донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

17.08.2016 справа №908/782/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю представників:
від позивача: не зявився
від відповідача:ОСОБА_5 за довіреністю
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» м.Запоріжжя в особі відокремленого підрозділу «Криворізька теплова електрична станція» м. Зеленодольськ, Апостолівського району, Дніпропетровської області
на рішення господарського суду Запорізької області
від25.05.2016р.
по справі908/782/16 (суддя: Науменко А.О.)
за позовом:Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» м.Київ в особі регіональної філії «Одеська залізниця» м.Одеса
до відповідача:Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» м.Запоріжжя в особі відокремленого підрозділу «Криворізька теплова електрична станція» м.Зеленодольськ, Апостолівського району, Дніпропетровської області
простягнення 145 968,30грн.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» м.Київ в особі регіональної філії «Одеська залізниця» м.Одеса звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» м.Запоріжжя в особі відокремленого підрозділу «Криворізька теплова електрична станція м. Зеленодольськ, Апостолівського району, Дніпропетровської області про відшкодування збитків в розмірі 145 968,30грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 25.05.2016р. у справі №908/782/16 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» 143 106грн. 15 коп. основного боргу, 2 146грн. 59 коп. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням господарського суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Також, апелянт зазначає про те, що приймаючи рішення, суд вийшов за межі позовних вимог, заявлених позивачем про відшкодування шкоди в порядку регресу (ст. 1191 Цивільного кодексу України), та фактично вирішено справу з іншим предметом позову та застосовано норми ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Крім того, відповідач зазначає про те, що заявлені вимоги позивача в порядку регресу є безпідставними, оскільки вину відповідача судом не встановлено, а навпаки ці витрати понесені позивачем внаслідок власної помилки.

Представник позивача у судове засідання не прибув, направив клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Представник відповідача у судове засідання прибув, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі. Проти розгляду справи за відсутності представника позивача не заперечував.

Судове засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги встановленого ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Одеської області від 02.12.2015р. у справі № 916/2669/15 задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» та стягнуто з Державного підприємства «Одеська залізниця» 143 106 грн. 15 коп. суми збитків та 2 862 грн. 15 коп. витрат зі сплати судового збору.

Вказаним рішенням суду встановлено, що 17.03.2014р. між Публічним акціонерним товариством «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» та Компанією «Метінвест Інтернешнл СА» укладено контракт № MIYG-2/14, за умовами якого за залізничною накладною № 46699609 повинні бути направлені вагони залізнорудного концентрату виробництва Публічного акціонерного товариства «ПІВДГЗК» на адресу Іллічівського морського порту для Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ-ШИПІНГ».

На виконання умов зазначеного контракту, 24.11.2014р. Публічне акціонерне товариство «ПІВДГЗК» зі станції Кривий Ріг Державного підприємства «Придніпровська залізниця» направило на адресу Іллічівського морського порту для Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ-ШИПІНГ» напіввагони №53186300 та №56278740 за залізничною накладною № 46699609. Однак, зазначені напіввагони, які слідували у вказаному вище маршруті, в порт не прибули.

Листом № 163 від 05.12.2014р. начальник станції Кривий Ріг Державного підприємства «Придніпровська залізниця» підтвердив відправку вищезазначених напіввагонів на адресу Іллічівського морського торгового порту для Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ-ШИПІНГ».

26.12.2014р. Державне підприємство «Одеська залізниця» направило лист вихід. № 131-01/1158, в якому повідомило, що напіввагони № 53186300 та № 56278740 на станції Котовськ Державного підприємства «Одеська залізниця» при оформлені зменшення ваги поїзду №1605 були відчеплені від його складу. Крім того, при оформлені перевізного документу на відчеплення вагонів на шляху прямування від групового перевізного документу 25.11.2014р. товарним касиром ст. Котовськ Державного підприємства «Одеська залізниця» була допущена помилка, а саме: зазначено станцію призначення, не станцію Іллічівськ-Експортна Державного підприємства «Одеська залізниця», а станцію Зелене поле Державного підприємства «Придніпровська залізниця».

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» листом від 26.12.2014 р. №6085 повідомило Публічне акціонерне товариство «ПІВДГЗК», що при оформленні відправного документу 25.11.2014р. товарний касир станції Котовськ допустив помилку, вказавши станцію призначення Зелене поле Державного підприємства «Придніпровська залізниця». Згідно вказаного документу напіввагони прибули на станцію Зелене поле Державного підприємства «Придніпровська залізниця» де були вигружені підприємством Криворіжською ТЕЦ. Вказаний інцидент виник з вини Державного підприємства «Одеська залізниця».

Статтями 114, 115 Статуту залізниць України визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі, при цьому вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ч.3 ст.314 Господарського кодексу України та п.2 ст.924 Цивільного кодексу України, за шкоду заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає, у разі втрати або недостачі вантажу в розмірі вартості вантажу, який втрачено або його не вистачає.

В матеріалах справи міститься оригінал платіжного доручення № 69 від 11.12.2016р., згідно якого ДП «Одеська залізниця» на виконання рішення господарського суду Одеської області від 02.12.2015р. у справі № 916/2669/15 перерахувало на користь Публічного акціонерко товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» грошові кошти в сумі 145968,30 грн.

Вважаючи своє право порушеним, позивач звернувся з позовом про відшкодування стягнених з нього збитків в порядку регресу, завданих протиправними діями відповідача.

При цьому, позивачем у даній справі є Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» м. Київ в особі регіональної філії «Одеська залізниця» м.Одеса.

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» м. Київ, утворене відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №200 від 25.06.2014р. «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Відповідно до п.1 даної Постанови Кабінет Міністрів України постановив утворити Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття.

Згідно з Додатком 1 зазначеної Постанови, Державне підприємство «Придніпровська залізниця» увійшло в перелік підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця».

Відповідно до ч. 6 ст. 2 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» є правонаступником всіх прав та обовязків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

Згідно з копії ОСОБА_5 з ЄДРПОУ Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (40075815 ідентифікаційний код юридичної особи) є правонаступником Державного підприємства «Одеська залізниця» (01071315 ідентифікаційний код юридичної особи).

Крім того, Актом приймання-передачі документації станом на 30.11.2015р. у звязку з припиненням Держаного підприємства «Одеська залізниця», останній передав, а Публічне акціонерне товариство «Укрзалізниця» прийняв ліцензії, дозволи, технічну, правовстановлюючу, фінансову, бухгалтерську, кадрову та іншу документацію.

Таким чином, Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» є правонаступником Державного підприємства «Одеська залізниця», а відтак і належним позивачем у справі.

Частково задовольняючи позов, господарський суд дійшов висновку, що позивачем невірно визначено правову природу суми, що предявлена до стягнення, оскільки в даному випадку мова йде про повернення безпідставно отриманого відповідачем майна, яке помилково було поставлено йому позивачем.

При цьому, суд дійшов висновку, що спірна сума не є за правовим походження збитками у звязку із відсутністю зобовязальних відносин між сторонами та правопорушення з боку відповідача.

Позов задоволено частково на підставі ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України.

Водночас, колегія суддів зазначає наступне, відповідно до приписів ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Зазначена стаття міститься в главі 82 Цивільного кодексу України, а саме в параграфі 1 «Загальні положення про відшкодування шкоди».

Виходячи з приписів п. 3 ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України завдання шкоди є юридичним фактом, який породжує в заподіювача обовязок відшкодувати завдану шкоду, а в потерпілого право вимагати такого відшкодування.

В даному випадку, виходячи із відносин, які фактично склались, позивач просить повернути те, що сплатив як збитки третій стороні.

Помилковим є посилання суду на відсутність для відповідача елементу правопорушення, як складової збитків, оскільки спірні відносини, які виникли, є відносинами не між вантажовідправником та залізницею, а вже між залізницею та отримувачем.

При таких обставинах, позовні вимоги підлягають задоволенню саме на підставі ст.1191 Цивільного кодексу України.

Господарський суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення 143 106,15грн., якою є сума вартості втраченого вантажу відповідно до рішення господарського суду Одеської області від 02.12.2015р. у справі №916/2669/15.

За умовами ч.5 ст.124, п.9 ст.129 Конституції України, ст.115 Господарського процесуального кодексу України судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обовязковому виконанню на всій території України.

Відповідно до ст.35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Таким чином, оскільки рішенням господарського суду Одеської області від 02.12.2015р. по справі №916/5669/15 встановлений факт наявності у відповідача 143 106,15грн. суми збитків, тому колегія суддів зазначає, що ці факти не повинні доводитися знову у відповідності зі ст.35 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з статтею 34 Господарського процессуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 25.05.2016р. по справі №908/782/16 підлягає залишенню без змін за мотивами викладеними в постанові апеляційного суду, а апеляційна скарга - без задоволення.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись статтями 25, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» м.Запоріжжя в особі відокремленого підрозділу «Криворізька теплова електрична станція» м. Зеленодольськ, Апостолівського району, Дніпропетровської області на рішення господарського суду Запорізької області від 25.05.2016р. по справі №908/782/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 25.05.2016р. по справі №908/782/16 - залишити без змін, з мотивів, викладених у постанові.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Н.В. Ломовцева

Судді: Т.М. Колядко

ОСОБА_3

Надруковано 7 прим.:

2прим.-Позивачу;

2прим.-Відповідачу;

1прим.-У справу;

1прим.-ДАГС;

1прим.-ГСЗО