані позивачем угода про припинення зобовязань заліком від 25.12.2014р. та відповідачем - договір уступки права вимоги №10/12/14 від 10.12.2014р. на суму 23796904,37 грн. мають суттєве значення для повного, всебічного та обєктивного розгляду справи, колегія суддів вважає можливим прийняти подані ними додаткові докази.

Дослідивши обставини справи, колегія суддів встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, 31.03.2014 р. між ДП Вугілля України (продавець) та ТОВ САВІ (покупець) укладений договір поставки № 3619С (далі договір), відповідно до умов якого продавець зобовязався передати, а покупець зобовязався прийняти та оплатити на умовах договору вугільну продукцію, що іменується в подальшому товар. Номенклатура, марки, обєми, ціни, якість, строки та умови поставки товару узгоджуються сторонами у специфікаціях (додаткових угодах) до договору.

Відповідно до п. 2.1. договору, оплата кожної партії здійснюється покупцем шляхом прямого перерахування грошових коштів на рахунок продавця в строки, обумовлені сторонами у специфікаціях (додаткових угодах) до договору.

Сторони узгодили, що оплата за поставлений товар здійснюється шляхом прямого перерахування грошових коштів на рахунок позивача протягом 30 банківських днів від дати поставки товару.

Зазначений в договорі товар відвантажується вантажовідправником залізничним транспортом. Умови поставки обумовлюються сторонами у специфікаціях (додаткових угодах). Датою поставки товару від позивача до відповідача вважається дата календарного штемпелю залізничної станції відправника по залізничній накладній, яка свідчить про прийом вантажу до перевезення. Сторони обумовлюють, що право власності, а також всі ризики втрати або пошкодження на партію товару, яка поставляється по договору, переходять від позивача до відповідача з моменту (дати) поставки партії товару (п. 4.1. договору).

Згідно п. 4.5. договору, після поставки товару сторони оформлюють акт прийому - передачі товару, який підтверджує кількість переданого позивачем та прийнятого відповідачем товару. У випадку не підписання сторонами акту, доказом поставки товару вважається залізнична накладна, якщо інша кількість не встановлена актами про приймання товару, складеними у відповідності з договором.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлена обов'язковість договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

На виконання умов договору позивачем поставлено а відповідачем прийнято вугільну продукцію загальною вартістю 144596079,74 грн., що підтверджується актами приймання передачі вугільної продукції.

Відповідач свої зобовязання по оплаті товару виконав частково, сплативши 58000000,00 грн. Внаслідок цього у нього виникла заборгованість за отриманий товар, у звязку з чим позивач на адресу відповідача надіслав претензію (вих. № 2135/10 від 08.09.2014 р.) з вимогою погасити існуючу заборгованість.

Враховуючи, що відповідач вимоги претензії не виконав, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ТОВ САВІ на свою користь суму основного боргу у розмірі 86596079,74 грн., інфляційних нарахувань - 2204418,02 грн., пені 1391593,40 грн., 3% річних - 334703,74 грн.

З матеріалів справи вбачається, що після порушення провадження у справі відповідач частково погасив основний борг за договором поставки № 3619С від 31.03.2014 р., перерахувавши на розрахунковий рахунок позивача 15000000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 27.11.2014 р. Також, позивачем надано підписані сторонами та завірені печатками сторін Акти прийому передачі від 20.11.2014 р, відповідно до яких ДП Вугілля України передає, а ТОВ САВІ приймає коригування по кількості вугілля на загальну суму 20402,11 грн.

Також, 10.12.2014р. між ТОВ «Донвуглересурси» (первинний кредитор),ТОВ САВІ та ДП Вугілля України укладено договір №10/12/14 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого первинний кредитор передає новому кредитору права вимоги до ДП Вугілля України, яке існує у первинного кредитора за договором №0511 «Про відступлення права вимоги» від 05.11.2014р. на суму 23796904,37 грн.

В подальшому 25.12.2014р. між ТОВ САВІ та ДП Вугілля України укладено угоду про припинення зобовязань заліком, відповідно до умов якої сторони припиняють заліком зустрічні однорідні вимоги на суму 23796904,37 грн.

А тому, в частині 38817306,48 грн. провадження у справі підлягає припиненню відповідно п. 1-1 ст. 80 ГПК України у звязку з відсутністю предмету спору.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованою суму основної заборгованості, заявленої до стягнення за договором поставки № 3619С від 31.03.2014 р. в розмірі 47778773,26 грн.

У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних колегія суддів дійшла висновку, що в межах заявлених вимог розрахунки зроблені вірно, а тому вимоги щодо стягнення 3% річних в сумі 334703,74 грн. та 2204418,02 грн. інфляційних, у звязку з неналежним виконанням зобовязань за договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» Платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 2.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань визначено, за приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Відповідно до п. 6.7 договору, прострочка оплати товару тягне за собою право продавця стягнути пеню з покупця із рахунку облікової ставки Національного банку України, яка діє на момент прострочки від загальної суми заборгованості за кожний день прострочки.

Колегія суддів, перевіривши розрахунки позивача дійшла висновку, що вимога позивача про стягнення 1391593,40 грн. пені (одна облікова ставка НБУ) відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Здійснене відповідачем часткове погашення заборгованості після прийняття судом рішення не впливає на його суть та не може бути підставою для його зміни або скасування.

Виходячи зі змісту ст. ст. 34, 43, 82 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює обставини справи у відповідності до свого внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності та приймає рішення за результатами оцінки всіх доказів, які були визнані судом як належні та допустимі.

На підставі викладеного, враховуючи неповне зясування обставин, що мають значення для справи, що в силу положень ст. 104 ГПК України є підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміну рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. у справі №908/4594/14.

Керуючись статтями 49, 85, 91, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю САВІ задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. у справі №908/4594/14 змінити.

Викласти абзаци 2 та 3 його резолютивної частини у новій редакції.

«В частині стягнення 38817306,48 грн. основного боргу провадження у справі припинити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю САВІ (830001, м. Донецьк, вул. Челюскінців, буд. 174, ) на користь Державного підприємства Вугілля України (01601 м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, код ЄДРПОУ 327093,26 основного боргу, 1391593,40 грн. пені, 334703,74 грн. - 3 % річних, 2204418,02грн. інфляційних витрат, 73080,00грн. судового збору.»

В іншій частині рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. у справі №908/4594/14 залишити без змін.

Стягнути з Державного підприємства Вугілля України (01601 м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, ) на користь з Товариства з обмеженою відповідальністю САВІ (830001, м. Донецьк, вул. Челюскінців, буд. 174, ) 15668,06 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Запорізької області видати відповідні накази.

Повний текст постанови складено 20.09.16р.

Головуючий суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Білоусова Я.О.

Суддя Шевель О. В.