ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року Справа № 915/822/16

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi ОСОБА_1,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.,

представника позивача: ОСОБА_2 - дов. від 31.05.2016

представника відповідача: ОСОБА_3 - дов. №499/01-18/01 від 08.08.2016

представника третьої особи: ОСОБА_4 - дов. №12-19/53 від 04.01.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-монтажне управління №13 (55214, Миколаївська обл., м.Первомайськ, вул.Камяномостівська, 41),

до відповідача: Управління житлово-комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації (54030, м.Миколаїв, вул.Шевченко, 40),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Головне управління Державної казначейської служби в Миколаївській області

(54055, м.Миколаїв, пр.Центральний, 141-В),

про: стягнення 1623913,95 грн. заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 1623913,95 грн. заборгованості по Договору підряду №31 від 02.10.2013.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що в порушення приписів чинного законодавства та умов Договору №31 від 02.10.2013 відповідач не здійснив розрахунки за виконані та прийняті роботи у повному обсязі.

Відповідач в письмовому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечує. В обґрунтування зазначає, що при укладанні договору (з врахуванням Додаткових угод №1 від 13.12.2013 та №2 від 25.12.2013) сторони передбачили та погодили можливість зміни прав та обовязків сторін за договором у частині порядку оплати виконаних робіт та обумовили його настанням певної обставини - надходження з бюджету цільових коштів. Відповідач вважає, що у відповідності до вимог п.2 ст.530 ЦК України та умов п.13.3 договору станом на момент звернення позивача до суду з позовними вимогами термін виконання відповідачем зобовязання по оплаті виконаних робіт не настав, у звязку з відсутністю чергового надходження на рахунок відповідача з бюджету цільових коштів на оплату зазначених видатків.

В письмових поясненнях Головне управління Державної казначейської служби в Миколаївській області посилається на те, що відсутність фінансового ресурсу не дала можливості Головному Управлінню здійснити виконання платіжних доручень по договору №31 від 02.10.2013 в повному обсязі.

Під час розгляду справи, представники сторін підтримали доводи, викладені у позові та відзиві.

У судовому засіданні 06.09.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

02.10.2013 між Управлінням житлово-комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації (замовник) та ТОВ БМУ № 13 (підрядник) укладений Договір підряду на виконання робіт з капітального ремонту №31 від 02.10.2013 (надалі Договір №31), за умовами якого позивач зобовязався виконати роботи з капітального ремонту ділянки №2 напірного колектору по пр.Праці у м.Первомайську, відповідно до проектно-кошторисної документації (п.1.1, 1.2 Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору №31 датою початку робіт є 02.10.2013, датою здачі робіт є 13.12.2013.

Згідно п.3.1. Договору №31 ціна договору визначається на основі кошторису та є динамічною.

Відповідно до п.3.2. Договору №31 загальна вартість робіт та послуг з капітального ремонту обєкта складає - 1919998,30 грн., в т.ч. ПДВ - 319999,72 грн.; з них на поточний рік - 1870 519, 00 грн., в т.ч. ПДВ - 311 753, 17 грн.

Згідно п.13.2 Договору №31 розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість, якими є акти виконаних робіт Ф2, Ф2-В, ФЗ. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються підрядником по мірі виконання робіт та передаються замовнику. Замовник перевіряє ці документи і в разі відсутності зауважень підписує їх.

Відповідно до п.13.3 Договору №31 оплату виконаних робіт замовник проводить поетапно по мірі надходження з бюджету цільових коштів на оплату видатків для виконання будівельних робіт в сумі, що не перевищує розмір фактичного надходження коштів з бюджету. Подальша оплата виконаних робіт здійснюється при наступних надходженнях коштів з бюджету до проведення повного розрахунку (умова із відкладальною обставиною відповідно до ч.1 ст.212 ЦК України).

Згідно ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов договору підрядником у листопаді-грудні 2013 року було здійснено роботи з капітального ремонту ділянки №2 напірного колектору по пр.Праці у м. Первомайську на загальну суму 1729988,25 грн.

Вказані роботи були прийняті замовником у повному обсязі та без зауважень, що підтверджується підписаними представниками сторін та скріпленим печатками Актами приймання виконаних будівельних робіт за листопад та грудень 2013 року та Довідками про вартість виконаних будівельних робіт, а саме:

- Акт приймання виконаних будівельних робіт № 1 за листопад 2013 року від 28.11.1013 року, Акт приймання виконаних будівельних робіт з розрахунками одиничної вартості №1 за листопад 2013 року від 28.11.2013 та Довідка про вартість виконаних будівельних робіт за листопад 2013 року від 28.11.2013 на загальну суму 197261,28 грн.;

- Акт приймання виконаних будівельних робіт №2 за грудень 2013 року від 16.12.2013, Акт приймання виконаних будівельних робіт з розрахунками одиничної вартості №2 за грудень 2013 року від 16.12.2013 та Довідка про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року від 16.12.2013 на загальну суму 843789,98 грн.;

- Акт приймання виконаних будівельних робіт №3 за грудень 2013 року від 25.12.2013 на суму 196010,45 грн., Акт приймання виконаних будівельних робіт №4 за грудень 2013 року від 25.12.2013 на суму 492926,54 грн. та Довідка про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року від 25.12.2013 на загальну суму 688936, 99 грн.

Станом на день звернення з позовом до суду відповідач свої обовязки за договором виконав частково, прийняті роботи з капітального ремонту оплатив на суму 95479,30 грн., що визнано сторонами.

Згідно довідки Державної фінансової інспекцією в Миколаївській області №03-24/71-звід від 14.08.2014 загальну суму робіт по договору було зменшено на 10595,00 грн.

У звязку з наведененим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором підряду №31 в сумі 1623913,95 грн. (1729988,25 грн. - 95479,30 грн. - 10595,0 грн.).

Дослідивши та оцінивши відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України надані докази, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодекс, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Умови п.13.3 Договору №31 фактично містять відкладальну умову щодо оплати виконаних робіт по мірі надходження з бюджету цільових коштів на оплату видатків по будівництву реконструкція обєкту в сумі, що не перевищує розмір фактично наданих коштів з бюджету.

Згідно ч.1 ст.212 ЦК України, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обовязків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Однак, з огляду на положення ст.ст.212, 251, 252 ЦК України, надходження коштів з державного бюджету не є подією, яка має неминуче настати зі спливом певного періоду, а тому не може бути відкладальною умовою та не створює для сторін цивільних прав та обовязків щодо визначення строку оплати фактично виконаних робіт.

Отже, зазначена умова договору не є підставою вважати таким, що не настав (або таким, настання якого залежить від надходження коштів державного бюджету) строк виконання зобовязань по оплаті виконаних робіт, оскільки вказана умова стосується порядку розрахунків, а не визначення строку.

Такої правової позиції дотримується Вищий господарський суд України в постанові від 28.04.2014 по справі № 910/3934/14, в постанові від 05.12.2013 по справі № 910/6273/13, в постанові від 31.08.2011 по справі № 47/81.

Вказівка в Договорі №31 на те, що оплата виконаних робіт повязана з надходженням коштів з Державного бюджету не є встановленням строку виконання зобовязання відповідачем, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Умовами укладеного між сторонами Договору №31 не визначено строку виконання зобовязання, та терміну, що визначався б календарною датою, до якої відповідач повинен був би розрахуватися або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Така ж подія як надходження коштів з державного бюджету не може розцінюватись як така, що має неминуче настати.

Враховуючи відсутність у договорі, встановленого сторонами, строку виконання відповідачем грошового зобовязання, суд дійшов висновків, що до спірних правовідносин мають бути застосовані положення ч.2 ст. 530 ЦК України.

Згідно ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 24.06.2016 направив відповідачу вимогу оплатити виконані роботи на протязі 7 днів.

Відповідач у відповіді на претензію наявність заборгованості не заперечив, але розрахунок з позивачем не здійснив.

Станом на час розгляду справи, відповідач не надав суду доказів здійснення розрахунків за виконані та прийняті роботи у сумі 1623913,95 грн. або документів, які б підтверджували наявність розбіжностей у сумі взаєморозрахунків чи спростовували би здійснений позивачем розрахунок суми боргу.

За приписами ч.1 ст.32 та ст.33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідач не надав суду доказів, які свідчать про належне виконання взятих на себе договірних зобовязань.

Таким чином, дослідивши надані позивачем документальні докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст.43 ГПК України, проаналізувавши норми діючого законодавства, які регулюють спірні відносини щодо фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, а отже задоволенню їх в повному обсязі.

Судові витрати у відповідності до ст..с.44, 49 ГПК України підлягають покладенню на відповідача.

Під час розгляду справи від відповідача до суду надійшло клопотання про відстрочку виконання рішення Господарського суду Миколаївської області по даній справі до 31.12.2016.

В обґрунтування своєї заяви відповідач посилається на те, що виконати рішення суду одночасно та в повному обсязі на даний час не має можливості через відсутність фінансування, однак відповідачем на даний час вчинюються дії щодо отримання коштів для погашення заборгованості з обласного бюджету.

Стягувач проти надання відстрочки виконання рішення суду заперечує.

Розглянувши заяву відповідача, заслухавши представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони або за своєю ініціативою господарський суд, у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може розстрочити виконання рішення.

Пунктом 7.2 Постанови Пленуму ВГСУ №9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» встановлено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття вказаних заходів не вимагається, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Оцінивши вказані обставини та проаналізувавши документи, надані відповідачем в обґрунтування своєї позиції, суд вважає, що обставини, викладені в клопотання відповідача не є достатніми для відстрочення виконання рішення, оскільки доказів на підтвердження спроможності виконання відповідачем своїх зобовязань у запропонований термін суду не надано.

За таких обставин, клопотання відповідача задоволенню не підлягає..

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82, 82-1, 83, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Управління житлово-комунального господарства Миколаївської обласної тягнути з Управління житлово-комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації, 54030, м.Миколаїв, вул.Велика Морська, 42 (відомості про розрахункові рахунки відсутні, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-монтажне управління №13, 55214, Миколаївська обл., м.Первомайськ, вул.Камяномостівська, 41 (відомості про розрахункові рахунки відсутні, код ЄДРПОУ 19292,95 грн. основного боргу та 24358,71 грн. судового збору.

3. В задоволенні клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення оформлено у відповідності до ст.84 ГПК України

та підписано суддею 07 вересня 2016 року.

Суддя М.В.Мавродієва