ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.08.16р. Справа № 904/117/15

За заявою: Державного підприємства "Дніпропетровський науково-виробничий комплекс "Електровозобудування" про забезпечення скарги на дії державного виконавця (в порядку ст.ст. 66, 67 ГПК України)

У справі:

за позовом Публічного акціонерного товариства "БГ БАНК", м. Київ

до Державного підприємства "Дніпропетровський науково-виробничий комплекс "Електровозобудування", м. Дніпропетровськ

про стягнення 43 748 734,02 грн.

Суддя Рудовська І.А.

Обставини справи:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.04.2015 р. у справі № 904/117/15 позов задоволено, стягнуто з Державного підприємства "Дніпропетровський науково-виробничий комплекс "Електровозобудування" на користь Публічного акціонерного товариства "БГ БАНК" 2 373 570,00 дол. США заборгованості по простроченому кредиту, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 17.12.2014 складає 37 440 467,69 грн., 5 476 708,49 грн. заборгованості зі сплати пені за несвоєчасно сплачений кредит, 17 220,53 грн. заборгованості зі сплати пені за несвоєчасно сплачений кредит, 814 337,31 грн. заборгованість зі сплати 3 % річних від простроченої суми кредиту. А також, стягнуто з Державного підприємства "Дніпропетровський науково-виробничий комплекс "Електровозобудування" в дохід Державного бюджету України в особі управління Державного казначейства у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області в у відділенні банку ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, , МФО 805012, КБКД 22030001) 73 080,00 грн. судового збору.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.05.2016 р., рішення господарського Дніпропетровської області від 14.04.2015 р. у справі № 904/117/15 залишено без змін.

16.08.2016 р. Державним підприємством "Дніпропетровський науково-виробничий комплекс "Електровозобудування" до суду подано скаргу (вих. № суду 51691/16) на постанову державного виконавця (в порядку ст. 121-2 ГПК України), згідно якої скаржник просить суд, визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 постанову про арешт коштів боржника від 26.07.2016 року у виконавчому проваджені ВП № 51443789.

Крім того, до скарги додано заяву про забезпечення скарги на дії державного виконавця (в порядку ст.ст. 66, 67 ГПК України), в якій заявник просить суд, вжити заходів забезпечення скарги ДП "НВК "Електровозобудування" на постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 26.07.2016 року про арешт коштів боржника шляхом зупинення дії постанови про арешт коштів боржника від 26.07.2016 року у виконавчому провадженні ВП №51443789 винесеної старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1.

Заява обґрунтована тим, що розгляд скарги на зазначену постанову про арешт коштів може зайняти довгий час, за який майно - грошові кошти підприємства відповідача будуть відчужені, а тому заробітна плата, яка повинна вчасно виплачуватися робітника скаржника у зв'язку з арештом всіх рахунків підприємства відповідача і навіть тих на які заборонено законодавством України накладати арешт, не буде виплачуватися. При цьому відповідач звертає увагу суду на те, що у зв'язку з касаційним оскарженням рішення суду матеріали справи перебувають у Вищому господарському суді України, що додатково може затягнути розгляд скарги на постанову про арешт коштів боржника. Тому цим саме і викликана необхідність вжиття заходів забезпечення скарги на постанову про арешт коштів боржника шляхом зупинення її виконання.

Розглянувши заяву відповідача про забезпечення скарги на дії державного виконавця (в порядку ст.ст. 66, 67 ГПК України), дослідивши подані документи в цілому суд дійшов висновку, що заява про забезпечення скарги на дії державного виконавця підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 р. "Про практику розгляду судом скарг на рішення, дії або бездіяльності органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК і ГПК.

Оскільки спеціальної норми, яка б регулювала питання забезпечення скарги на дії державної виконавчої служби у Господарському процесуальному кодексі України немає, суд застосовує ст. ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, якими врегулювань вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до приписів статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Заходами забезпечення позову є: - арешт на майно або грошові суми, що належить відповідача; - заборона відповідачеві вчиняти певні дії; -

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За змістом вищезазначеної статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Також, відповідно до абзацу 1 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Так, відповідно до приписів статті 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Наведені заявником способи забезпечення є такими, що мають аналогічні наслідки, а відтак, повинні вживатись судом альтернативно.

З огляду на вищенаведене, а також те, що невжиття заходів до забезпечення скарги на дії державного виконавця може призвести до незворотних наслідків фінансового становища відповідача, керуючись ст. ст. 66, 67, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Державного підприємства "Дніпропетровський науково-виробничий комплекс "Електровозобудування" (49068, м. Дніпро, вул. Орбітальна, буд. 13; ) про забезпечення скарги на дії державного виконавця (в порядку ст.ст. 66, 67 ГПК України) - задовольнити.

2. Вжити заходів забезпечення скарги Державного підприємства "Дніпропетровський науково-виробничий комплекс "Електровозобудування" (49068, м. Дніпро, вул. Орбітальна, буд. 13; ) на постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 26.07.2016 року про арешт коштів боржника шляхом зупинення дії постанови про арешт коштів боржника від 26.07.2016 року у виконавчому провадженні ВП №51443789 винесеної старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1.

3. Ухвала про забезпечення скарги на дії державного виконавця набирає законної сили з дати її прийняття 25.08.2016 р.

Суддя ОСОБА_2