ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2016 р. Справа № 917/551/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Івакіна В.О., суддя Камишева Л.М., суддя Хачатрян В.С.

при секретарі Євтушенку Є.В.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 (дов. №41-86/46 від 15.03.2016 р.)

відповідача не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.№2127П/1-8) на рішення господарського суду Полтавської області від 08 червня 2016 року у справі

за позовом Першого державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, м. Полтава

до Колективного підприємства "Полтавський мясокомбінат", м. Полтава

про стягнення 20 161,62 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Перший державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до КП "Полтавський мясокомбінат" про стягнення 20161,62 грн., в тому числі: 12842,58 грн. боргу по оплаті послуг за договором на постійне та обов'язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об'єктів та окремих територій від 20.05.2013 р. № 184/178 та нараховані на цей борг 2080,65 грн. пені, 812,77 грн. штрафу, 3991,16 грн. інфляційних втрат та 434,46 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 08.06.2016 р. у справі № 917/551/16 (суддя Кульбако М.М.) позов задоволено.

Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції в частині стягнення суми боргу та нарахованих на цей борг сум пені, штрафу, інфляційних втрат та 3% річних за період з березня 2015 року по лютий 2016 року не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, вважаючи, що рішення прийнято з порушенням норм процесуального права. Просить рішення господарського суду в цій частині скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково в сумі 13 427,89 грн.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає рішення господарського суду законним та обґрунтованим. Зокрема, зазначає про неправомірність тверджень відповідача щодо зникнення на обєкті з лютого 2015 року причин, що зумовлюють небезпеку виникнення надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У звязку з відпусткою судді Пелипенко Н.М. протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2016 року для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Івакіна В.О., суддя Хачатрян В.С., суддя Камишева Л.М.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про свідчить наявне в матеріалах справи зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення.

Колегія суддів враховуючи, що позицію КП "Полтавський мясокомбінат" викладено в апеляційній скарзі, а незявлення представника апелянта не перешкоджає розгляду справи, дійшла висновку про розгляд справи відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вислухавши в судовому засіданні уповноваженого представника позивача, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.05.2013 р. між 2 державною пожежно-рятувальною частиною Територіального управління Міністерства надзвичайних ситуацій України у Полтавській області (аварійно-рятувальна служба) та КП "Полтавський м'ясокомбінат" (замовник) було укладено договір №184/178 на постійне та обов'язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об'єктів та окремих територій, а також ряд додаткових угод до нього (а.с. 15-19, 20-23).

Наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 24.05.2013 р. №326 "Про зміну найменування державних пожежно-рятувальних загонів (частин) Територіального управління МНС України у Полтавській області та затвердження їх положень" 2 державну пожежно-рятувальну частину Територіального управління Міністерства надзвичайних ситуацій України у Полтавській області перейменовано в 2 державну пожежно-рятувальну частину Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області. Наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 27.09.2013 р. за №626 "Про зміну найменування державних пожежно-рятувальних загонів (частин) Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області та затвердження їх положень", 2 державну пожежно-рятувальну частину Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області перейменовано на 1 державний пожежно-рятувальний загін Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області. Наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 10.10.2014 року №572 "Про зміну найменування АРЗ СП і державних пожежно-рятувальних загонів (частин) Управління ДСНС України у Полтавській області та викладення їх статутів (положень) у новій редакції", 1 державний пожежно-рятувальний загін Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області перейменовано на 1 державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області.

Відповідно до п. 2.1. договору, предметом договору є організація та здійснення постійного та обов'язкового аварійно-рятувального обслуговування аварійно-рятувальною службою об'єкта за адресою: місто Полтава, вулиця Харчовиків, будинок 6, що включає в себе: забезпечення готовності їх органів управління, сил і засобів до дій за призначенням; виконання аварійно-рятувальних робіт; виконання профілактичної роботи із запобігання виникненню надзвичайних ситуацій.

Договір укладений з метою своєчасного реагування та виконання аварійно-рятувальних робіт при виникненні на об'єкті надзвичайної ситуації, а також профілактичної роботи із запобігання (профілактики) виникненню надзвичайних ситуацій техногенного та природного характерів, спрямованої на поліпшення техногенної безпеки об'єктів (територій) та підвищення рівня підготовленості об'єкта до рятування людей та ліквідації надзвичайних ситуацій (п. 2.2 договору).

Пунктом 4.12 договору встановлений обовязок замовника оплачувати, відповідно до умов договору, постійне та обов'язкове обслуговування аварійно-рятувальною службою об'єкта, у тому числі відшкодовувати витрати, що пов'язані з ліквідацією надзвичайних ситуацій.

В п. 5.1. договору сторони обумовили, що оплата за виконані аварійно-рятувальні роботи здійснюється щомісячно (щоквартально), не пізніше п'яти днів з моменту отримання рахунку за фактично виконані послуги на підставі акту приймання-передачі послуги. Вартість функціонування структурних підрозділів аварійно-рятувальної служби у режимі постійної готовності до виконання комплексу аварійно-рятувальних робіт в умовах надзвичайної ситуації або загрози її виникнення у кількості 1 оперативної одиниці (з урахуванням змін, внесеними додатковою угодою №27 юр/21) складає 4 921,81 грн. на рік.

Відповідно до п. 5.3. договору, замовник зобов'язаний в 3-х денний термін розглянути та підписати акти приймання-передачі послуги і повернути аварійно-рятувальній службі рекомендованим листом. У разі не повернення актів приймання-передачі послуги при відсутності письмових претензій з обґрунтуваннями та підтверджуючими документами, акти вважаються підписаними у день, наступний за закінченням встановленого терміну з урахуванням часу поштового пробігу відправлення.

Договір укладено на невизначений термін.

У відповідності до п. 7.2 договору його дія може бути припинена у разі виключення обєкту з переліку обєктів, які підлягають постійному та обовязковому обслуговуванню державними аварійно-рятувальними службами, а також зникнення причин, які зумовлюють небезпеку виникнення надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

При відмові від послуг аварійно-рятувальної служби замовник повинен не пізніше, як за місяць письмово попередити про це іншу сторону.

На виконання умов договору аварійно-рятувальною службою виконувались всі зобов'язання за договором, здійснювалось постійне аварійно-рятувальне обслуговування об'єкта, що підтверджується актами виконання умов договору: від 31.08.2013 р., 30.09.2013 р., 31.10.2013 р., 30.11.2013 р., 31.05.2014 р., 31.01.2015 р., 30.11.2015 р. та повідомленнями про вручення рахунків та актів за період, коли відсутні підписані акти.

В порушення умов договору, починаючи з вересня 2013 року, замовник оплату за аварійно-рятувальне обслуговування не здійснював, що призвело до виникнення заборгованості за надані послуги.

З метою вирішення питання щодо належного виконання замовником зобовязань щодо оплати за надані послуги, з січня 2014 року аварійно-рятувальною службою на адресу замовника направлялись акти приймання-передачі послуги та рахунки, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Замовник підписані акти не повернув, обґрунтовані заперечення на них не надав, оплату за рахунками не здійснив.

Аварійно-рятувальна служба в липні 2014 року звернулась до замовника з претензією №42-316/47 від 04.07.2014 р., в якій вимагала сплатити суму заборгованості за договором №184/178 від 20.05.2013 р. в розмірі 3 994,02 грн. (станом на 04.07.2014 р.), індекс інфляції в сумі 325,73 грн., всього 4 319,75 грн.

На вказану претензію замовник відповіді не надав, суму боргу та інфляційних нарахувань в добровільному порядку не сплатив, що стало підставою для звернення аварійно-рятувальної служби до господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення 20 161,62 грн., з яких 12 842,58 грн. - за послуги аварійно-рятувального обслуговування за період серпень - 2013 року листопад 2013 року, січень 2014 року - лютий 2016 року, 2080,65 грн. - пені, 812,77 грн. - штрафу, 3991,16 - інфляційні втрати, 434,46 грн. - 3 % річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається, зокрема, на п.п. 5.1-5.3 договору №184/178 від 20.05.2013 р., приписи ст.ст. 536, 625 ЦК України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, їх підтвердженість матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з висновками господарського суду з огляду на таке.

Предметом даного господарського спору є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача заборгованості, що виникла на підставі укладеного між сторонами договору про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з нормами статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як свідчать матеріали справи, станом на момент розгляду справи договір №184/178 від 20.05.2013 р. є чинним, в судовому порядку недійсним або розірваним не визнаний.

В матеріалах справи наявні докази належного виконання умов спірного договору з боку позивача, а саме: акти виконання умов договору, рахунки-фактури, поштові повідомлення про їх вручення відповідачу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши факт невиконання відповідачем обов'язку з оплати отриманих послуг за договором про надання послуг №184/178 від 20.05.2013 р. та факт наявності заборгованості у розмірі 12842,58 грн., правомірно визнав вимоги позивача про стягнення суми основного боргу такими, що підлягають задоволенню.

У разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до статті 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.3 договору сторони передбачили, що за порушення терміну оплати замовник сплачує аварійно-рятувальній службі пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача пені 2080,65 грн. та 812,77 грн. штрафу.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи наведене та перевіривши правильність нарахування позивачем сум інфляційних втрат та 3% річних, а також їх перерахунок, здійснений господарським судом, колегія суддів вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3991,16 інфляційних втрат та 434,46 грн. 3 % річних такими, що правомірно визнані судом першої інстанції законними та обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає твердження апелянта про припинення договору №184/178 від 20.05.2013 р. з лютого 2015 року на підставі п. 7.2 договору безпідставними та необґрунтованими, оскільки докази, того що підприємство відповідача було виключено з переліку об'єктів та окремих територій, які підлягають постійному та обов'язковому на договірній основі обслуговуванню державними аварійно-рятувальними службами, в т.ч. аміачні холодильні установки, ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанцій відповідачем не надано.

Відповідно до приписів ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Умовами спірного договору не передбачено можливість розірвання його в односторонньому порядку. Отже, на момент розгляду справи договір продовжує свою дію з підстав не досягнення між сторонами згоди щодо його розірвання.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Апеляційні вимоги не підтверджені належними доказами, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстав для їх задоволення.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Полтавської області від 08.06.2016 р. у справі № 917/551/16 прийняте при належному зясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні, в звязку з чим, апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 22, 85, 91, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 08.06.2016 р. у справі № 917/551/16 залишити без змін.

Повна постанова підписана 05.09.2016 р.

Головуючий суддя Івакіна В.О.

Суддя Камишева Л.М.

Суддя Хачатрян В.С.