РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2016Справа №910/28665/15

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/28665/16

за первісним позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «Фудмаркет»

до публічного акціонерного товариства «Сбербанк»

про зміну умов договору

та за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства «Сбербанк»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Фудмаркет»

про стягнення заборгованості по кредитному договору

Представники сторін:

від позивача (відповідача за зустрічним позовом): Волянський В.І., довіреність б/н від 18.11.2015р.;

від відповідача (позивача за зустрічним позовом): Кошлій Р.В. довіреність б/н від 10.12.2015р.

обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фудмаркет» (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» (надалі - відповідач) про зміну умов договору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.09.2011р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 115-Н/11/29/КЛ, до якого сторонами вносились зміни, а також укладено договори іпотеки та застави, якими забезпечено виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором. Разом з тим після укладання договору про відкриття кредитної лінії відбулись істотні зміни обставин, що стосуються ведення господарської діяльності позивача, які впливають на можливість виконання останнім існуючих за договором зобов'язань, у зв'язку з чим позивач просить внести зміни до умов кредитного договору в частині строку погашення кредиту та строку реалізації права відповідача на дострокове повернення кредиту і сплати процентів, сплати неустойки та відшкодування збитків за кредитним договором та/або звернення стягнення за договорами, що забезпечують належне виконання зобов'язання за цим договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2015р. порушено провадження у справі № 910/28665/15 та призначено розгляд справи на 17.12.2015р.

Разом з позовною заявою позивач подав заяву про вжиття заходів до забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2015р. заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фудмаркет» про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено; вжито заходів до забезпечення позову шляхом заборони публічному акціонерному товариству «Дочірній банк Сбербанку Росії» вчиняти дії щодо звернення стягнення у будь-який спосіб та проведення державної реєстрації звернення стягнення за всіма договорами забезпечення (в т.ч. застави, іпотеки), укладеними для забезпечення виконання зобов'язань товариства з обмеженою відповідальністю «Фудмаркет» за Договором про відкриття кредитної лінії № 115-Н/11/29/КЛ від 14.09.2011р. (зі змінами та доповненнями).

18.11.2015р. через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов зустрічний позов про стягнення заборгованості по кредитному договору.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ «Фудмаркет» в порушення умов Договору про відкриття кредитної лінії № 115-Н/11/29/КЛ від 14.09.2011р. не повернув у визначений строк кредит у сумі 7 003 000 доларів США.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2015р. зустрічний позов прийнятий для спільного розгляду з первісною позовною заявою та призначений розгляд справи на 17.12.2015р.

17.12.2015р. від позивача за зустрічним позовом надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, згідно з якою останній просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 115-Н/11/29/КЛ від 14.09.2011р. (зі змінами та доповненнями) у загальній сумі 7 003 000 доларів США.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2015р. розгляд справи відкладено на 29.12.2015р., у зв'язку з клопотанням представника позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2015р. розгляд справи відкладено на 11.01.2016р., у зв'язку з клопотанням представника позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2016р. розгляд справи було відкладено на 21.01.2016р., у зв'язку з необхідністю витребування нових доказів у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2016р. було зупинено провадження у справі № 910/28665/15, на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК України, до вирішення по суті справи №910/29690/15.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2016р. апеляційну скаргу ПАТ «Сбербанк» залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.01.2016р. - без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.06.2016р. касаційну скаргу ПАТ «Сбербанк» було задоволено; скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2016р. та ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.01.2016р. Справу передано на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Враховуючи, що ухвала Господарського суду міста Києва від 21.01.2016р. про зупинення провадження у справі скасована та 22.07.2016р. матеріали справи № 910/28665/15 повернуто до Господарського суду міста Києва, ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2016р. справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 18.08.2016р.

10.08.2016р. через відділ діловодства від представника позивача за зустрічним позовом отримано заяву про забезпечення позову.

17.08.2016р. через відділ діловодства суду від представника ПАТ «Сбербанк» отримано заяви про долучення до матеріалів справи документів та про підстави звільнення від доказування окремих обставин.

18.08.2016р. через відділ діловодства суду від представника ПАТ «Сбербанк» надійшли заяви щодо курсу долару США до української гривні станом на 18.08.2016р. та гривневий еквівалент заявлених зустрічних вимог станом на 18.08.2016р., заява про недобросовісну поведінку представників ТОВ «Фудмаркет» та заява, в якій ПАТ «Сбербанк» просить відмовити в задоволенні первісного позову з підстав, наведених у заяві.

Також, 18.08.2016р. через відділ діловодства суду від представника ТОВ «Фудмаркет» отримано клопотання про витребування доказів та клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості подати клопотання про проведення судової експертизи.

Представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) у судовому засіданні 18.08.2016р. звернувся до суду з клопотанням про призначення колегіального розгляду справи.

Клопотання позивача (відповідача за зустрічним позовом) по призначення колегіального розгляду справи судом відхилено, враховуючи те, що спір між сторонами у даній справі не відноситься до категорії складних, і представником ТОВ «Фудмаркет» не наведено жодних обґрунтованих пояснень, які б свідчили про складність цієї справи, а відтак суд не вбачає підстав для задоволення поданого клопотання.

Присутній у судовому засіданні 18.08.2016р. представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) заперечив щодо задоволення клопотань позивача (відповідача за зустрічним позовом) про витребування доказів та про відкладення розгляду справи та зазначив про наявність усіх доказів, необхідних для розгляду справи по суті, а також про зловживання представником позивача (відповідача за зустрічним позовом) своїми процесуальними правами.

Розглянувши клопотання позивача (відповідача за зустрічним позовом) про витребування доказів та про відкладення розгляду справи, суд відмовив у його задоволенні з огляду на наступне.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 вказаного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р., у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У п. 3 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» №11 від 17.10.2014р., розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010р., «Смірнова проти України» від 08.11.2005р., «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006р., «Літоселітіс Проти Греції» від 05.02.2004р.)

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Враховуючи, що сторонами були подані всі витребувані судом докази та пояснення, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Крім того, розглянувши в судовому засіданні 18.08.2016р. заяву Банку про вжиття заходів до забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні з огляду на наступне.

Заяву обґрунтовано тим, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання зобов'язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними. Крім того, відповідач має велику кількість боргових зобов'язань перед третіми особами.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

При цьому, відповідно до п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Разом з тим, згідно з п. 3 вказаної постанови, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Дослідивши збалансованість інтересів сторін, суд виходить з того, що припущення Банку про те, що ТОВ «Фудмаркет» буде ухилятись від виконання рішення суду в даній справі не підтверджується належними та допустимими доказами.

Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) в судовому засіданні 18.08.2016р. підтримав заявлені первісні позовні вимоги та заперечив проти задоволення зустрічних позовних вимог.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) підтримав вимоги за зустрічним позовом та заперечив щодо задоволення первісного позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.09.2011р. між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» (правонаступником якого є ПАТ «СБЕРБАНК») (надалі - Банк/Кредитор) та ТОВ «Фудмаркет» (надалі - Позичальник) було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 115-Н/11/29/КЛ (надалі - Кредитний договір) відповідно до п. 1.1. якого банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію в національній валюті України (кредитна лінія), надає позичальнику кредитні кошти (кредит) за рахунок кредитної лінії на умовах договору, а позичальник зобов'язується використовувати кредит на цілі, зазначені в п. 1.5. договору, своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, а також повернути наданий йому кредит у розмірах та у терміни, зазначені в ст. 8 договору, і виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, ліміт кредитної лінії складає: з 14.09.2011 року по 07.12.2012 року 120 133 980,00 грн.; з 08.12.2012 року по 08.12.2015 року 8 010,00 грн. У випадку виконання п.п. 8.1.2., 8.1.3. Кредитного договору сторонами погоджено зміну ліміту кредитної лінії.

Згідно з п.1.3 Кредитного договору, розмір процентів за користування кредитом складає 10,5% річних.

Останній день дії кредитної лінії - 08.12.2015 року (п. 1.4. Кредитного договору).

Як підтверджує позичальник у позовній заяві, ліміт, який останній використовує становить 13 346 286,60 доларів США.

В забезпечення належного виконання умов Кредитного договору, згідно з п.2.1 цього договору, між позичальником та банком було укладено:

- Договір застави від 14.09.2011р.;

- Договір застави від 14.09.2011р.;

- Договір застави цінних паперів від 14.09.2011р.;

- Іпотечний договір від 14.09.2011р.

Як зазначає позивач за первісним позовом, після укладення Кредитного договору відбулись істотні зміни обставин, що стосуються ведення господарської діяльності ТОВ «Фудмаркет», які впливають на можливість виконання останнім існуючих за Кредитним договором зобов'язань, такі як:

- неможливість повноцінного ведення господарської діяльності на території проведення антитерористичної операції, зокрема, реалізовувати правомочність щодо майна та активів, які знаходяться на території проведення АТО, та неможливість забезпечити збереженість майна у містах та районах;

- неможливість вести економічну діяльність та реалізовувати правомочності щодо майна та активів, які знаходяться на окупованої території Автономної Республіки Крим, які наразі є непідконтрольними Україні

- за період з моменту укладення спірного Кредитного договору відбули суттєві явища економічного характеру, які погіршили становище позивача, розмір його активів, що ускладнило можливість виконання взятих на себе зобов'язань за Кредитним договором.

Державою визнано чинники несприятливої динаміки економічних процесів, а саме виведення із господарського обігу великої кількості промислових підприємств, руйнація інфраструктури, зменшення обсягів торгівлі та діяльності малого і середнього бізнесу, що також характеризує обставини неможливості нормальної діяльності позивача за первісним позовом, погіршення показників діяльності, зменшення прибутку, а отже і неможливість виконання взятих на себе договірних зобов'язань, також і за Кредитним договором.

Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що якби позивач за первісним позовом міг би передбачити на моменту укладення Кредитного договору існування тих обставин, які мають місце у 2015 році, він би за жодних умов не укладав Кредитним договір № 115-Н/11/29/КЛ від 14.09.2011р. на тих умовах, які в ньому визначено.

Вважаючи, що розірвання Кредитного договору № 115-Н/11/29/КЛ від 14.09.2011р. суперечить суспільним інтересам та потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом і зокрема шкодить інтересам Банку, позивач за первісним позовом просить суд змінити Кредитний договір в частині строку погашення кредиту, строку реалізації права Банку на дострокове повернення кредиту і сплати процентів, сплати неустойки та відшкодування збитків за Договором про відкриття кредитної лінії та/або звернення стягнення за договорами, що забезпечують належне виконання зобов'язань за Договором про відкриття кредитної лінії № 115-Н/11/29/КЛ від 14.09.2011р.

Під час розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення первісного позову з огляду на наступне.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Згідно з ч.ч. 1 та 3 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

З системного аналізу вказаних правових норм вбачається право сторони, яка має намір змінити або розірвати договір передати спір на вирішення суду, при цьому не звільняючи від обов'язку довести обставин, які є підставою для відповідних дій.

Частинами 1, 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон пов'язує можливість зміни умов договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, при істотній зміні обставин.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 11.06.2015 № 910/18575/14.

Разом з цим, існування одночасно всіх умов, наведених у ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу, зокрема у п. 1 та п. 3 даної статті, позивачем за первісним позовом не доведено.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Також, абзац 4 частини 1 статті 44 ГК України визначає, що підприємництво здійснюється на основі комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Враховуючи, що підприємництво здійснюється на основі комерційного розрахунку та власного комерційного ризику, між Банком та Позичальником в забезпечення належного виконання умов Кредитного договору згідно з п.2.1 і було укладено Договір застави від 14.09.2011р., Договір застави від 14.09.2011р., Договір застави цінних паперів від 14.09.2011р., Іпотечний договір від 14.09.2011р.

З огляду на що, у позивача немає підстав стверджувати, що якби він міг передбачити на момент укладення Кредитного договору існування обставин погіршення економічної ситуації в країні та безпосередньо в підприємницькій діяльності ТОВ «Фудмаркет», то не укладав би спірний Кредитний договір, оскільки укладення договорів в забезпечення виконання умов Кредитного договору означає наявність під час його укладення побоювань ймовірності зміни обставин, що будуть унеможливлювати виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором.

Враховуючи недоведеність товариством з обмеженою відповідальністю «Фудмаркет» одночасного існування всіх чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, необхідних для внесення змін до Договору про відкриття кредитної лінії № 115-Н/11/29/КЛ від 14.09.2011р. у зв'язку з істотною зміною обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для внесення змін спірного договору, а тому первісні позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Звертаючись до суду із зустрічними позовними вимогами, ПАТ «СБЕРБАНК» посилається на порушення Позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором, а саме, в строк, визначений п.1.4. Кредитного договору, останній не сплачує заборгованість по кредитній лінії, у зв'язку з чим у відповідача за зустрічним позовом утворилась перед Банком заборгованість по сплаті кредиту в сумі 7 003 000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 175 620 702,27 грн.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та докази, суд дійшов висновку, що зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

14.09.2011р. між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» (правонаступником якого є ПАТ «СБЕРБАНК») (надалі - Банк/Кредитор) та ТОВ «Фудмаркет» (надалі - Позичальник) було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 115-Н/11/29/КЛ (надалі - Кредитний договір) відповідно до п. 1.1. якого банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію в національній валюті України (кредитна лінія), надає позичальнику кредитні кошти (кредит) за рахунок кредитної лінії на умовах договору, а позичальник зобов'язується використовувати кредит на цілі, зазначені в п. 1.5. договору, своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, а також повернути наданий йому кредит у розмірах та у терміни, зазначені в ст. 8 договору, і виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, ліміт кредитної лінії складає: з 14.09.2011 року по 07.12.2012 року 120 133 980,00 грн.; з 08.12.2012 року по 08.12.2015 року 8 010,00 грн. У випадку виконання п.п. 8.1.2., 8.1.3. Кредитного договору сторонами погоджено зміну ліміту кредитної лінії.

Згідно з п.1.3 Кредитного договору, розмір процентів з користування кредитом складає 10,5% річних.

Останній день дії кредитної лінії - 08.12.2015 року (п. 1.4. Кредитного договору).

Як зазначає позивач за зустрічним позовом, підтверджує позичальник у первісній позовній заяві, ліміт, який останній використовував, становить 13 346 286,60 доларів США.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного Кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Матеріали справи свідчать, що Банк виконав взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором належним чином, зокрема, надавав Позичальнику кредитні кошти, що підтверджується меморіальними валютними ордерами №№ 20161085, 14654878 і банківськими виписками з рахунку ТОВ «Фудмаркет» за період з 14.09.2011р. по 05.01.2016р., копії яких містяться в матеріалах справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2015р. відповідача за зустрічним позовом було зобов'язано надати суду відзив на позов, докази сплати заборгованості та контррозрахунок суми позовних вимог, у разі незгоди з розрахунком позивача. Всупереч вимогам вказаної ухвали, контррозрахунку заявленої до стягнення суми відповідач до суду не надав та не надіслав.

Доказів сплати Позичальником на користь Банку 7 003 000 доларів США заборгованості за кредитом суду під час розгляду справи надано не було. Отже, вказана заборгованість відповідачем за зустрічним позовом не сплачена, а доказів зворотного суду не представлено.

Враховуючи викладене, зважаючи на відсутність у матеріалах справи доказів сплати заборгованості за кредитом, приймаючи до уваги факт несплати Позичальником на користь Банку суми кредиту в розмірі 7 003 000 доларів США, позовні вимоги про стягнення з Позичальника, 7 003 000 доларів США простроченої заборгованості по сплаті кредиту, є обґрунтованими та доведеними, а відтак підлягають задоволенню.

При цьому, за розрахунком суду згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 18.08.2016р. гривневий еквівалент становить 175 695 892,98 грн., однак суд, не виходячи за межі позовних вимог, задовольняє вищевказану вимогу у розмірі, заявленому представником ПАТ «СБЕРБАНК», наведеному в заяві від 18.08.2016р. з вх. № 06-37/59902/16, який становить 175 620 702,27 грн.

Всі доводи та заперечення, викладені позичальником у відзиві на зустрічний позов, судом відхиляються, як такі, що не спростовують встановленого вище судом висновку.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються за первісною позовною заявою на позивача, за зустрічною позовною заявою - на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні первісного позову відмовити повністю.

2. Зустрічний позов задовольнити повністю.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фудмаркет» (01103, м. Київ, вул. Залізничне шосе, 57; ) на користь публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 46; ) 7 003 000 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 175 620 702 грн. 27 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 182 700 грн. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 23.08.2016р.

Суддя А.І. Привалов