ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

31 серпня 2016 р.

Справа № 902/217/16

за позовом:Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" ( 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6)

до:Дочірнього підприємства "Монтажник" Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Валінор" (23130, Вінницька обл., Жмеринський р-н, смт. Браїлів, вул. Заводська, б. 7)

про стягнення 1554252,43 грн. заборгованості

Головуючий суддя Яремчук Ю.О.;

судді Колбасов Ф.Ф;

ОСОБА_1;

Cекретар судового засідання Кузьменко В.В.

Представники

позивача : ОСОБА_2

відповідача : ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Дочірнього підприємства "Монтажник" Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Валінор" про стягнення 1 554 252,43 грн. заборгованості.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до укладеного 04.01.2013 року договору купівлі-продажу природного газу № 13-353-Н позивачем протягом січня-грудня 2013 року поставлено відповідачеві природний газ в обвісі 14527,600 тис. куб.м. на загальну суму 11 672 276,94 грн. За умовами п. 6.1. договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20 числа місяця наступного за місяцем поставки газу. В порушення взятих на себе зобовязань відповідач не провів повних розрахунків за поставлений природний газ, і за ним рахується заборгованість в розмірі 1 554 252,43 грн.

Неналежне виконання зобовязань за договором призвело до звернення до суду з даним позовом та нарахування штрафних санкцій обумовлених договором.

Ухвалою суду від 17.03.2016 року за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/217/16 та призначено судове засідання на 12.04.2016 року.

08.04.2016 року до суду надійшов відзив № б/н, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог посилаючись на те, що 21.01.2016р. між позивачем, відповідачем, Територіальним органом Казначейства у Вінницькій області, Департаментом фінансів Вінницької обласної адміністрації, укладено спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природній газ та теплопостачання №223 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» та Порядку проведення розрахунків за природній газ, теплопостачання та електроенергію, затвердженим наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015р. №493/688. На виконання умов укладеного спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природній газ та теплопостачання №223 від 21.01.2016р. за рахунок коштів загального фонду державного бюджету «Монтажник» ТОВ «Торговий дім «Валінор» 02.02.2016р., перерахував на користь НАК «Нафтогаз України» кошти в сумі 1 350 000,00грн. в погашення заборгованості за природний газ отриманий за договором №13-353-Н від 04.01.2013р., що підтверджується платіжним дорученням №15 від 25.01.2016р. та випискою по банківському рахунку від 02.02.2016р. А також, на виконання умов укладеного спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природній газ та теплопостачання №587 від 18.02.2016р. за рахунок коштів загального фонду державного бюджету ДП «Монтажник» ТОВ «Торговий дім «Валінор» 23.02.2016р., перерахувало на користь НАК «Нафтогаз України» кошти в сумі 7 544,00грн. в погашення заборгованості за природний газ отриманий за договором №13-353-Н від 04.01.2013р., що підтверджується платіжним дорученням №19 від 23.02.2016р. та випискою по банківському рахунку від 23.02.2016р. Тобто відповідно до умов вищезазначених спільних протокольних рішень сторони погодили погашенню заборгованості відповідача перед позивачем за договором №13-353-Н від 04.01.2013р.. у сумі 1 350 000,00грн. та 7 544,00грн за рахунок коштів субвенції з державного бюджету.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що укладення договору про організацію взаєморозрахунків за рахунок субвенцій з державного бюджету в силу вимог чинного законодавства є диспозитивним правом його учасників. Тому, позивач, уклавши вищевказаний чотиристоронній договір фактично погодився із встановленням строку погашення заборгованості у сумі 1 357 544,28 грн. виходячи із моменту перерахування територіальним органом Казначейства грошових коштів з державного бюджету. Тому виходячи з того, що строк виконання зобов'язань з оплати природного газу в сумі 1 357 544,28 грн., отриманого на умовах договору №13-353-Н від 04.01.201Зр, сторони погодили умовами спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків №223 від 21.01.2016р. та №587 від 18.02.2016р., прострочення оплати за умовами якого ДП «Монтажник» ТОВ «Торговий дім «Валінор» не допущено, відповідно відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 77 602,59 грн., суму на яку збільшився борг в наслідок інфляційних процесів, що складає 95 495,60 грн., та три відсотки річних у розмірі 23 609,96 грн.

Ухвалою суду від 12.04.2016 року розгляд справи відкладено до 10.05.2016 року.

Ухвалою суду від 10.05.2016 року продовжено строк вирішення спору на 15 днів та відкладено розгляд справи до 26.05.2016 року в зв'язку з неподанням сторонами в повному обсязі витребуваних судом доказів.

В судовому засіданні 26.05.2016 року оголошено перерву до 31.05.2016 року а 31.05.2016 року до 01.06.2016 року.

Разом з тим, з огляду на складність даної справи, на підставі заяви судді Яремчука Ю.О. від 01.06.2016 року, згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 01.06.2016 року створено колегію для розгляду даної справи у складі головуючого судді Яремчука Ю.О., суддів: Кожухар М.С., Маслія І.В..

Ухвалою суду від 02.06.2016 року колегією суддів було прийнято справу до провадження з призначенням судового засідання на 29.06.2016 року.

Разом з тим, станом на 29.06.2016 року член судової колегії ОСОБА_6 перебуває у щорічній відпустці.

29.06.2016 року головуючий суддя звернувся до керівництва суду з заявою про заміну члена колегії, у зв'язку з перебуванням судді Маслія І.В. у щорічній відпустці.

Розпорядженням керівника апарату суду від 29.06.2016 року на підставі автоматизованої системи авторозподілу зі складу колегії суддів виведено суддю Маслія І.В. та введено до складу колегії суддю Колбасова Ф.Ф.

Ухвалою суду від 29.06.2016 року колегією суддів прийнято справу до провадження та призначено судове засідання на 09.08.2016 року.

09.08.2016 року головуючий суддя звернувся до керівництва суду з заявою про заміну члена колегії, у зв'язку з перебуванням судді Кожухар М.С. у щорічній відпустці.

Розпорядженням керівника апарату суду від 09.08.2016 р. на підставі автоматизованої системи авторозподілу зі складу колегії суддів виведено суддю Кожухар М.С. та введено до складу колегії суддю Говор Н.Д.

Ухвалою суду від 09.08.2016 року колегією суддів було прийнято справу до провадження з призначенням судового засідання на 31.08.2016 року.

В судове засідання призначене на 31.08.2016 року з'явились представник позивача та представники відповідача.

Представник позивача позов підтримав позов в повному обсязі. Представники відповідача проти позову заперечили.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

04.01.2013 року між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (позивач, за договором Покупець) та дочірнім підприємством "Монтажник" Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Валінор" (відповідач, за договором Покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 13-353-Н (надалі Договір). (а.с. 40-45)

Відповідно до п. 1.1. Договору Продавець зобовязується передати у власність Покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтобаз України за кодом згідно УКД ЗЕД 2711 21 00 00 виключно для реалізації населенню, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі газ), на умовах цього Договору.

Газ, що продається за цим Договором, використовується Покупцем виключно для подальшої реалізації населенню (п. 1.2. Договору).

Продавець передає Покупцеві у 2013 році газ обсягом до 5565,013 тис.куб.м.. Обсяги газу, що планується передати за цим договором (далі плановий обсяг), можуть змінюватись Сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку (п.п. 2.1., 2.1.1. Договору).

Продавець передає Покупцю газ у загальному потоці газу:

у разі передачі газу власного видобутку у пунктах приймання передачі газу від газодобувних підприємств та від підземних сховищ газу ( далі ПСГ) у газотранспортну систему;

у разі передачі імпортованого газу ( за кодом УКТ ЗЕД НОМЕР_1, ввезеного на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України») у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України з Російською Федерацією, та в пунктах приймання передачі газу з ПСГ в газотранспортну систему.

Право власності на газ переходить від Продавця до Покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ Покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, повязану з правом власності на газ. (п. 3.1. Договору).

Приймання-передачу газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформляється актом приймання-передачі газу. (п. 3.3. Договору).

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобовязується надати Продавцеві підписані та скріплені печатками Покупця два примірника акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути Покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами. (п. 3.4. Договору).

Відповідно до п.5.1. договору ціни (граничні рівні цін) на природний газ установлюється НКРЕ та на дату укладення цього договору становлять:

Газ, який використовується населенням за умови, що споживання не перевищує 2500 куб. м на рік;

- при наявності газових лічильників 725,4000 гривень, в т.ч. ПДВ 20%;

- при відсутності газових лічильників 798,0000 гривень, в т.ч. ПДВ 20 %;

Газ який використовується населенням за умови, що споживання не перевищує 6000 куб. м. на рік;

- при наявності газових лічильників 1098,2000 гривень, в т.ч. ПДВ 20%;

- при відсутності газових лічильників 1207,8000 гривень, в т.ч. ПДВ 20 %:

Газ який використовується населенням за умови, що споживання не перевищує 12000 куб. м на рік:

- при наявності газових лічильників 2248,2000 гривень в т.ч. ПДВ 20%;

- при відсутності газових лічильників 2 473,2000 гривень, в т.ч. ПДВ 20 %;

Газ, який використовується населенням за умови, що споживання не перевищує 12000 куб. м на рік:

- при наявності газових лічильників 253,5577 гривень, крім того ПДВ 20 5;

- при відсутності газових лічильників 311,7308 гривень, крім того ПДВ 20 %;

Газ, який використовується населенням за умови, що споживання не перевищує 6000 куб. м. на рік:

- при наявності газових лічильників 552,1154 гривень, крім того ПДВ 20 %;

- при відсутності газових лічильників 640,0962 гривень. крім того ПДВ 20 %;

Газ, який використовується населенням за умови, що споживання не перевищує 12000 куб. м на рік:

- при наявності газових лічильників 1473,7500 гривень, крім того ПДВ 20 %;

- при відсутності газових лічильників 1654,0385 гривень, крім того ПДВ 20 %;

Газ, який використовується населенням за умови, що споживання перевищує 12000 куб. м на рік:

- при наявності газових лічильників 1824,2308 гривень, крім того ПДВ 20%;

- при відсутності газових лічильників 2039,3750 гривень, крім того ПДВ 20 %.

Умовами договору між сторонами було передбачено, що у разі зміни НКРЕ ціни на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання газу ці зміни є обов'язковими для Сторін за Договором з моменту введення їх в дію, про що Сторонами підписується додаткова угода до договору. Загальна сума вартості природного газу за договором становить 1654910,82 грн., крім того ПДВ 20 %, усього з ПДВ 1985892, 98 гривень.

Оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1. Договору).

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення. (п. 11 Договору).

В подальшому між сторонами укладено ряд додаткових угод, якими сторони погоджували ціну природного газу на певні періоди ( а.с 46- 74).

В період січня-грудня 2013 року, січня - грудня 2014 року та січня - грудня 2015 року позивачем поставлено, а відповідачем прийнято природний газ в обсязі 14527,600 тис. куб. м. на загальну суму 11672276.94 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с. 75-111 Т.1 ).

Позивач зазначає, що відповідач перерахував на рахунок позивача грошові кошти в якості оплати поставленого природного газу в сумі 10314732,66 грн., тому борг останнього за надані послуги становить 1357544,28 грн., що і стало причиною звернення з позовом до суду разом з нарахованими штрафними санкціями, а саме 77602,59 грн. пені, 95495,60 грн. інфляційних втрат та 23609,96 грн. 3% річних.

Разом з тим, як встановлено судом та не заперечується сторонами 21.01.2016р. між Територіальним органом Казначейства у Вінницькій області (Сторона № 1), Департаментом фінансів Вінницької обласної адміністрації ( Сторона № 2), Дочірнім підприємством «Монтажник» Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Валінор» ( Сторона № 3), Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Сторона остання) укладено спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природній газ та теплопостачання № 223 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» та Порядку проведення розрахунків за природній газ, теплопостачання та електроенергію, затвердженим наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015р. №493/688.

Між сторонами було обумовлено наступний порядок проведення взаєморозрахунків, а саме сторони погодили перелік підприємств установ, організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунку, та послідовність виконання сонами Спільного протокольного рішення.( п.2.1.)

Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду державного бюджету, Стороні № 1 у сумі 1350000,00 грн. з приміткою: «постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» ( п.2.2.).

Сторона № 1 перераховує на рахунок Сторони № 2 кошти у сумі 1350000,00 грн. з таким записом у графі «призначення платежу»: за грудень 2015 рік «П» 243011,00 грн.», «за грудень 2015 рік «С» 1106989,00 грн.» та «Постанова уряду від 1.01.2005 № 20» ( п.2.3.).

Сторона № 2 перераховує кошти Стороні № 3 кошти за пільги та субсидії у сумі 1350000,00 грн. з таким записом у графі «призначення платежу»: «за грудень 2015 рік «П» 243011,00 грн.»; «за грудень 2015 рік «С» 1106898,00 грн.» та «Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» ( п.2.4).

Сторона № 3 перераховує Стороні останній кошти у сумі 1350000,00 грн. у тому числі ПДВ 225000,00 грн. за природний 2015 року згідно з договором від 04.01.2013 року № 13-353-Н з таким записом в графі «призначення платежу: «Постанова Уряду від 11.01.2005 року № 20, дата і номер Спільного протокольного рішення за природний газ 2015 року договір від 04.01.2013 року № 13-353-Н, у тому числі ПДВ 225000,00 грн.» ( п.2.5).

Сторона остання перераховує кошти в сумі 1 350 000,00 грн. до загального фонду державного бюджету України у вигляді податків.

На виконання умов укладеного спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природній газ та теплопостачання №223 від 21.01.2016р. за рахунок коштів загального фонду державного бюджету «Монтажник» ТОВ «Торговий дім «Валінор» перерахував на користь НАК «Нафтогаз України» кошти в сумі 1 350 000,00 грн. в погашення заборгованості за природний газ отриманий за договором №13-353-Н від 04.01.2013р., що підтверджується платіжним дорученням №15 від 25.01.2016р. та випискою по банківському рахунку від 02.02.2016р. ( а.с. 162-163).

В подальшому 18.02.2016 року між Територіальним органом Казначейства у Вінницькій області (Сторона № 1), Департаментом фінансів Вінницької обласної адміністрації (Сторона № 2), Дочірнім підприємством «Монтажник» Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Валінор» (Сторона № 3), Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Сторона остання) укладено спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природній газ та теплопостачання № 223 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» та Порядку проведення розрахунків за природній газ, теплопостачання та електроенергію, затвердженим наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015р. № 493/688.

Між сторонами було обумовлено наступний порядок проведення взаєморозрахунків, а саме сторони погодили перелік підприємств установ, організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунку, та послідовність виконання сонами Спільного протокольного рішення.( п.2.1.)

Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду державного бюджету, Стороні № 1 у сумі 7544,00 грн. з приміткою: «постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» ( п.2.2.).

Сторона № 1 перераховує на рахунок Сторони № 2 кошти у сумі 7544,00 грн. з таким записом у графі «призначення платежу»: за «П» 0,00 грн.», «за грудень 2015 рік «С» 7544,00 грн.» та «Постанова уряду від 1.01.2005 № 20» ( п.2.3.).

Сторона № 2 перераховує кошти Стороні № 3 кошти за пільги та субсидії у сумі 7544,00 грн. з таким записом у графі «призначення платежу»: за «П» 0,00 грн.», «за грудень 2015 рік «С» 7544,00 грн.» та «Постанова уряду від 1.01.2005 № 20»

Сторона № 3 перераховує Стороні останній кошти у сумі 7544,00 грн. у тому числі ПДВ 1257,33 грн. за природний 2015 року згідно з договором від 04.01.2013 року № 13-353-Н з таким записом в графі «призначення платежу: «Постанова Уряду від 11.01.2005 року № 20, дата і номер Спільного протокольного рішення за природний газ 2015 року договір від 04.01.2013 року № 13-353-Н, у тому числі ПДВ 1257,33 грн.» ( п.2.5).

Сторона остання перераховує кошти в сумі 7544,00 грн. до загального фонду державного бюджету України у вигляді податків. На виконання умов укладеного спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природній газ та теплопостачання № 587 від 18.02.2016р. за рахунок коштів загального фонду державного бюджету ДП «Монтажник» ТОВ «Торговий дім «Валінор» 23.02.2016р., перерахувало на користь НАК «Нафтогаз України» кошти в сумі 7 544,00грн. в погашення заборгованості за природний газ отриманий за договором №13-353-Н від 04.01.2013р., що підтверджується платіжним дорученням №19 від 23.02.2016р. та випискою по банківському рахунку від 23.02.2016р.

Тобто, відповідно до умов вищезазначених спільних протокольних рішень сторони погодили погашенню заборгованості відповідача перед позивачем за договором №13-353-Н від 04.01.2013 року у сумі 1 350 000,00грн. та 7 544,00грн за рахунок коштів субвенції з державного бюджету. Відповідно до пояснень відповідача, які не заперечуються позивачем, сума коштів в розмірі 1357544,28 грн. була зарахована на рахунок позивача шляхом розподілу з розподільчого рахунку відповідача у відповідності до Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу.

Згідно листа відповідача який був направлений позивачу вих. №485 від 31.03.2016р. ДП "Монтажник" Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Валінор" просить по платіжному дорученню №91598696 від 3.03.2016р. на загальну суму 68254,32 грн. вважати вірним призначення платежу: розподіл коштів за спожитий природнийгаз згідно договру №13-353-Н від 04.01.13р. на суму 0,28 грн.; та договору №16-22-Н від 30.12.2015р. на суму 68 254,04 грн.

Беручи до уваги встановлені обставини, суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Зміст договору, взяті в ньому зобов'язання свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з поставки, які регулюються ст. 712 ЦК України.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 193 Цивільного кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається , якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України , інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Виходячи з встановлених обставин справи та наведених вище законодавчих приписів, суд дійшов висновку про безпідставність звернення позивачем до суду з вимогою про стягнення заборгованості в розмірі 1357544,28 грн., що є підставою для відмови в позові в цій частині.

При розгляді вимог позивача про стягнення 77602,59 грн. пені, 95495,60 грн. інфляційних втрат та 23609,96 грн. 3% річних суд зважає на наступне.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 7.2. Договору у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1 цього Договору він зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як визначає правова позиція Верховного суду України по подібним спорам (по справам № 5011-35/1534-2012-42/553-2012 від 30.09.2014р., № 5011-42/1230-2012-69/542-2012 від 16.09.2014р., № 917/2520/14 від 16.09.2015 року, та ін.), уклавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу, що у свою чергу потягло відсутність підстав для стягнення пені, передбаченої договором поставки природного газу та застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

При цьому суд зважає на приписи ч. 3 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими, обираючи при прийнятті рішення правову норму, що підлягатиме застосуванню до спірних правовідносин, господарський суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного суду України, які викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 111-16 ГПК України.

Згідно ст. 111-28 цього Кодексу висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що уклавши спільні протокольні рішення, сторони змінили порядок і строки проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до Договору від 04.01.2013 року на купівлю продаж природного газу № 13-353-Н.

Як встановлено судом та підтверджується сторонами, відповідачем виконано умови спільних протокольних рішень в порядку і у строки, визначені вказаними договором та рішеннями.

При цьому, для застосування санкцій, передбачених Договором від 04.01.2013 року на купівлю продаж природного газу № 13-353-Н та наслідків за порушення грошових зобов'язань, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договорами про організацію взаєморозрахунків, відповідно до змісту яких сторони засвідчили відсутність жодних претензій одна до одної після виконання даного договору.

Відтак, враховуючи, що строки виконання зобов'язання відповідачем дотримано, підстави для застосування санкцій, передбачених Договором від 04.01.2013 року на купівлю продаж природного газу № 13-353-Н та положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України відсутні.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, а відтак, в позові слід відмовити з розподілом судових витрат за правилами ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.43, 32, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Повне рішення складено 01 вересня 2016 р.

Головуючий суддя Яремчук Ю.О.

судді Колбасов Ф.Ф.

ОСОБА_1

Віддрук. прим.:

1 - до справи