УХВАЛА

про повернення позовної заяви

12.09.2016Справа № 910/16644/16

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши позовну заяву регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву до товариства з обмеженою відповідальністю "Грантос" про виселення з орендованого майна

В С Т А Н О В И В :

Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Грантос" про виселення з орендованого майна.

Дослідивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява від 13.07.2016 № 30-10/7552 і додані до неї документи підлягають поверненню позивачеві без розгляду з наступних підстав.

Як встановлено п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" станом на 01.01.2016 мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1 378, 00 грн.

Згідно п.п. 2. п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат, а із позовних заяв немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати. Таким чином, з 01.01.2016 розмір судового збору за розгляд в господарському суді позовних заяв немайнового характеру становить 1 378, 00 грн, а за розгляд позовних вимог майнового характеру - не менше 1 378, 00 грн та не більше 206 700, 00 грн.

Відповідно до п. 2.2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Як вбачається зі змісту позовної заяву, позивачем заявлено вимогу про стягнення з виселення товариства з обмеженою відповідальністю "Грантос" з орендованого державного нерухомого майна - нежитлових приміщень, будівля "Чайна" № 291/59, площею 212, 30 кв.м., розміщеного за адресою: м. Київ, вул. Магнітогорська, 5, (реєстровий номер 33148732.4.БПЮВХЕ287).

При зверненні до суду позивачеві необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 1 378, 00 грн за вимогу немайнового характеру.

Враховуючи викладене, при зверненні до господарського суду з позовною заявою, яка містить позовну вимогу немайнового характеру, позивач не додав доказу сплати судового збору, однак звернувся до суду з клопотанням про відстрочення сплати судового збору.

Дослідивши вказане клопотання, суд відмовляє у його задоволенні клопотання з огляду на таке: розділом 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що сплата судового збору здійснюється в порядку і розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір". Вирішуючи питання щодо сплати судового збору, господарський суд повинен виходити, зокрема, з такого. Частиною другою статті 3 Закону передбачено, за подання яких заяв не справляється судовий збір.

У пункті 2.22 вказаної постанови також зазначено, що якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі або (за необхідності) документів, що підтверджують звільнення від його сплати, заява (скарга) повертається господарським судом з підстав, передбачених ГПК, а саме пунктом 4 частини першої статті 63.

Крім того, згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку" від 05.03.2009 р. № 270 розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв'язку, є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Таким чином, належним доказом відправлення відповідачеві позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг, надані в оригіналі.

В якості доказу направлення позовної заяви відповідачу позивачем додано оригінал поштового чеку та опису вкладення у цінний лист.

Судом встановлено, що юридичною адресою товариства з обмеженою відповідальністю "Грантос", згідно відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є: 02225, м. Київ, вул. В. Маяковського, 1, кв. 20, тоді як копія позовної заяви з додатками, згідно опису вкладення у цінний лист № К-32 47721960 направлена на адресу: 02156, м. Київ, вул. Шолом-Алейхема, 16, кв. 215.

За таких обставин, суд не може дійти беззаперечного висновку щодо того, що на адресу відповідача надіслано копію позовної заяви та доданих до неї документів, та вважає, що позивач не виконав вимоги п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України.

Дана обставина є суттєвою, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву.

Зважаючи на викладене, позивач не дотримався приписів п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, що є підставою для повернення позовної заяви без розгляду згідно з п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Суд звертає увагу позивача, що після усунення недоліків, які стали підставою повернення позовної заяви без розгляду, він може повторно звернутися до господарського суду з позовом відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву з доданими до неї документами повернути без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Суддя Я.А. Карабань