РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2016Справа №910/14083/16
За позовом Державного підприємства "Український фармацевтичний інститут якості" від імені та в інтересах якого діє філія "Державний навчальний центр з Належної Виробничої/Дистриб'ютерської "Практики"

До ПАТ КБ "ЄВРОБАНК"

Про розірвання договору та стягнення 1 203 186,08 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: Приходько М.І (дов. від 18.07.2016)

від відповідача: Шербан Г.А. (дов. №122 від 17.08.2016)

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 29.08.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

01.08.2016 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява Державного підприємства "Український фармацевтичний інститут якості" від імені та в інтересах якого діє філія "Державний навчальний центр з Належної Виробничої/Дистриб'ютерської "Практики" (надалі - позивач) до ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" (надалі - відповідач) про стягнення 1 203 186,08 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2016 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/14083/16, розгляд справи призначено на 29.08.2016.

В судове засідання, призначене на 29.08.2016, представник позивача з'явився та зпідтримав позовні вимоги викладені в резолютивній частині позову тобто про стягнення 1 203 186,08 грн.

В судове засідання, призначене на 29.08.2016, представник відповідача з'явився та проти позовних вимог заперечував.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем та відповідачем було укладено договір про відкриття банківського рахунку та його разрахункове обслуговування від 16.03.2012 № 2600.6.05771./ЄВРО КБ (далі - договір), згідно якого відповідач відкрив позивачу рахунок № 0001 та зобов'язався здійснювати його розрахунково-касове обслуговування .

Згідно умов Договору банк взяв на себе зобов'язання здійснювати розрахунково-касове обслуговування, а позивач зобов'язувався оплачувати послуги банку згідно тарифам в порядку і на умовах, визначених договором.

З 15.06.2016 по 16.06.2016 банк проігнорував 11 платіжних доручень позивача, що підтверджується витягом системи «Клієнт-Банк» про видалення платіжних доручень.

Внаслідок порушення умов договору з боку відповідача, а саме не перерахування грошових коштів, за платіжним дорученням позивача, чим порушив права позивача на розпорядження належними йому грошовими коштами, позивач подав на розгляд суду позов в якому просив суд зобов'язати банк здійснити перерахунок грошових коштів за їх призначенням.

При розгляді спору по суті судом враховано, що згідно з частиною 3 статті 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Згідно з п.20.5 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою НБУ від 12.11.2003 № 492 закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі його заяви про закриття рахунку. За наявності коштів на рахунку банк здійснює завершальні операції за рахунком (з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів на підставі платіжного доручення на інший рахунок клієнта, зазначений у заяві, тощо). Датою закриття рахунку вважається наступний після проведення останньої операції за цим рахунком день. У день закриття рахунку банк зобов'язаний видати клієнту довідку про закриття рахунку.

Відповідно до частини 1 статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Разом з тим, позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 17.06.2016 № 73-рш "Про віднесення Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Євробанк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від № 1523 від 16.08.2016 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Євробанк", згідно з яким з 17.08.2016 запроваджено процедуру ліквідації..

Відносини, які виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються спеціальним законодавством, зокрема главами 15-16 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та положеннями Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює порядок задоволення вимог вкладників та інших кредиторів неплатоспроможних банків, які виникли до або після віднесення банку до категорії неплатоспроможних та його ліквідації. Вказаний закон є пріоритетним та основним для врегулювання вказаних відносин.

Законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", застосовуються у частині, що йому не суперечать (ч. 8 розділу X Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Пунктом 2 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон) передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення ні майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку (п. 3 ч. 5 ст. 36 Закону).

Для виконання зобов'язань перед вкладниками та іншими кредиторами банку при виведенні неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, передбачений спеціальний порядок, який встановлений Законом.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

У розумінні п. 4 ч. 1 ст. 2 цього ж Закону, вкладниками визнаються лише фізичні особи (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Між сторонами у даній справі склались зобов'язальні правовідносини на підставі договору, тому, позивач виступає кредитором за вимогою з розпорядженням належними йому коштами, а відповідач є боржником у спірних правовідносинах і вказані вимоги підпадають під обмеження, встановлені положеннями Закону.

Оскільки положеннями Закону передбачено окремий порядок заявлення кредиторами власних вимог до банку, в який було введено тимчасову адміністрацію, а позивач є кредитором банку, на якого поширюються обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", то його вимоги (у тому числі спірні) до відповідача під час запровадження тимчасової адміністрації не можуть бути задоволені.

Після запровадження у Банку тимчасової адміністрації, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому передбаченому зазначеним спеціальним законом порядку з дотриманням принципів черговості, та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 25.03.2015 у справі № 910/9232/14, постанові Верховного Суду Українй від 20 січня 2016 року у справі № 6-2001цс15.

За таких обставин у позові слід відмовити. При цьому, позивач не позбавлений можливості захистити свої права на грошові кошти, які знаходяться на його рахунку У банку відповідача, в порядку визначеному Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, на позивача покладаються витрати по сплаті судового збору.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Державного підприємства "Український фармацевтичний інститут якості" від імені та в інтересах якого діє філія "Державний навчальний центр з Належної Виробничої/Дистриб'ютерської "Практики" до ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" про стягнення 1 203 186,08 грн. - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст складено 02.09.2016.

Суддя М.О. Лиськов