РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2016Справа №910/11803/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія

«Нафтогаз України»

про внесення змін до договору № 1246/14-БО-41 від 09.12.2013

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Кравчик С.М. - по дов. № 91/2015/11/11-7 від 11.11.2015

від відповідача Безпалюк О.Л. - по дов. № 14-95 від 18.04.2014

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про внесення змін до п. 6.1 Розділу 6 договору купівлі - продажу природного газу № 1246/14-БО-41 від 09.12.2013 «Порядок та умови проведення розрахунків», з моменту затвердження НКРЕКП постанови № 211 від 30.10.2014 «Про затвердження реєстру нормативів перерахування коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання теплопостачальних і теплогенеруючих організацій як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію, на листопад 2014 року», а саме з 30.10.2014, виклавши його в наступній редакції:

« 6.1. Оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами в межах, порядку та строки, що передбачені нормами ст. 19 1 Закону України «Про теплопостачання» та Постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки» (зі змінами та доповненнями), в редакції чинній на момент проведення такого розрахунку.

Покупцем в платіжних дорученнях зазначається інформація, що передбачена п. 6.3 Договору, а також наступна інформація про призначення платежу: «Розподіл коштів за теплову енергію на виконання Постанови КМУ № 217 від 18.06.2014. Реєстр від ___.___.20__року № . За газ отриманий у 20___році».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2016 порушено провадження у справі № 910/11803/16 та призначено справу до розгляду на 07.07.2016.

В судовому засіданні 07.07.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 12.07.2016.

Відповідачем 12.07.2016 до відділу діловодства суду подано клопотання про здійснення фіксування судового процесу у справі № 910/11803/16 за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідач у поданому 12.07.2016 до відділу діловодства суду відзиві проти задоволення позовних вимог заперечує повністю посилаючись на те, що механізм, передбачений постановою КМУ № 217 від 18.06.2014 не може використовуватися як єдиний і достатній механізм у розрахунках за спожитий природний газ. Таким чином, зазначена постанова стосується порядку розподілу коштів, які отримує постачальник теплової енергії від кінцевих споживачів в оплату за надані послуги, і жодним чином не обмежує теплопостачальне підприємство у використанні будь-яких інших джерел і способів виконання своїх зобов'язань за договорами купівлі-продажу природного газу, в тому числі і своєчасної оплати за використаний природний газ. Вказує на те, що 23.05.2016 відповідач отримав від позивача додаткову угоду про внесення змін до п. 6.1. договору № 1246/14-БО-41 від 09.12.2013, яку відповідач листом від 10.05.2016 повернув без підписання, оскільки запропоновані зміни не відповідають інтересам відповідача. Отже, відповідач згоди на внесення змін до договору як це визначено ст. 651 Цивільного кодексу України не надав. зазначає, що позивачем не надано доказів одночасного існування умов передбачених ч. 2 та ч.4 ст. 652 Цивільного кодексу України; заявлені позивачем обставини, які він вважає істотною зміною обставин, були йому заздалегідь відомі та навіть частково припинили своє існування; відсутній безпосередній вплив нових обставин на неможливість виконання позивачем грошових зобов'язань за відповідним договором купівлі-продажу природного газу; обраний позивачем спосіб захисту його порушеного права не відповідає змісту порушеного суб'єктивного права та характеру такого порушення; запропоновані позивачем зміни не відповідають принципам господарської діяльності та вимогам законодавства України. Після набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 протягом дії спірного договору (в частині поставки газу) позивач не звертався до відповідача з вимогою щодо зміни умов в частині порядку оплати за природний газ.

В судовому засіданні 12.07.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 18.08.2016.

Позивачем 29.07.2016 до відділу діловодства суду подано заперечення щодо обставин викладених відповідачем у відзиві.

Відповідачем 08.08.2016 до відділу діловодства суду подано додаткові пояснення.

В судовому засіданні 18.08.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 23.08.2016.

Позивачем 22.08.2016 до відділу діловодства суду подано додаткові пояснення.

Позивач в судовому засіданні 23.08.2016 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 23.08.2016 проти задоволення позовних вимог заперечував.

В судовому засіданні 23.08.2016, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

09.12.20013 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець) та Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 1246/14-БО-41 (далі - договір).

Відповідно до умов п. 1.1 договору продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національна акціонера компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплати цей природний газ, на умовах цього договору.

Пункт 6.1 розділу 6 договору передбачає порядок та умови проведення розрахунків та має наступний зміст:

« 6.1. Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місцем поставки газу.»

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у зв'язку зі змінами до законодавства, виникла не залежна від сторін договору, ситуація, коли Законом України від 14.05.2015 № 423-VIII було внесено зміни до ст. 19 1 Закону України «Про теплопостачання» та введено імперативну норму про відкриття теплопостачальними організаціями рахунків зі спеціальним режимом використання та заборону проведення оплати теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки, але сам порядок та процедура таких оплат були введені в дію лише постановою НКРЕКП № 211 від 30.10.2014 і з введенням її в дію, розрахунки між сторонами договору проводились виключно в порядку визначеному чинним законодавством, а не в порядку та умовах, що передбачені розділом 6 «Порядок та умови проведення розрахунків» договору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Загальний порядок укладення, зміни і розірвання цивільно-правових договорів врегульовано Главою 53 Цивільного кодексу України. Порядок укладення, зміни і розірвання господарських договорів встановлено Главою 20 Господарського кодексу України

Згідно ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо виконання його є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 647 від 26.11.2014 «Про порядок закупівлі природного газу промисловими, енергогенеруючими та теплогенеруючими (в частині промислових обсягів газу) підприємствами» установлено, що з 01.12.2014 по 28.02.2015 промислові, енергогенеруючі та теплогенеруючі (в частині промислових обсягів газу) підприємства згідно з додатком до цієї постанови здійснюють закупівлю природного газу виключно у гарантованого постачальника Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» (чинної на момент укладення договору) визначено, що державне управління у сфері функціонування ринку природного газу здійснює Кабінет Міністрів України та центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики в нафтогазовому комплексі, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику в нафтогазовому комплексі, у межах повноважень, визначених законодавством.

В пп.10 п. 2 ст. 4 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» вказано, що до повноважень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, належить зокрема і затвердження алгоритму розподілу коштів, а в ст. 1 дано визначення поняття «алгоритм розподілу коштів» це відповідно порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання без платіжних доручень, який встановлюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

При цьому в ч. 11 ст. 18 вказаного Закону визначено порядок проведення розрахунків за природний газ всіма категоріями споживачів з гарантованим постачальником природного газу, зокрема і теплогенеруючими організаціями, що купують природний газ у гарантованого постачальника для виробництва теплової енергії, які зобов'язані оплачувати вартість спожитого природного газу з урахуванням особливостей, визначених у статті 19 1 Закону України «Про теплопостачання».

В ст. 19 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено порядок розрахунків за теплову енергію, для виробництва якої використовується природний газ, що постачається гарантованим постачальником, де зазначено:

«Кошти, що надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання, перераховуються банками згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим Кабінетом Міністрів України, виключно на рахунок:

гарантованого постачальника;

теплогенеруючої організації;

теплопостачальної організації;

теплотранспортуючої організації.

Цим порядком також визначається механізм перерахування коштів такими організаціями для проведення розрахунків з гарантованим постачальником за весь обсяг спожитого природного газу».

Постановою Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки» (далі - Порядок) визначено порядок розподілу коштів (за спожитий природний газ), що надходять на рахунки зі спеціальним режимом використання.

Крім того відповідно до п. 7 Порядку усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку для відповідної категорії споживачів.

Пунктом 8 Порядку визначено, що уповноважений банк здійснює перерахування коштів, що надходять на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями, згідно з реєстром нормативів перерахування коштів, що надходять як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію (далі - реєстр нормативів), що затверджується Комісією.

Вперше такі реєстри Комісією були затверджені постановою № 211 від 30.10.2014 «Про затвердження реєстру нормативів перерахування коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання теплопостачальних і теплогенеруючих організацій як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію, на листопад 2014 року» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 305 від 14.11.2014.

Як вбачається з «Операций по предприятию «Київенерго ПАТ» с 01.12.2013 по 31.10.2015 відповідачем з 25.11.2014 було здійснено першу оплату в розмірі 6 983 978,77 грн. з призначенням платежу: «Розп. коштів за теплову енергію на викон.п.КМУ № 217 від 18.06.2014 Реєстр від 30.10.2014 № 211. За газ отр. у 2014 Зг. дог № 1246/14-БО-41 від 09.12.2013р.», далі всі платежі по договору здійснювались з аналогічним призначенням платежу, змінювалось лише посилання на реквізити, затвердженого Комісією Реєстру (на грудень 2014 року реєстр був затверджений постановою Комісії № 409 від 27.11.2014).

Крім того, згідно норм Порядку кошти, які надійшли за виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води зараховуються на поточні рахунки позивача вже без урахування вартості природного газу, а всі платіжні доручення стосовно коштів, що знаходяться на рахунках зі спеціальним режимом використання, що не відповідають нормам Порядку повертаються банком без виконання.

Так відповідно до Порядку № 211 від 30.10.2014 позивач в листопаді 2014 року зобов'язаний був першочергово перерахувати кошти на спеціальні рахунки гарантованого постачальника природного газу (НАК «Нафтогаз України») за постачання теплової енергії споживачам категорії «бюджетні установи» 86,62% від отриманих коштів, а в грудні 2014 року (згідно постанови № 409 від 27.11.2014) 86,43%.

Отже, всі вищевикладені факти свідчать про те, що порядок та умови проведення розрахунків, передбачені розділом 6 договору, не відповідають тому порядку та умовам, що фактично проводяться сторонами та нормам діючого законодавства, що регулює взаємовідносини на ринку купівлі - продажу природного газу, та з 30.10.2014 позивач здійснював платежі за поставлений згідно договору природний газ, виключно в порядку та строки, що були передбачені для цього спеціальними нормативно - правовими актами в сфері енергетики.

В силу приписів ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 651 Цивільного кодексу України зміна господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Частинами 2-3 статті 188 Господарського кодексу України передбачено, що сторона договору, яка вважає за необхідне, зокрема, змінити договір, повинна надіслати пропозицію про це другій стороні, яка у двадцятиденний строк після одер жання такої пропозиції повідомляє іншу сторону про результати її розгляду.

В зв'язку з викладеним та з метою приведення умов договору, в частині порядку проведення розрахунків, до умов законодавства, що регулює такий порядок, позивачем 18.05.2016 цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення відповідачу направлено пропозицію про внесення змін до договору, в частині проведення розрахунків, а саме направлено текст додаткової угоди.

13.06.2016 позивач отримав лист відповідача за № 26-3977/1.2-16 від 10.06.2016 про відмову в прийнятті вищевказаної пропозиції.

Відповідно до ч. 4 ст. 188 господарського кодексу України якщо судовим рішення договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

З огляду на те, що сторонами розрахунки по договору фактично здійснюються у відповідності до нового порядку суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню проте частково та зміни до п. 6.1. договору слід вважати внесеними з 13.06.2016 - моменту отримання позивачем відповіді відповідача (дотримання встановленого порядку внесення змін до договору).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовий збір у відповідності до ст. 49 господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Внести зміни до п. 6.1 Розділу 6 договору купівлі - продажу природного газу № 1246/14-БО-41 від 09.12.2013 «Порядок та умови проведення розрахунків», з 13.06.2016, виклавши його в наступній редакції:

« 6.1. Оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами в межах, порядку та строки, що передбачені нормами ст. 19 1 Закону України «Про теплопостачання» та Постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки» (зі змінами та доповненнями), в редакції чинній на момент проведення такого розрахунку.

Покупцем в платіжних дорученнях зазначається інформація, що передбачена п. 6.3 Договору, а також наступна інформація про призначення платежу: «Розподіл коштів за теплову енергію на виконання Постанови КМУ № 217 від 18.06.2014. Реєстр від ___.___.20__року № . За газ отриманий у 20___році».

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, пл.. І.Франка, 5, ) 1 378 (одну тисячу триста сімсот вісім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 29.08.2016.

Суддя В.В.Сівакова