ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2016 р.Справа № 922/73/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

при секретарі судового засідання Помпі К.І.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фед-Агро", с. Федорівка
до 1. Приватного підприємства "Еллада", м. Кіровоград , 2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Харків 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Приватне акціонерне товариство "Креатив", м. Кіровоград
про про стягнення 21446764,12 грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився,

1-го відповідача - Пипко Р.П.,

2-го відповідача - не з'явився,

3-ї особи -не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фед-Агро", с.Федорівка (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідачів - Приватного підприємства "Еллада", м. Кіровоград та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Харків, в якому просить суд стягнути з Приватного підприємства "Еллада" заборгованість у розмірі 21 446 764, 12 грн. та стягнути солідарно з першого та другого відповідачів суму заборгованості в розмірі 20 000, 00 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 16.02.2016 у справі № 922/73/16 (суддя Прохоров С.А.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05.04.2016 (колегія суддів у складі: Ільїн О.В. - головуючий суддя, судді Камишева Л.М., Хачатрян В.С.), стягнуто з Приватного підприємства "Еллада" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фед-Агро" заборгованість у розмірі 21 446 746, 12 грн.; в іншій частині у позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 20 липня 2016 року касаційну скаргу ПП "Еллада" було задоволено частково, а рішення господарського суду Харківської області від 16.02.2016 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 05.04.2016 року прийняті у справі № 922/73/16 - скасовано та справу направлено на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2016 року справу №922/73/16 призначено судді-доповідачу Сусловій В.В.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.08.2016 року було призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 22.09.2016 року о 11:00 годині.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.08.2016 року було виправлено описку в резолютивній частині ухвали господарського суду Харківської області від 10 серпня 2016 року, де було зазначено вірну дату розгляду справи - 22.08.2016 року о 11:00 годині.

В судове засідання, призначене на 22.08.2016 року, представник позивача не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду та направлення відповідної телефонограми, яка міститься в матеріалах справи.

Представник 1-го відповідача в судове засідання з'явився, надав до суду відзив на позовну заяву від 22.08.2016 року, в якому просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, в обґрунтування своєї позиції посилається на те, що позивачем не надано доказів того, що у ПрАТ "Креатив" виник грошовий борг за Договорами поставки насіння, а також не доведено існування боргу ПП "Еллада" перед позивачем за договором про переведення боргу. Надані документи долучено судом до матеріалів справи.

Другий відповідач та 3-я особа правом на участь представника у судовому засіданні не скористалися, причину неявки суду не повідомили, витребуваних судом документів не надали. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК України та статтею 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обов'язку по доведенню своєї правової позиції. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи докази є достатніми для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши представника першого відповідача, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.06.2014 року між Приватним акціонерним товариством "Креатив" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фед-Агро" (Постачальник, Продавець, позивач) було укладено договір №3347, відповідно до умов якого постачальник зобов'язався поставити і передати у власність покупця, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити, відповідно до даного договору сільськогосподарську продукцію (товар).

10.09.2014 року між Приватним акціонерним товариством "Креатив" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фед-Агро" укладено Специфікацію № 2 до Договору № 3347.

Відповідно до змісту пунктів 1 - 4 Специфікації № 2 від 10.09.2014р. до Договору № 3347 Сторонами погоджено, що в термін до 01.08.2015 року Продавець поставить Товар у вигляді насіння соняшника в кількості 1209,150 т. на умовах РСА склад Продавця (Правила Інкотермс 2010), за винятком застережень, прямо передбачених умовами договору, за адресою: Кіровоградська область, Добровеличівський район, с. Федорівка.

Пунктом 5 Специфікації № 2 від 10.09.2014р. до Договору № 3347 встановлено, що для оприбуткування покупцем поставленого Товару, Продавець надає Покупцю видаткові накладні на кількість фактично поставленого Товару по ціні 4 800,00 грн. в т.ч. ПДВ, виписані датою фактичної поставки, вказана ціна для оприбуткування Товару є первісною. Подальше визначення ціни здійснюється Сторонами в порядку, встановленому п. 8 даної Специфікації.

Згідно п. 6 Специфікації № 2 від 10.09.2014р. до Договору № 3347, ціна Товару, з якісними показниками, передбаченими в п. 8.1-8.6 даної Специфікації, встановлюється Сторонами шляхом укладання Додаткової угоди (далі за текстом - Додаткова угода визначення ціни) та визначається як середня ринкова закупівельна ціна насіння соняшнику на аналогічних умовах поставки на дату підписання зазначеної Додаткової угоди, але не пізніше 01.08.2015 року.

У пункті 9 Специфікації № 2 від 10.09.2014р. до Договору № 3347 вказано, що для розрахунків на підставі Додаткової угоди визначення ціни формується акт визначення кінцевої ціни та вартості Товару з врахуванням вимог даної Специфікації.

На підтвердження поставки позивач надав суду копії видаткових накладних, які містяться в матеріалах справи(т.1 ст.21-27).

Вищевказаний Товар отримувався уповноваженим представником ПрАТ "Креатив" згідно довіреності № 5230 від 10.09.2014 року.

23.07.2015 року сторонами (Приватним акціонерним товариством "Креатив" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фед-Агро" укладено Додаткову угоду №1 до Специфікації № 2 до Договору 1.

23.07.2015 року сторонами складено акт №1 переоцінки насіння соняшнику поставленого згідно умов договору № 3347 від 23.06.2014 року, в якому сторони договору на погоджених умовах збільшили договірну вартість поставленого товару до ринкового рівня.

28.07.2015 року позивачем та ПрАТ "Креатив" було підписано акт звірки взаємних розрахунків, яким узгоджено факт існування непогашеної заборгованості у ПрАТ "Креатив" перед ТОВ "Фед-Агро" по Договору № 3347 у розмірі 10 195 463,97 грн.

01.09.2014 року між ТОВ "Фед-Агро" (постачальник) та ПрАТ "Креатив" (покупець) укладено договір поставки № С14-00316, згідно із п. 1.1. якого продавець зобов'язався поставити і передати у власність покупця, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити насіння високоолеїнового соняшнику урожаю року (товар) на умовах даного договору.

На виконання умов Договору № СІ4-00316 ТОВ "Фед-Агро" в період з 11.09.2014 року по 18.10.2014 року поставив, а ПрАТ "Креатив" отримав насіння соняшнику у кількості 1 435,630 тонн, що підтверджується копіями видаткових накладних, які знаходяться в матеріалах справи (т.1 а.с.46-64).

Товар отримувався уповноваженим представником ПрАТ "Креатив" на підставі довіреностей №5232 від 11.09.2014 року, №5453 від 01.10.2014 року та №5476 від 11.10.2014 року.

31.05.2015 року Покупцем та Продавцем складено:

- акт №1 переоцінки насіння соняшнику, та узгодили вартість цього товару поставленого згідно умов договору №С 14-00316 від 01.09.2014 року у період з 11.09.2014 року по 21.09.2014 року у кількості 884,380 тонн.

- акт №2 переоцінки насіння соняшнику, та узгодили вартість цього товару поставленого згідно умов договору №С 14-00316 від 01.09.2014 року у період з 23.09.2014 року по 18.10.2014 року у кількості 551,250 тонн.

Вказаним актом, сторони договору на погоджених умовах збільшили договірну вартість поставленого товару до ринкового рівня.

28.07.2015 року покупцем та продавцем було підписано акт звірки взаємних розрахунків, яким узгоджено факт існування непогашеної заборгованості у ПрАТ "Креатив" перед ТОВ "Фед-Агро" по договору №С 14-00316 від 01.09.2014р. у розмірі 11 251 300,15 грн.

25.07.2015 року між ТОВ "Фед-Агро" та ФОП ОСОБА_1 було укладено два договори поруки, згідно умов яких, у разі порушення з боку ПрАТ "Креатив" зобов'язання по оплаті боргу за договором №33478 від 23.06.2014 року та договором №С14-00316 від 01.09.2014 року, ФОП ОСОБА_1 зобов'язався виконати часткове погашення такого боргу у розмірі 20000,00 грн. на підставі письмової вимоги Кредитора.

28.07.2015 року між ПрАТ "Креатив", ТОВ "Фед-Агро" та ПП "Еллада" було укладено два договори про переведення боргу. За вказаними договорами, які є тотожними за змістом, ПрАТ "Креатив" (первісний боржник) переводить борг за договорами № 3347 від 23.06.2014 та № С14-000316 від 01.09.2014 укладеними між ПрАТ "Креатив" (первісним боржником) та ТОВ "Фед-Агро" (кредитором), а ПП "Еллада" (новий боржник) приймає на себе боргові зобов'язання за названими договорами.

Пунктом 1 вищевказаних договорів про переведення боргу встановлено, що "Первісний божник" переводить борг за договором № 3347 та № С14-00316 від 01 вересня 2014 року, укладений між Первісним боржником та Кредитором, а Новий боржник приймає на себе боргові зобов'язання за названим у цьому пункті договором.

Пунктом 3 договору про переведення боргу, сторонами погоджено, що ПрАТ "Креатив" передає, а ПП "Еллада" приймає боргові зобов'язання перед ТОВ "Фед-Агро" за договором № 3347 в розмірі 10195463,97 грн. та за договором № С14-000316 в розмірі 11251300,15грн.

Втім, як зазначає позивач, на час розгляду справи в суді борг залишається не погашеним, що й стало підставою для звернення до господарського суду з цим позовом.

Предметом спору у даній справі є стягнення боргу за невиконання умов договорів поставки з нового боржника за договорами про переведення боргу.

Як було зазначено у Постанові Вищого господарського суду від 20.07.2016 року по справі № 922/73/16 суди попередніх інстанцій, в порушення вимог ст.43 ГПК України, не дослідили факт виконання/невиконання ПрАТ "Креатив" свого обов'язку щодо передання ПП "Еллада" документів (їхні засвідчені копії), що підтверджують дійсність вимог кредитора по виконанню зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦКУ) передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 3 ст. 559 ЦК України, порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Як вбачається із п. п. 5 договорів про переведення боргу від 28.07.2015, первісний боржник зобов'язався передати новому боржнику документи (їхні засвідчені копії), що підтверджують дійсність вимог кредитора по виконання зобов'язань.

Крім того, як вбачається із договорів про переведення боргу від 28.07.2015 року новий боржник зобов'язується виконати зобов'язання первісного боржника перед кредитором на умовах основного договору.

Відповідно до п. 5.2 договору № 3347 від 23.06.2014 оплата товару здійснюється на умовах 100 % попередньої оплати.

Згідно із п. п. 5.1, 5.2 договору № С14-000316 від 01.09.2014 року покупець зобов'язаний здійснити оплату товару на умовах передоплати у сумі, вказаній в п. 4 9 договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця на підставі рахунку-фактури. Остаточний розрахунок (доплата покупцем або повернення коштів продавцем) здійснюється після фактичного отримання товару згідно з умовами даного договору та проведення досліджень поставленого товару на відповідність його якості вимогам п. 2.1 даного договору, протягом 10 банківських днів з моменту підписання сторонами додаткової угоди (п. 4.3) та акту визначення кінцевої ціни (п. 4.7), виходячи з остаточної ціни на товар відповідно до п. 4.6 даного договору.

З матеріалів справи, зокрема із платіжних доручень (т. 1 а. с. 28-32) вбачається, що позивачем протягом 2015 року повернуто ПрАТ "Креатив" попередню оплату за товар за договором № 3347 від 23.06.2014 у розмірі 6 819 042, 40 грн.

Разом з тим, звертаючись до господарського суду з позовом про стягнення з ПП "Еллада" боргу за невиконання ПрАТ "Креатив" умов договорів поставки, позивачем, в порушення вимог ст. 54 ГПК України, не надано детального розрахунку заборгованості заявлених сум.

Відтак, для правильного вирішення спору, ухвалою господарського суду Харківської області від 10.08.2016 року, було витребувано у сторін документи та письмові пояснення з урахуванням обставин викладених у Постанові ВГСУ для з'ясування та документального підтвердження заявленої суми боргу, але позивач не надав суду доказів виконання п.5 договорів про переведення боргу щодо обов'язку ПрАТ "Креатив" передання ПП "Еллада" документів (їхні засвідчені копії), що підтверджують дійсність вимог кредитора по виконання зобов'язань. Не містять таких доказів і матеріали справи, які б підтверджували те, що саме ПП "Еллада" повинна сплатити заборгованість позивачу.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. ст. 33, 34, 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що первинні документи, що надані позивачем, не відповідають вимогам чинного законодавства та не можуть бути прийняті, як належні докази, які підтверджують, що в момент вчинення правочину стороною (сторонами) були недодержані вимоги, передбачені умовами договору.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення, відповідно до статті 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 26.08.2016 р.

Суддя В.В. Суслова