ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2016р. Справа№ 914/2005/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», м.Львів

до відповідача: Управління державної казначейської служби України у Камянка-Бузькому районі Львівської області, м.Камянка-Бузька Львівської області

про стягнення 33659,31грн.

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Зарицькій О.Р.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю

від відповідача: ОСОБА_2 представник за довіреністю

Суть спору: позов заявлено Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі Філії-Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», м.Львів, до Управління державної казначейської служби України у Камянка-Бузькому районі Львівської області, м.Камянка-Бузька Львівської області, про стягнення помилкового банківського переказу у розмірі 32870,42грн. та 788,89грн. пені.

У звязку із скасуванням Постановою Вищого господарського суду від 08.06.2016р. постанови Львівського апеляційного господарського суду від 21.01.2016р. та рішення господарського суду Львівської області від 19.08.2015р. у справі №914/2005/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», м.Львів до Управління державної казначейської служби України у Камянка-Бузькому районі Львівської області, м.Камянка-Бузька Львівської області про стягнення 33659,31грн. і направленням її на новий розгляд до господарського суду Львівської області, у відповідності до ст.2-1 ГПК України, проведено автоматизований розподіл справи, за результатом якого справу №914/2005/15 передано на розгляд судді Щигельської О.І.

Ухвалою суду від 24.06.2016р. справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні 11.07.2016р. В судовому засіданні 11.07.2016р. оголошено перерву до 15.08.2016р.

Представникам сторін розяснено права згідно ст.ст.20, 22 ГПК України.

Представник позивача в судове засідання 15.08.2016р. зявився, позовні вимоги підтримав повністю з підстав, вказаних, зокрема, у позовній заяві та додаткових поясненнях (вх.№29141/16 від 08.07.2016р.). Ствердив, зокрема, що в лютому 2015 року позивачем виконано інкасове доручення ДПІ у Кам'янка-Бузькому районі ГУ ДФС у Львівській області про стягнення з МЖП УЖКГ податкового боргу з податку на додану вартість згідно постанови Львівського окружного адміністративного суду від 24.04.2014р. у справі №813/2443/14, яке подано ПАТ «Ощадбанк» як банку платника до виконання. Водночас, перерахування коштів здійснено банком з рахунку, на який постановою ДВС Камянка-Бузького РУЮ накладено арешт, відтак, такий банківський переказ є, на думку позивача, помилковим. Зважаючи на це, ПАТ «Ощадбанк» в березні 2015 року за рахунок власних коштів повернуло списані кошти на рахунок платника та в травні 2015 року звернулось до відповідача Управління державної казначейської служби України у Камянка-Бузькому районі Львівської області із повідомленням про помилковий переказ та про повернення помилково перерахованих коштів. Оскільки відповідачем помилково перераховані кошти в сумі 32870,42грн. позивачу не повернуто, останній звернувся до суду із позовною заявою, в якій окрім суми помилково перерахованих коштів до стягнення також заявлено 788,89грн. пені, нарахованих відповідно до умов закону. Просив позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні 15.08.2016р. проти позову заперечив з мотивів, наведених у раніше поданих ним запереченнях з доповненнями, про що зазначено у запереченні (вх.№28692/16 від 06.07.2016р.). Зокрема, зазначив, що кошти, перераховані на підставі зазначеного інкасового доручення, зараховано в дохід Державного бюджету України. Водночас, законодавством встановлено спеціальний порядок повернення коштів, помилково перерахованих до бюджету, який позивачем не дотримано. Відтак, у задоволені позову просив відмовити з огляду на його безпідставність.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, в яких достатньо доказів для прийняття рішення по суті спору, у відповідності до ч.3 ст.4-3 ГПК України, судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, у звязку із чим передбачені у ст.77 ГПК України підстави для відкладення розгляду справи не вбачаються.

Відповідно до ч.1 ст.111-12 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Так, у постанові Вищого господарського суду від 08.06.2016р. по справі №914/2005/15, серед іншого, зазначено, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача помилкового банківського переказу на підставі Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»; оскільки спірні кошти перераховані як податковий борг з ПДВ, відповідно їх повернення як помилково перерахованих до державного бюджету відбувається згідно із Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №787 від 03.09.2013р.; суди попередніх інстанцій зазначивши, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011р. та Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів виконуються виключно органами Казначейства не врахували, що дані нормативні акти визначають механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі виконавчих документів, в той час як у даній справі не стоїть питання про виконання/невиконання органами Казначейства виконавчих документів, а існує спір про наявність/відсутність підстав для стягнення з Управління Державної казначейської служби України у Камянка-Бузькому районі Львівської області помилкового банківського переказу.

Беручи до уваги зазначені вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, розглянувши подані докази в їх сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено таке.

17.02.2015р. Державною податковою інспекцією у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області виставлено інкасове доручення №25-23 про стягнення з Кам'янка-Бузького міського комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства м.Камянка-Бузька» податкового боргу з податку на додану вартість згідно постанови Львівського окружного адміністративного суду від 24.04.2014р. у справі №813/2443/14, яке подано Публічному акціонерному банку «Ощадбанк» (позивачу по справі) як банку платника до виконання.

23.02.2015р. АТ «Ощадбанк» в особі ТВБВ № 10013/0226 філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк», виконано зазначене інкасове доручення, на суму 32870,42грн. та списано з рахунку Кам'янка-Бузького МЖП УЖКГ № 4499 як стягнення податкового боргу з податку на додану вартість згідно постанови Львівського окружного адміністративного суду від 24.04.2014р. у справі №813/2443/14. Зазначені кошти перераховані на рахунок: №0227, одержувач: Управління державної казначейської служби України у Кам'янка-Бузькому районі Львівської області (відповідач по справі), банк-одержувача: ГУ ДКСУ у Львівській області, код МФО: 825014.

Позивач стверджує, що кошти в сумі 32870,42грн. списані ним помилково, оскільки рахунок з якого здійснено перерахування коштів, арештовано. Так, арешт на рахунок клієнта АТ «Ощадбанк» - МЖП УЖКГ накладено згідно постанови Державної виконавчої служби Кам'янка-Бузького районного управління юстиції від 28.05.2014р. на загальну суму 2649559,08грн. до повного погашення боргу, а не згідно постанови Львівського окружного адміністративного суду від 24.04.2014р. у справі №813/2443/14, на виконання якої виставлено інкасове доручення, а тому зазначене інкасове доручення, підлягало поверненню без виконання в силу вимог п.10.9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України №22 від 21.01.2004р. (далі - інструкція), в якій зазначено, що кошти, що арештовані на рахунку клієнта, забороняється використовувати до надходження платіжної вимоги/інкасового доручення (розпорядження) за тим виконавчим документом, для виконання якого накладався арешт, або до отримання передбачених законодавством документів про зняття арешту з коштів.

Відтак, вважаючи такий платіж помилково здійсненим, АТ «Ощадбанк» 04.03.2015р. згідно меморіального ордеру № 91680994 повернуто на рахунок МЖП УЖКГ №4499 кошти в сумі 32870,42грн., що були списані з нього.

Повідомлення №15-09/3882 про помилковий переказ та про повернення помилково переказаних 23.02.2015р. коштів в розмірі 32870,42грн. направлено позивачем на адресу відповідача 15.05.2015р.

У відповідь на зазначене повідомлення МЖП УЖКГ 20.05.2015р. направлено АТ «Ощадбанк» листа за №01-03/256, яким відмовлено банку в поверненні помилкового банківського переказу. Таку відмову мотивовано тим, що згідно Переліку кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету установленого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2011р. №106 «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету» органом, що контролює справляння надходжень бюджету по коду бюджетної класифікації доходів, який відповідає рахунку №0227, визначено Державну Фіскальну службу України, а тому для повернення помилково перерахованих коштів позивачу необхідно звернутися до Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі ГУ ДФС у Львівській області.

Водночас позивач вважає, що відмова відповідача у поверненні помилкового банківського переказу суперечить вимогам чинного законодавства.

Оскільки, незважаючи на те, що позивач звертався до відповідача з відповідним повідомленням, останнім, станом на 10.06.2015р., помилковий банківський переказ в розмірі 32870,42грн. банку не повернуто, що й обумовило звернення АТ «Ощадбанк» до господарського суду з позовною заявою, в якій, окрім вимоги про стягнення помилкового банківського переказу у розмірі 32870,42грн., до стягнення також заявлено 788,89грн. пені, нарахованої станом на 11.06.2015р. у відповідності до п.32.3.1 ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

При вирішенні спору суд виходив з такого.

Предметом спору по справі є стягнення з Управління Державної казначейської служби України у Камянка-Бузькому районі Львівської області помилкового банківського переказу у розмірі 32870,42грн. та 788,89грн. пені, нарахованої відповідно до вимог закону.

Відповідно до п.1.24 ч.1 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», помилковий переказ це рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Відповідно до п.1.4. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004р., неналежним отримувачем є особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі; а неналежним платником особа, з рахунку якої помилково або неправомірно переказана сума коштів.

Відповідно до п.10.9 цієї Інструкції, кошти, що арештовані на рахунку клієнта, забороняється використовувати до надходження платіжної вимоги/інкасового доручення (розпорядження) за тим виконавчим документом, для виконання якого накладався арешт, або до отримання передбачених законодавством документів про зняття арешту з коштів.

Водночас, суд звертає увагу на те, що постановою Державної виконавчої служби Кам'янка-Бузького районного управління юстиції від 28.05.2014р. накладено арешт не на рахунок клієнта АТ «Ощадбанк» - МЖП УЖКГ, а на грошові кошти МЖП УЖКГ в сумі 2649559,08грн. до повного погашення боргу, що містяться на рахунках 4499 в ЛОУ АТ «Ощадбанк», МФО 325796, українська гривня.

Водночас, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які би свідчили про те, що на момент здійснення банківського переказу, ініційованого Державною фіскальною службою у Львівській області шляхом подання інкасового доручення №25-23 про стягнення з Кам'янка-Бузького міського комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства м.Камянка-Бузька» податкового боргу з податку на додану вартість згідно постанови Львівського окружного адміністративного суду від 24.04.2014р. у справі №813/2443/14, на рахунках МЖП УЖКГ не обліковувались інші кошти, окрім тих, на які накладено арешт згідно постанови органу Державної виконавчої служби.

Відтак, суд приходить до висновку, що банківський переказ у розмірі 32870,42грн., здійснений АТ «Ощадбанк» на підставі інкасового доручення Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області №25-23 про стягнення з Кам'янка-Бузького міського комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства м.Камянка-Бузька» податкового боргу з податку на додану вартість згідно постанови Львівського окружного адміністративного суду від 24.04.2014р. у справі №813/2443/14 з рахунку МЖП УЖКГ не може вважатися помилковим, у розумінні Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Також суд вважає за необхідне звернути увагу на призначення інкасового доручення (розпорядження) Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області №25-23 від 17.02.2015р., в якому зазначено: стягнення податкового боргу з податку на додану вартість згідно із постановою ЛОАС від 24.04.2014 у справі № 813/2443/14, отримувач УДКСУ у Камянка-Бузькому районі, стягувач ДПІ у Камянка-Бузькому районі ГУ ДФС у Львівській області.

Беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що перерахування коштів на підставі зазначеного інкасового доручення не може вважатись звичайним міжбанківським переказом, оскільки воно здійснено на погашення податкового боргу з податку на додану вартість, розмір якого встановлено рішенням суду, а не, як зазначає позивач, переказом власних коштів банку, помилково здійсненим до бюджету. Окрім цього, слід зазначити, що кошти на підставі зазначеного інкасового доручення перераховано в дохід Державного бюджету України на один із рахунків групи 311, перелік яких затверджено Наказом Державного казначейства України від 28.11.2000р. №119 «Про затвердження інструктивної бази».

Враховуючи вищенаведене, у разі помилкового перерахування коштів до державного бюджету, їх повернення повинно відбуватися згідно із Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №787 від 03.09.2013р.

Відповідно до п. 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності), з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Згідно із Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженим Указом Президента України № 460/2011 від 13.04.2011, Казначейство України відповідно до покладених завдань, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Положенням про управління (відділення) Державної казначейської служби України у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського значення, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 1280 від 12.10.2011, передбачено, що Управління (відділення) Казначейства відповідно до покладених на них завдань та в установленому законодавством порядку, зокрема, здійснюють повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Відтак, суд приходить до висновку, що Управління державної казначейської служби України у Камянка-Бузькому районі Львівської області є уповноваженим законом субєктом повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету. Водночас, законодавчо визначена процедура такого повернення передбачає, що воно здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Згідно із Класифікацією доходів бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 11 від 14.01.2011 та постановою Кабінету Міністрів України № 106 від 16.02.2011 «Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету» контроль за справлянням податку на додану вартість покладено на Державну фіскальну службу України.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 16.02.2011 органам, що контролюють справляння надходжень бюджету забезпечити відповідно до законодавства здійснення постійного контролю за правильністю та своєчасністю надходження до державного та місцевих бюджетів податків, зборів, платежів та інших доходів згідно з переліком, а також ведення обліку таких платежів у розрізі платників з метою забезпечення повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів.

Проте, відповідне подання уповноваженого органу, що контролює справляння надходжень бюджету, про повернення коштів з державного бюджету в матеріалах справи відсутнє.

Окрім цього, згідно ст.43.2 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобовязання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків. Як вбачається з матеріалів справи, у платника податків МЖП УЖКГ () обліковується податковий борг по платежах до бюджету. Водночас, згідно ст. 87.7. Податкового кодексу України, забороняється будь-яка уступка грошового зобовязання або податкового боргу платника податків третім особам.

Згідно з ч.1 ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПКУкраїни, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити зважаючи на його безпідставність, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження підстав для стягнення з Управління Державної казначейської служби України у Камянка-Бузькому районі Львівської області банківського переказу в розмірі 32870,42грн., здійсненого на підставі інкасового доручення Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області №25-23 про стягнення з Кам'янка-Бузького міського комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства м.Камянка-Бузька» податкового боргу з податку на додану вартість згідно постанови Львівського окружного адміністративного суду від 24.04.2014р. у справі №813/2443/14 з рахунку МЖП УЖКГ, відкритого в ПАТ «Ощадбанк», а також 788,89грн. пені.

Вирішуючи питання про розподіл господарських витрат між сторонами, суд звертає увагу на розяснення Пленуму Вищого господарського суду України, надані у п.4.4 Постанови №7 від 21.02.2013р., у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Так, відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак, витрати зі сплати судового збору, в тому числі й за подання апеляційної та касаційної скарг, слід покласти на позивача в повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 116 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Ощадбанк» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» (м.Львів, вул.Січових Стрільців, буд.9; ) на користь Управління державної казначейської служби України у Камянка-Бузькому районі Львівської області (Львівська область, м.Камянка-Бузька, вул.Незалежності, буд.29; ) 2009,70грн. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції та 2192,40грн. судового збору за розгляд справи судом касаційної інстанції.

3. Строк і порядок оскарження рішення суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 22.08.2016р.

Суддя Щигельська О.І.