донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

17.08.2016 справа №908/1536/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: суддіОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
Представники сторін: позивача (скаржника): відповідача: розглянувши апеляційну скаргу не зявились; не зявились; Запорізької міської ради, м. Запоріжжя
на рішення господарського судуЗапорізької області
від13 липня 2016 року
у справі№908/1536/16 (суддя Попова І.А.)
за позовом до відповідача про Запорізької міської ради, м. Запоріжжя Приватного підприємства «Анхіп», м.Запоріжжя стягнення 44 234,30 грн.
ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року Запорізька міська рада, м. Запоріжжя, звернулась до господарського суду Запорізької області з позовом до Приватного підприємства «Анхіп», м. Запоріжжя, про стягнення збитків у розмірі коштів несплаченої пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, що становить 44 234,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як замовник будівельних робіт Будівництво автосалону, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Артема, 78-80 (літ. А), в порушення ст. 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності та рішення Запорізької міської ради №40 від 10.09.2014 року Про внесення змін до Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 24.12.2012 року №77, не звернувся у встановленому порядку до міського голови щодо укладення договору про пайову участь замовників будівництва у створені і розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури міста (договір про пайову участь) та не перерахував до бюджету м. Запоріжжя кошти для створення і розвитку інфраструктури міста, чим завдав територіальній громаді збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 44 234,30 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 13.07.2016 року у справі №908/1536/16 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням прийнятим місцевим господарським судом, позивач Запорізька міська рада звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить:

- скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 13.07.2016 року у справі №908/1536/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі;

- стягнути з Приватного підприємства «Анхіп» на користь Запорізької міської ради витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 1515,80 грн.

Разом з тим, при поданні апеляційної скарги Запорізькою міською радою було заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судом рішення.

В обґрунтування доводів викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для вирішення спору, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, а саме ст.ст. 36, 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", ст.ст. 614 Цивільного кодексу України, ст. 224, 225 Господарського кодексу України.

Так, апелянт вказує, що Приватне підприємство «Анхіп» в порушення вимог ст. 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності та Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя (який затверджено рішенням Запорізької міської ради №77 від 24.12.2012р.) не звернувся у встановленому порядку щодо укладання Договору про пайову участь.

Таким чином апелянт вважає, що внаслідок невиконання встановленого законом обовязку щодо участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, Приватним підприємством «Анхіп» завдано територіальній громаді м. Запоріжжя збитки в розмірі 44 234,30 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2016 року визначено колегію суддів та сформовано у складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., судді Малашкевич С.А., Будко Н.В.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 01.08.2016 року відстрочено Запорізькій міській раді сплату судового збору до ухвалення судового рішення, прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні на 17.08.2016 року о 12 год. 10 хв.

01.08.2016 року через канцелярію від Запорізької міської ради надійшло клопотання, в якому апелянт просить долучити до матеріалів справи оригінал платіжного доручення №895 від 21.07.2016 року, як доказ про сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Запорізької області 13.07.2016 року у справі №908/1536/16.

Колегією суддів досліджено вказане платіжне доручення та встановлена його відповідність вимогам чинного законодавства, з огляду на що апеляційний господарський суд приймає даний документ, як доказ, що свідчить про сплату Запорізькою міською радою судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Запорізької області 13.07.2016 року у справі №908/1536/16.

17.08.2016 року в судове засідання апеляційної інстанції представники сторін не зявились. Відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України про час і місце проведення судового засідання сторін по справі було повідомлено належним чином. Явка сторін у судові засідання апеляційної інстанції не була визнана обовязковою.

Відповідно до частини другої статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 частини 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

02.09.2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію №ЗП 20 про початок виконання будівельних робіт Будівництво автосалону за адресою: 69063, м. Запоріжжя, вул. Артема, 78-80;

- вид будівництва нове будівництво;

- категорія складності - ІІ, код об'єкта 1230.9.

- замовником будівництва є Приватне підприємство Анхіп.

14.10.2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію №ЗП 96 про готовність об'єкта до експлуатації.

У Розділі 11 Декларації зазначена: дата початку будівництва: 02.09.2014 року, дата закінчення будівництва: 01.10.2014 року, строк введення об'єкта в експлуатацію: ІV квартал 2014 року, Загальна площа будівлі 57,5 кв.м (Розділ 12 Декларації). Кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією становить 442,343 тис. грн. Вартість основних фондів, які приймаються в експлуатацію, становить 442,343 тис. грн. (Розділ 15 Декларації).

Листом №12-38/94 від 28.03.2016 року виконавчий комітет Запорізької міської ради повідомив міську раду, що до сектору з реєстрації та обробки кореспонденції загального відділу виконкому Запорізької міської ради повідомлень про реєстрацію декларацій про початок виконання будівельних робіт або дозволів на виконання будівельних робіт та звернення з приводу укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Запоріжжя від замовника Приватного підприємства «Анхіп» не надходило.

Запорізькою міською радою направлено відповідачу письмову вимогу №01/02-21/03404 від 07.10.2015 року, в якій, вказуючи на порушення Приватного підприємства Анхіп, як замовника будівництва, вимог ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 10.09.2014 року №40, щодо її обов'язку участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту територіальної громади м. Запоріжжя та не виконання такого обов'язку (укладення договору про пайову участь та сплати пайового внеску), просив відшкодувати у двадцятиденний термін завдані таким невиконанням збитки у розмірі 44234 грн. 30 коп.

Вказана вимога залишена відповідачем без задоволення, що й стало підставою для звернення з позовом до господарського суду першої інстанції.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що в задоволені позову Запорізької міської ради до Приватного підприємства «Анхіп» про стягнення збитків було правомірно відмовлено, виходячи з наступного.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлюються Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності", який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до п. п. 4, 13 ст. 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовником є фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву; територією Закон визначає частину земної поверхні з повітряним простором та розташованими під нею надрами у визначених межах (кордонах), що має певне географічне положення, природні та створені в результаті діяльності людей умови і ресурси.

Забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва (ст.26 наведеного Закону).

Згідно із ч. ч. 2, 3, 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Наведеними правовими нормами встановлено, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту повинен укладатись із замовником будівництва до моменту прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Отже, підставою для сплати замовниками будівництва коштів пайової участі у розвитку інфраструктури на території м. Запоріжжя є договір, обов'язок укладання якого визначений Законом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, декларація про готовність обєкта до експлуатації датована 14.10.2014 року, однак договір про пайову участь до вказаної дати сторонами укладено не було, а відтак у відповідача не виникло зобов'язання щодо сплати коштів пайової участі.

Крім того, матеріали справи не містять доказів вжиття позивачем будь-яких заходів щодо укладання договору, як то звернення до суду із позовом про спонукання Приватного підприємства «Анхіп» укласти відповідний договір за період часу з початку виконання будівельних робіт будівництва обєкту по дату прийняття обєкту в експлуатацію, відсутні також докази звернення позивача до відповідача з пропозиціями щодо укладання такого договору про пайову участь за вищевказаний період.

З огляду на викладене колегія суддів зазначає, що обовязковою умовою виникнення обовязку зі сплати коштів пайової участі є договір, за обставин відсутності укладення такого договору виключається виникнення відповідних зобовязань у відповідача, що унеможливлює й саме порушення зобовязання, оскільки неможливо порушити зобовязання за договором який відсутній.

Законом не визначено відповідальності замовника будівництва за неукладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Враховуючи, що норми ч. 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" носять імперативний характер, після введення об'єкта будівництва в експлуатацію, укладення договору є неможливим.

Отже, твердження позивача про порушення відповідачем приписів ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", є безпідставним.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є:

1) втрати, яких особа, зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з приписами ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка (або порушення зобов'язання); шкідливий результат такої поведінки (шкода); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад правопорушення, звільняє боржника від відповідальності.

Господарське зобов'язання виникає, в тому числі із господарського договору та інших угод, передбачених законодавством (ст. 174 ГК України).

Таким чином, враховуючи відсутність між сторонами договірних зобов'язань, недоведеність протиправності поведінки у діях відповідача та причинно-наслідкового зв'язку між бездіяльністю відповідача та неотриманням позивачем коштів (враховуючи, що позивач не був позбавлений права вживати заходів спонукання відповідача укласти відповідний договір), повний склад цивільного правопорушення є недоведеним.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про відмову позивачеві у задоволенні заявлених вимог.

Виходячи з вищезазначеного, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами в розумінні ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України.

Вказана правова позиція викладена Вищим господарським суду України в постанові від 12.07.2016 року по аналогічній справі № 908/6109/15.

Твердження заявника апеляційної скарги про порушення і неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження, у звязку з чим підстави для скасування законного та обгрунтованого рішення господарського суду Запорізької області від 13.07.2016 рок у справі № 908/1536/16 відсутні.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 91, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Запорізької міської ради на рішення господарського суду Запорізької області від 13.07.2016 року у справі № 908/1536/16 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 13.07.2016 року у справі №908/1536/16 - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом 20 днів.

Головуючий Н.О. Мартюхіна

Судді С.А. Малашкевич

ОСОБА_3