ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" серпня 2016 р.Справа № 916/1560/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гідропром";

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Кипрей";

про розірвання договору та стягнення 5 302,00 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність №2 від 04.04.2016 р.;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Гідропром" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кипрей, в якій просить суд розірвати договір № 363 від 04.09.2012р.; стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 5 302, 00 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 1 378 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 04.09.2013р. ним від відповідача було отримано рахунок №363 на оплату товару на загальну суму 5 302,00 грн., який було сплачено ТОВ "Гідропром" в повному обсязі, згідно платіжного доручення № 2249 від 04.09.2013р.

Однак, як вказує позивач, в порушення вказаного договору ТОВ "Кипрей" не було поставлено товару на вказану суму, у звязку із чим ТОВ „Гідропром вважає, що сплачена ним вищевказана сума має бути повернута відповідачем.

Водночас, позивач зауважує, що ним з метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача було направлено претензію, яка була залишена останнім без реагування.

Вказане і призвело до звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.06.2016р. було порушено провадження у справі №916/1560/16 із призначенням її до розгляду в засіданні суду 13.07.2016р.

Ухвалою суду від 13.07.2016р. строк розгляду справи за клопотанням представника позивача було продовжено на пятнадцять днів та у звязку із незявленням в судове засідання представника відповідача, від якого не надходило клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також невиконання вимог ухвали суду, розгляд справи було відкладено на 15.08.2016р.

В судове засідання 15.08.2016р. зявився представник позивача, який під час розгляду справи по суті в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кипрей" про час та місце судових засідань повідомлений належним чином, шляхом надсилання вищевказаних ухвал суду на адресу, що зазначена у спеціальному витязі з ЄДР (а.с.17-19), у судові засідання не зявлявся, про поважність причин відсутності не повідомляв, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому, суд зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Приймаючи до уваги зазначене та те, що вищевказана ухвала суду про порушення провадження у справі від 13.06.2016р. була отримана відповідачем, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.16), а також те, що ухвала суду від 13.07.2016р. була повернута з відміткою поштової установи „за закінченням терміну зберігання (а.с.28-31), а також з урахуванням того, що відповідач був цілком обізнаний про розгляд справи, про що свідчить відповідна телефонограма від 11.08.2016р. (а.с.32), суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У відповідності до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

У відповідності зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

При цьому, чинним законодавством обовязкова письмова форма договору поставки не передбачена.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю „Кипрей 04.09.2013р. було виставлено ТОВ „Гідропром рахунок № 363 на оплату товару гофротари (а.с.9) на загальну суму 5 302,00 грн.

Вказаний рахунок було сплачено позивачем в повному обсязі, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 2249 від 04.09.2013р. (а.с.10).

Таким чином, оцінюючи характер відносин між сторонами та факт виставлення рахунку на оплату товару, суд доходить висновку, що дії сторін були наслідком надання та прийняття пропозиції та направлені на встановлення цивільних прав та обовязків.

Вищевказані дії сторін свідчать про виникнення між ними правовідносин поставки.

Згідно з частиною другою статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 статті 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 12.03.2016р. на адресу відповідача було направлено вимогу за вих. № 03/03-16 щодо виконання останнім його обовязку, взятого згідно договору (а.с.11).

Вказане відправлення підтверджується наявним в матеріалах справи фіскальним чеком від 12.03.2016р. та відповідним описом вкладення в цінний лист (а.с.13).

Згідно п. ч. 1 ст. 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до ч.3 вказаної статті товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Як встановлено судом та вказане не було спростовано в ході розгляду справи, відповідачем в порушення умов вищевказаного договору поставки не було передано позивачу товару на вищевказану суму. Доказів поінформованості позивача про готовність товару матеріали справи також не містять.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Приймаючи до уваги, що не поставлення оплаченого товару є істотним порушенням договору купівлі-продажу, суд вважає вимоги позивача про розірвання договору обґрунтованими.

Крім того, у відповідності до п.2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред'явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред'явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Обмеження заявників у праві на судовий захист шляхом відмови у задоволенні позову за відсутності доказів попереднього їх звернення до продавця з вимогами, оформленими в інший спосіб, ніж позов (відмінними від нього), фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту, суперечити положенням частини другої статті 124 Конституції України та позиції Конституційного Суду України в Рішенні від 9 липня 2002 року N 15-рп/2002 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів), згідно з якою вирішення правових спорів у межах досудових процедур є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

Аналогічний висновок міститься також у постанові Верховного Суду України від 28.11.2011р. у справі № 43/308-10, яка в силу вимог ст. 111-28 ГПК України є обовязковою для застосування.

Таким чином, враховуючи, що позивач скористався своїм правом вимагати попередню оплату непоставленого товару, суд, з огляду на вимоги вищезазначених законодавчих норм, вважає заявлений позов в цій частині цілком обґрунтованим.

Враховуючи задоволення судом позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Гідропром", витрати по сплаті судового збору, згідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Кипрей (65091, м. Одеса, Малиновський район, вул. Середня, буд. 25, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гідропром" (65005, м. Одеса, вул. Середня 83 Б, ) 5 302 /пять тисяч триста дві/ грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1 378 /одна тисяча триста сімдесят вісім/ грн. 00 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Кипрей (65091, м. Одеса, Малиновський район, вул. Середня, буд. 25, ) до Державного бюджету України (№ рахунку 3008; отримувач: УК у м. Одесі/Приморський район; код отримувача ; банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області; МФО: 828011; код класифікації: 22030101; код ЄДРПОУ господарського суду Одеської області 03499997) 1 378 /одна тисяча триста сімдесят вісім/ грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22 серпня 2016 р.

Суддя Ю.М. Щавинська