ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"01" вересня 2016 р. Справа № 917/401/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Камишева Л.М., суддя Івакіна В.О., суддя Хачатрян В.С.

при секретарі Євтушенку Є.В.

за участю :

прокурора - Горгуль В.С., посв. №036152 від 29.10.2015 року

представників сторін :

позивача - ОСОБА_1С, дов. б/н від 03.08.2016 року

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу особи, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції - ОСОБА_2 (вх. № 2091 П/1-6) на рішення господарського суду Полтавської області від 25 травня 2016 року у справі №917/401/16

за позовом Сільськогосподарського приватно-орендного підприємства Нива, с.Красна Лука, Полтавська область, Гадяцький район

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, м. Полтава

про визнання поновленим договору оренди землі

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Сільськогосподарське приватно-орендне підприємство "Нива", звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання поновленим договору оренди землі від 27 березня 2014 року, укладеного між Головним управлінням Держземагентства у Полтавській області та Сільськогосподарським приватно-орендним підприємством "Нива", на земельну ділянку площею 11,9931 га з кадастровим номером № :00:007:0063 до 31 грудня 2025 року на умовах додаткової угоди до даного договору (в редакції заяви про зміну предмету позову № 244 від 24.05.2016 року (вх. № 6456 від 25.05.2016 року).

Рішенням господарського суду Полтавської області від 25 травня 2016 року у справі № 917/401/16 (суддя Бунякіна Г.І.) позов задоволено.

Визнано поновленим Договір оренди землі від 27 березня 2014 року, укладений між Головним управлінням Держземагентства у Полтавській області та Сільськогосподарським приватно-орендним підприємством "Нива", та зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Реєстраційною службою Гадяцького районного управління юстиції 15.04.2014 року за № 5366298, на земельну ділянку площею 11,9931 га з кадастровим номером № :00:007:0063 до 31 грудня 2025 року на умовах додаткової угоди до даного договору, надісланої на адресу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області листом № 201 від 29.04.2015 року.

Особа, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_2, вважаючи, що місцевим господарським судом вирішено питання про його права та обовязки, з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить рішення Господарського суду Полтавської області від 25 травня 2016 року скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує, зокрема, тим, що згідно з наказом відповідача від 29.01.2016 №805-сг Про надання земельної ділянки в оренду, відносно земельної ділянки з кадастровим №:00:007:0063 відповідачем було прийнято рішення про передання її в довгострокову оренду ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства. Отже, за висновком заявника скарги, оскаржуваним рішенням господарський суд Полтавської області вирішив питання про права та обов'язки гр. ОСОБА_2 щодо його майна, що надає останньому право на подання апеляційної скарги.

При цьому, зазначає, що відмовивши в задоволенні клопотання відповідача про залучення ОСОБА_2 до участі в справі як третьої особи, яка на заявляє самостійних вимог на предмет спору, місцевий господарський суд порушив вимоги статті 27 Господарського процесуального кодексу України.

Також вказує на те, що листування між позивачем та відповідачем свідчить про недосягнення між сторонами договору оренди землі такої істотної умови договору, як розмір орендної плати по договору, що свідчить про невідповідність висновків місцевого господарського суду обставинам справи, а також про порушенням статті 33 Закону України "Про оренду землі", відповідно до частини 4 якої у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Крім того, стверджує, що позовна вимога про поновлення договору на строк до 31.12.2025 року суперечить вимогам статті частини 6 ст. 33 Закону "Про оренду землі", оскільки в такому разі договір поновляється не на той самий термін, що був визначений при укладенні договору.

До того, однією з умов поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі, є укладення між сторонами додаткової угоди про поновлення договору оренди, чого здійснено не було.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 4 серпня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 1 вересня 2016 року на 10:00 год.

У звязку з відпусткою судді Пелипенко Н.М. на підставі розпорядження керівника апарату суду від 31.08.2016 року було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Камишева Л.М., суддя Івакіна В.О., суддя Хачатрян В.С.

Прокурор у відзиві на апеляційну скаргу (вх.№8420 від 29.08.2016 року) та в судовому засіданні 01.09.2016 року підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_2, вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права, просить рішення господарського суду Полтавської області від 25 травня 2016 року скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Свої заперечення обґрунтовує тим, що в порушенням статті 33 Закону України "Про оренду землі" між сторонами договору оренди землі не досягнуто такої істотної умови такого договору, як розмір орендної плати; додаткова угода про поновлення договору оренди від 27.03.2014 року залишилась неукладеною, що свідчить про відсутність у позивача переважного права на поновлення вказаного договору.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу (вх.№8560 від 01.09.2016 року) та його представник в судовому засіданні 01.09.2016 року проти її доводів заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Свої заперечення обґрунтовує тим, що позивачем дотримано вимоги статті 33 Закону України Про оренду землі щодо поновлення договору оренди землі на новий строк, і з урахуванням відсутності письмових заперечень відповідача щодо поновлення договору оренди землі від 27.03.2014 року, а також беручи до уваги умови додаткової угоди до вказаного договору, позовні вимоги є законним та обґрунтованим.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце його проведення, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення №993 про вручення відповідачу копій ухвали, якою було призначено розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні (а.с. 215).

Представник ОСОБА_2 також в судове засідання не зявився, на адресу апеляційного господарського суду від ОСОБА_2 листом (вх.№8528 від 31.08.2016 року) та електронною поштою (вх.№8363 від 26.08.2016 року) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із неможливістю зявитися в судове засідання та забезпечити явку повноважного представника.

Колегія суддів, розглянувши дане клопотання, дійшла висновку про відмову в його задоволенні, оскільки заявником скарги не надано жодних доказів на підтвердження викладених в клопотанні обставин та не зазначено з урахуванням вимог статті 77 ГПК України, яким чином незявлення його представника унеможливить розгляд даної справи.

А тому колегія суддів здійснює апеляційне провадження за відсутності в судовому засіданні представників відповідача та заявника апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, відзивах на апеляційну скаргу доводи ОСОБА_2, позивача та прокурора, заслухавши усні пояснення представника позивача та прокурора, колегія суддів дійшла висновку про припинення провадження у справі на підставі пункту 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 91 Господарського процесуального кодексу України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Колегія суддів зазначає, що судове рішення, яке оскаржується не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

В пункті 5.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 р. № 7 Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України розяснено, що у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягала поверненню з передбачених ГПК України підстав), повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Якщо при цьому буде встановлено, що права такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

Як свідчать матеріали справи, судом першої інстанції було прийняте рішення про поновлення договору оренди землі від 27 березня 2014 року, укладеного між Головним управлінням Держземагентства у Полтавській області та Сільськогосподарським приватно-орендним підприємством "Нива".

При цьому, зі змісту вказаного рішення випливає, що суд першої інстанції надав правову оцінку орендним правовідносинам виключно позивача та відповідача в рамках укладеного між ними договору оренди від 27 березня 2014 року стосовно земельної ділянку площею 11,9931 га з кадастровим номером №:00:007:0063. В мотивувальній частині рішення суду першої інстанції не здійснено жодних висновків про права та обов'язки ОСОБА_2 і у резолютивній частині рішення суд не вказано про права та обов'язки ОСОБА_2

При цьому, гр. ОСОБА_2 не є учасником правовідносин, з яких виник спір у даній справі, так як він не є стороною спірного договору оренди землі та не має титульного права орендаря на земельну ділянку з кадастровим номером №:00:007:0063, оскільки таке право виникає лише в силу укладення відповідного договору оренди, чого здійснено не було.

Разом з цим, наявність наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, на який посилається ОСОБА_2, не може свідчити про наявність у нього прав орендаря на спірну земельну ділянку, оскільки:

а) наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області є лише дозволом на вчинення дій для укладання договору оренди земельної ділянки;

б) доказів про вчинення дій щодо закріплення права оренди громадянина ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку Управлінням не надано;

в) сам зазначений наказ було видано до спливу тридцятиденного терміну після закінчення договору оренди з позивачем.

Отже, рішення господарського суду першої інстанції не стосується прав або обовязків заявника апеляційної скарги і правовий зв'язок між скаржником і сторонами у даній справі відсутній, що є підставою для припинення апеляційного провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК України.

Виходячи з викладеного, керуючись статтею 86, пунктом 1 статті 80, статтею 99 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення господарського суду Полтавської області від 25 травня 2016 року у справі №917/401/16 припинити.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Камишева Л.М.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Хачатрян В.С.