ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.08.16р. Справа № 904/5757/16

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Комунального підприємства "Новомосковськтеплоенерго", м. Новомосковськ

до Управління праці і соціального захисту населення м. Новомосковська, м. Новомосковськ

про здійснення перерахунку призначених субсидій за січень 2016р.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, дов. №06 від 05.01.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_2, дор. №577 від 04.03.2016р.

СУТЬ СПОРУ: Комунальне підприємство «Новомосковськтеплоенерго» м. Новомосковськ звернулось до Управління праці та соціального захисту населення м. Новомосковська з позовом про зобовязання відповідача здійснити перерахунок розміру призначених субсидій за січень 2016р.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на обовязок відповідача за договором №4 від 11.01.2016р. здійснювати фінансування пільг, субсидій та компенсацій населенню, які отримують послуги з теплопостачання; постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1171 від 31.03.2015р., Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005р. (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №1037 від 30.10.2015р.), лист-запит №92 від 03.02.2016р., лист-відповідь Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального України №7/10-1070 від 03.02.2016р., листи підприємства №139 від 02.03.2016р., №426 від 07.06.2016р., лист-відповідь №1542 від 24.06.2016р.

Позивач зазначає, що за договором №4 від 11.01.20016р., укладеним між сторонами, позивач здійснює постачання комунальних послуг громадянам, які мають право на відповідні пільги, а відповідач здійснює фінансування компенсацій за витрати позивача з фінансування пільг.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №1171 від 31.03.2015р. були визначені тарифи на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню комунальним підприємством «Новомосковськтеплоенерго». Так, для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії встановлений тариф 17,70грн за 1кв.м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення (з податком на додану вартість).

Згідно пункту 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005р. (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №1037 від 30.10.2015р.) у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги з централізованого опалення справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання - з розрахунку за 1кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (обєму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Позивач зазначає, що з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря (нижчої за нормативну температуру зовнішнього повітря) і фактичної кількості днів надання послуги з централізованого опалення в січні 2016р. був вирахуваний тариф в розмірі 19грн.88коп. за 1м2.

Посилаючись на пункт 48 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005р. (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №1037 від 30.10.2015р.), позивач звернувся до відповідача з листом №426 від 07.06.2016р. та просив провести донарахування субсидії за січень 2016р.

В листі №1542 від 24.06.2016р. відповідач вказав, що згідно пункту 14 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №848 від 21.10.1995р. (із змінами та доповненнями), перерахунок субсидії в межах установленого строку її призначення без звернення громадян здійснюється у разі проведення перерахунку розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі.

З огляду на викладене, відповідач робить висновок, що не передбачений перерахунок розміру субсидії на тариф, що перевищує встановлений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2016р. було порушено провадження у справі та призначено судове засідання.

У відзиві №1788 від 25.07.2016р., наданому до суду, відповідач не погодився із правомірністю заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Згідно пункту 3.1.2 договору №4 від 11.01.20016р. позивач зобовязаний проводити перерахунок планових показників вартості у відповідності до фактичних в термін не пізніше одного календарного місяця, що передує звітному.

Листом №83 від 01.02.2016р. позивач повідомив про застосування тарифу в розмірі 17грн.70коп. за опалення 1кв.м. З урахуванням наданої інформації, відповідачем було здійснено розрахунок субсидії за січень 2016р.

Пунктом 48 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005р. (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №1037 від 30.10.2015р.) встановлено, що проведення перерахунків розміру плати за послугу з централізованого опалення в разі ненадання її або надання не в повному обсязі, зниження якості, крім випадків, коли надання послуги з централізованого опалення розпочалося пізніше встановленого строку або опалювальний сезон достроково закінчився, а також за наявності перерв у наданні послуг, що перевищують допустимий строк, здійснюється відповідно до Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №151 від 17.02.2010р., після проведення нарахувань згідно з вимогами пунктів 40-47 цих Правил.

Згідно пункту 4 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №848 від 21.10.1995р. (із змінами та доповненнями) субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги, скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами і обсягом визначеного Кабінетом Міністрів України обовязкового відсотка платежу.

Відповідач вказує, що вищенаведеним Положенням не передбачений перерахунок розміру субсидій на тариф, який перевищує встановлений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

В судовому засіданні від 16.08.2016р. на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України було проголошено перерву до 31.08.2016р.

Під час судового розгляду представники позивача та відповідача підтримували правові позиції, викладені раніше.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши наявні докази у справі, ознайомившись з правовою позицією сторін, що викладена письмово, наявна у матеріалах справи, господарський суд встановив наступне.

Комунальним підприємством «Новомосковськтеплоенерго» (далі підприємство) та Управлінням праці та соціального захисту населення м. Новомосковська (далі платник) був підписаний договір на фінансування пільг, субсидій та компенсацій населенню №4 від 11.01.2016р.(далі договір), згідно якого підприємство здійснює постачання комунальних послуг громадянам, що мають право на відповідні пільги відповідно до чинного законодавства, а платник здійснює фінансування з компенсації витрат підприємства по фінансуванню пільг.

Відповідно до пункту 8.1 договору цей договір набуває чинності з моменту його укладення та діє до 31.12.2016р., а в частині проведення розрахунків до повного погашення заборгованості відповідно до чинного законодавства. Сторони також дійшли згоди, що умови договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до укладення даного договору, згідно статті 631 Цивільного кодексу України, і діють з 01.01.2016р. по 31.12.2016р. включно.

Відповідно до розділу 3 договору підприємство зобовязується надавати комунальні послуги з теплопостачання населенню, що має право на призначення субсидій, компенсацій та пільг.

Підприємство щомісяця подає платнику на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у поточному місяці згідно з затвердженою формою « 2-пільга». Перерахунок планових показників вартості відповідно до фактичних підприємство зобовязано проводити в термін не пізніше одного календарного місяця, що передує звітному.

В свою чергу, платник зобовязаний передбачити в своєму бюджеті кошти для компенсації витрат підприємству на надання пільг, субсидій та компенсацій громадянам, що мають відповідні пільги згідно з чинним законодавством. Також платник повинен щомісяця перераховувати кошти для компенсації витрат підприємства у звязку з наданням пільг громадянам, що мають право на пільги згідно з чинним законодавством ,за умови надходження субвенції з Державного бюджету України до місцевого бюджету.

Посилаючись на норми чинного законодавства позивач звернувся до суду з позовом про зобовязання відповідача здійснити перерахунок розміру призначених субсидій за січень 2016р.

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Згідно статті 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Стаття 14 Цивільного кодексу України визначає, що цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, якими визначено, що держава забезпечує захист прав та законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів у спосіб та порядок, що визначається цим кодексом та іншими законами України.

Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17.07.1997р. (із змінами та доповненнями) Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006р. (із змінами та доповненнями) суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем як зацікавленою особою способу захисту, суд звертає увагу на визначення можливої ефективності такого способу з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань.

Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією.

Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02).

Іншими словами, у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Разом з тим, належно обраним способом захисту, з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є і той, що не передбачений законом, однак основним критерієм можливості його застосування є визначення його ефективності (забезпечення реального захисту прав та інтересів).

Позивач просить зобовязати відповідача здійснити певні дії без детальної конкретизації їх змісту (зокрема, з урахуванням яких саме показників має бути здійснений перерахунок розміру призначених субсидій за січень 2016р.; субсидії мають бути перераховані щодо наданих послуг з централізованого опалення для населення (фізичних осіб), яке мешкає у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок за наявних чи відсутніх засобів обліку теплової енергії).

Водночас заявлена позивачем вимога в частині зобовязання відповідача здійснити перерахунок розміру призначених субсидій за січень 2016р. навіть у випадку встановлення факту порушення прав не зможе забезпечити їх поновлення, а отже обраний позивачем спосіб захисту в будь-якому випадку буде неефективним в розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись положеннями статей Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року, Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17.07.1997р. (із змінами та доповненнями), Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006р. (із змінами та доповненнями), Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, статтями 1, 2, 4, 4-1, 4-2, 4-3, 4-4, 4-5, 4-6, 21, 22, 33, 34, 36, 49, 82, 83, 84, 85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Новомосковськтеплоенерго» м. Новомосковськ до Управління праці та соціального захисту населення м. Новомосковська про зобовязання відповідача здійснити перерахунок розміру призначених субсидій за січень 2016р. відмовити.

В судовому засіданні від 31.08.2016р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 05.09.2016р.

Суддя ОСОБА_3