ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 р. Справа № 902/685/16

Господарський суд Вінницької області в складі головуючого судді Тісецького С.С., при секретарі судового засідання Поцалюк Н.В., розглянувши в приміщенні суду праву

за позовом: фермерського господарства "Україна" (, 22511, с.Стара Прилука, вул. Островського, 29, Липовецький район, Вінницька область)

до: Немирівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (22800, м. Немирів, вул. Шевченка, 14, Вінницька область)

до : публічного акціонерного товариства "Екологія, комунальне обладнання" (Турбівський машинобудівний завод) (, 22513, смт. Турбів, вул.Миру, 147, Липовецький район, Вінницька область)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 Товарна біржа "Вінницька товарна універсальна біржа" (21036, м. Вінниця, вул.Хмельницьке шосе, 23)

про визнання права власності на майно вартістю 181 402,00 грн.

представники :

від позивача : ОСОБА_1, за довіреністю

від відповідача-1 : ОСОБА_2,за довіреністю

від відповідача -2 : не з'явився

від третьої особи : не з'явився

ВСТАНОВИВ :

Фермерське господарство "Україна" 11.08.2016 року звернулось в господарський суд Вінницької області з позовом до Немирівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області та до публічного акціонерного товариства "Екологія, комунальне обладнання" (Турбівський машинобудівний завод) про визнання права власності на майно вартістю 181 402,00 грн..

Ухвалою суду від 15.08.2016 року порушено провадження за вказаним позовом у справі № 902/685/16 з призначенням судового засідання на 31.08.2016 року та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 Товарну біржу "Вінницька товарна універсальна біржа".

23.08.2016 року від Товарної біржі "Вінницька товарна універсальна біржа" до суду надійшов відзив № 39 від 23.08.2016 року на позовну заяву слідуючого змісту.

До початку проведення аукціону ліцитатор роз'яснював сторонам їх права та обов'язки, та додатково повідомляв про відсутність реєстрації майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та необхідності їх подання для укладення угоди. Сторони в усній формі дали згоду, що не мають заперечень та про надання витягу, що майно зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

По результатам аукціону, що проводився 20.08.2014 року з продажу майна ПАТ "Екологія, комунальне обладнання" (Турбівський машинобудівний завод), що перебуває у податковій заставі було укладено протоколи № № 393 та 394. В прикінцевих пунктах протоколів вказується: "Цей протокол є підставою для проведення розрахунків між учасниками торгів та подальшого укладення між ними угоди купівлі-продажу".

Угоду купівлі-продажу не було укладено по причині відсутності реєстрації даного майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що почав діяти з 1 січня 2013 року. Це підтверджує лист КП "Вінницьке обласне ОБТІ" від 20.11.2013 року №2447/2/01-3/13, що знаходяться в матеріалах справи по проведенню аукціону.

Так як продавцем - Ілліцецькою ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області не було надано третій особі витягу з державного реєстру речових прав, тому біржа і не могла зареєструвати відповідні угоди.

На звернення ФГ "Україна" про реєстрацію даних угод, біржа наводила вище викладенні підстави та біржа виконала всі залежні від неї дії по проведення та фіксації результатів аукціону, але за незалежних від неї обставин угоди купівлі-продажу так і не були укладені.

На підставі вищевикладеного, ТБ "Вінницька товарна універсальна біржа" не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Також, у відзиві третя особа просить суд провести розгляд справи за відсутності представника.

На визначену дату 31.08.2016 року, в судове засідання з'явилися представники позивача та відповідача-1.

Відповідач-2 та третя особа правом участі своїх представників в судовому засіданні не скористалися.

Третя особа про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення вх. № 06-69/6353/2016 від 29.08.2016 року.

При цьому, направлення ухвали суду від 15.08.2016 року на адресу відповідача-2, а саме : 22513, смт. Турбів, вул. Миру, 147, Липовецький район, Вінницька область, підтверджується реєстром поштових відправлень від 16.08.2016 року.

Згідно абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26 грудня 2011 року, за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Відсутність представників відповідача-2 та третьої особи в судовому засіданні не перешкоджає розгляду справи по суті відповідно до ст. 75 ГПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача-2 та третьої особи належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки в судове засідання для реалізації ними права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Перед початком розгляду справи по суті, представником позивача надано суду заяву № 532 від 31.08.2016 року про уточнення позовних вимог згідно якої, позивач відмовляється від вимоги про стягнення судового збору з відповідача-1 в розмірі 2 721,04 грн. та просить суд:

1) Визнати за Фермерським господарством "Україна" право власності на артезіанську свердловину літ. № 5. загальною площею 27,9 кв.м, глибиною 80 м., рік побудови 1955, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:3085, розташованої за адресою: Вінницька область. Липовецький район, смт. Турбів, вул. Миру. 147, що придбана на цільовому аукціоні, проведеного Товарною біржею "Вінницька товарна універсальна біржа" згідно протоколу № 393 про хід торгів на цільовому аукціоні від 20.08.2014 року;

2) Визнати за Фермерським господарством "Україна" право власності на будівлю ливарного цеху літ. № 27 загальною площею 1 213,8 кв.м., рік побудови 1963, кадастровий помер земельної ділянки :01:001:3085. Місце знаходження об'єкта: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, вул. Миру, 147, що придбана на цільовому аукціоні, проведеного Товарною біржею "Вінницька товарна універсальна біржа" згідно протоколу № 394 про хід торгів на цільовому аукціоні від 20.08.2014 року;

3) Визнати за Фермерським господарством "Україна" право власності на лазерну установку ТЛУ 1000-1.3 KVV XEБРІ-А, місце знаходження: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів. вул. Миру. 147, що придбана на цільовому аукціоні, проведеного Товарною біржею "Вінницька товарна універсальна біржа" згідно протоколу № 392 про хід торгів на цільовому аукціоні від 20.08.2014 року.

Згідно ч. 4, ч. 6 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. Господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

За змістом п. п. 3.10, 3.11 постанови Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26 грудня 2011 року, передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову.

Суд оглянувши подану заяву та позов, дійшов висновку, що подана заява є заявою про зменшення позовних вимог. При цьому, судом долучено до матеріалів справи дану заяву.

В ході розгляду справи по суті, представник позивача підтримав позовні вимоги повністю з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог. Представник відповідача-1 визнав позов повністю.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, надавши юридичну оцінку поданих до справи доказів, встановив наступне.

20.08.2014 року Товарною біржею "Вінницька товарна універсальна біржа" проведено аукціон з реалізації майна, що належало ПАТ "Екологія, комунальне обладнання" (Турбівський машинобудівний завод) і зареєстроване в КП ВООБТІ 14.07.2010 року, номер запису 2 в книзі 5, та перебувало в податковій заставі Іллінецької ОДПI ГУ Міндоходів у Вінницькій області, на даний час - Немирівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Даний аукціон проведено згідно постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 04.05.2012 року по справі № 2а/0270/1547/12, якою надано дозвіл Іллінецькій ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків публічного акціонерного товариства "Екологія, комунальне обладнання" (Турбівський машинобудівний завод) (вул.Миру, 147, смт. Турбів. Липовецький район. Вінницька область, 22513, ), що перебуває у податковій заставі.

Переможцем цільового аукціону та покупцем вищезазначених об'єктів стало фермерське господарство "Україна" з кінцевою ціною продажу: лазерна установка ТЛУ 1000-1,3 KVV ХЕБРІ-А - 38 644,00 грн.; артезіанська свердловина літ. № 5 - 13 981,00 грн.; будівля ливарного цеху літ. № 27 - 128 777,00 грн., що підтверджується протоколом про хід торгів на цільовому аукціоні № 392, протоколом про хід торгів на цільовому аукціоні № 393 та протоколом про хід торгів на цільовому аукціоні № 394 відповідно.

Загальна вартість майна придбаного на аукціоні склала 181 402,00 грн..

27.08.2014 року Фермерським господарством "Україна" було здійснено оплату за придбане на аукціоні майно у сумі 158 340,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2448 від 27.08.2014 року.

Крім того, позивачем було сплачено гарантійний внесок для участі в аукціоні згідно платіжного доручення № 2272 від 19.08.2014 року у сумі 21 462,00 грн. та в сумі 1 600,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2274 від 19.08.2014 року.

Листом № 10 від 09.03.2016 року Товарна біржа "Вінницька товарна універсальна біржа" на звернення позивача, повідомила останнього про те, що угоду купівлі-продажу не було укладено по причині відсутності реєстрації даного майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що почав діяти з 1 січня 2013 року. Це підтверджує лист КП "Вінницьке обласне ОБТІ" від 20.11.2013 року № 2447/2/01-3/13, що знаходяться в матеріалах справи по проведенню аукціону.

Укладення угоди відбувається на підставі документів, що свідчать про право власності продавця на цей об'єкт та його повної державної реєстрації. Так як продавцем -Ілліцецькою ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області не було надано біржі витягу з державного реєстру речових прав, тому біржа і не могла зареєструвати відповідні угоди.

Листом № 26 від 17.06.2016 року Товарна біржа "Вінницька товарна універсальна біржа" повідомила фермерське господарство "Україна" про перерахування нею коштів в сумі 181 402,00 грн. на розподільчий рахунок УДК у Липовецькому районі платіжним дорученням № 1107 від 27.08.2014 року.

Немирівська ОДПI ГУ ДФС у Вінницькій області листом № 193 від 17.06.2016 року повідомила позивача, що нерухоме майно, яке передане на реалізацію, зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно на підставі рішення Липовецького районного суду від 29.06.2010 року у справі № 2-363/10. Оригінали свідоцтв про державну реєстрацію права власності в ОДПІ відсутні. Відомості про правовстановлюючі документи на заставне майно надано КП "ВООБТІ".

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов наступних висновків.

В силу ч. 2 ст. 4-3 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч.1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 34, 43 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Як встановлено судом, фермерським господарством "Україна" на цільовому аукціоні було придбано майно, а саме: лазерна установка ТЛУ 1000-1,3 KVV ХЕБРІ-А; артезіанська свердловина літ. № 5; будівля ливарного цеху літ. № 27 та сплачено його вартість, що підтверджується зазначеними вище протоколами про хід торгів на цільовому аукціоні та платіжними дорученнями.

За змістом позовної заяви, ФГ "Україна" в усному порядку зверталось до Товарної біржі "Вінницька товарна універсальна біржа" з метою укласти договір купівлі-продажу. Проте, до цього часу договір купівлі-продажу не укладено. Ухилення Вінницькою товарною універсальною біржею від укладення договору купівлі-продажу придбаного на аукціоні майна унеможливлює здійснення державної реєстрації майна права власності на майно за ФГ "Україна" у відповідності до порядку, встановленого чинним законодавством України і, як наслідок, позбавляє ФГ "Україна" вільно розпоряджатися своїм майном при здійсненні господарської діяльності. Дійсність аукціону майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі від 20.08.2014 року, за результатами якого переможцем став позивач, відповідачем не заперечувалась. Результати аукціону також не оскаржувались.

За даних обставин, позивач просить суд визнати за ним право власності на вищевказане придбане майно.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

За змістом ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто за змістом даної норми, позивачем позову про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних правовідносин (фізична, юридична особи, держава, територіальна громада), який вважає себе власником (суб'єктом права повного господарського відання або права оперативного управління) певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб, претензіями на це майно третіх осіб, необхідністю одержати правовстановлювальні документи. Відповідачем даного позову може бути будь-яка особа, яка сумнівається у приналежності майна позивачу, або не визнає за позивачем права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин.

Застосування позову про визнання права власності можливе лише за умови, що особи (йдеться про осіб, які не визнають, заперечують та оспорюють право власності) не перебувають із власником у зобов'язальних правовідносинах.

Окрім того, згідно п. 1 інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про доповнення інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011 року № 01-06/249 "Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів" від 20.04.2015 року №01-06/631/15, за змістом статті 392 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Звернення з позовом про визнання права власності можливе лише за умови, що особи, які не визнають, заперечують та/або оспорюють право власності, не перебувають із власником у зобов'язальних відносинах, оскільки передумовою для застосування зазначеної статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права (постанова від 23.12.2014 року № 5011-74/9393-2012).

В силу ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Доказів, які б підтверджували оспорювання відповідачами права власності на вказане вище майно позивачем не надано.

Слід зазначити, що відповідачі не заперечили щодо визнання права власності на придбане позивачем на цільовому аукціоні майно.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено порушення його прав та законних інтересів, оскільки відповідачі не оспорюють право власності позивача на придбане майно, в зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає у повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 721,04 грн. підлягають покладенню на позивача відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 4-3, 4-5, 33, 43, 82, 84, 85, 87, 115 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. Відмовити в задоволенні позову повністю.

2. Копію рішення направити відповідачу-2 та третій особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Повне рішення складено 06 вересня 2016 р.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. 3 прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу-2 : ПАТ "Екологія, комунальне обладнання" (Турбівський машинобудівний завод) (2513, смт. Турбів, вул. Миру, 147, Липовецький район, Вінницька область);

3 - третій особі : ТБ "Вінницька товарна універсальна біржа" (21036, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 23).