РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2016Справа №910/13656/16
За позовом Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Турбометінвестгруп»

про зобов'язання вчинити дії.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - Кутельвас Т.Є.(дов. №17/1-5948 від 18.07.2016);

від відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

26.07.2016 Державне підприємство «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект» звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Турбометінвестгруп» про зобов'язання здійснити реєстрацію податкової накладної на суму ПДВ 89 093,56 грн. в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв'язку із порушенням ТОВ «Турбометінвестгруп» вимог податкового законодавства, а саме нездійсненням реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, порушено права та законні інтереси позивача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.07.2016 порушено провадження у справі №910/13656/16, розгляд справи призначено на 16.08.2016.

16.08.2016 позивачем через загальний відділ діловодства суду подано клопотання про фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 16.08.2016 у зв'язку із невиконанням представником відповідача вимог ухвали суду, а також необхідністю витребування доказів по справі, розгляд справи відкладено на 01.09.2016.

У судове засідання 01.09.2016 з'явився представник позивача, надав пояснення по суті справи.

Представник відповідача у судове засідання 01.09.2016 не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

При цьому, відповідно до п. 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 01.09.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

16.07.2012 між Державним підприємством «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект» (далі - позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Турбометінвестгруп» (далі - відповідач, постачальник) було укладено договір №1, відповідно до п. 1.1 якого в редакції додаткової угоди №3 від 08.04.2014 постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію згідно виставлених рахунків в асортименті, кількості та за цінами, обумовленими специфікаціями №№ 1, 2, 3 та заявочної специфікації №4, які є невід'ємною частиною договору.

Згідно свідоцтва №200028912 від 01.03.2013 про реєстрацію платника на додану вартість, Товариство з обмеженою відповідальністю «Турбометінвестгруп» є платником податку на додану вартість.

Згідно свідоцтва №19062600 від 20.10.2006 про реєстрацію платника податку на додану вартість позивач є платником податку на додану вартість.

Відповідно до п. 4.1 договору в редакції додаткової угоди №3 від 08.04.2014 товар поставляється партіями в кількості, погодженій сторонами у відповідній поставочній специфікації на умовах DDU, згідно Правил Інкотермс-2010, склад покупця, за адресою: м. Миколаїв, пр.. Жовтневий, 42а. Строк поставки товару складає не більше 30 календарних днів з дати підписання постав очної специфікації та може уточнюватися при її складанні.

07.07.2014 між позивачем та відповідачем була оформлена та підписана постав очна специфікація на поставку 15 кілець матеріалу ЭП517-ВПО на загальну суму 534 561,36 грн., в т.ч. ПДВ 89 093,56 грн.

Товар, визначений постав очною специфікацією №4/2 від 07.07.2014 був поставлений на склад позивача 10.07.2015, що підтверджується видатковою накладною №1 та товарно-транспортною накладною №1 від 08.07.2015.

Оплата за поставлений по постав очній специфікації №4/2 від 07.07.2014 товар на суму 534 561,36 грн. була здійснена позивачем в повному обсязі платіжними дорученнями №1383 від 23.09.2015 на суму 509 434,07 грн. та №6557 від 06.07.2016 на суму 25 127,29 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що наслідком невиконання відповідачем свого обов'язку щодо здійснення реєстрації податкових накладних у 15-денний строк, наступних за датою зарахування передоплати (авансу), є грубе порушення законного права позивача на включення сум податку на додану вартість у загальному розмірі 89 093,56 грн. до податкового кредиту та, відповідно, заявлення даної суми ПДВ до бюджетного відшкодування.

Зважаючи на вищевикладене, позивач просив суд зобов'язання відповідача здійснити реєстрацію податкової накладної на суму ПДВ 89 093,56 грн. в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови у задоволенні позову з таких підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно п. 201.1 ст. 201 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.7 ст. 201 ПК України встановлено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

Пункт 201.10 статті 201 ПК України передбачає, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже документом, який посвідчує право на віднесення сум ПДВ до податкового кредиту, вважається податкова накладна, складена платником за такими операціями та зареєстрована в ЄРПН, зобов'язання за якою включені до податкової декларації відповідного періоду.

У разі порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації у ЄРПН податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою (додаток №8 до податкової декларації з ПДВ) на такого продавця.

Таке право зберігається за покупцем протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний податковий період, у якому не надано податкову накладну або порушено термін реєстрації ЄРПН. ДО заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів (послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів, послуг.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.

Відповідно до ст. 120.1 ПК України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

При цьому загальні підстави звернення до господарського суду визначені ст. 1 ГПК України - захист своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, вказана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснювати (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Разом з тим особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення порушених (оспорюваних) прав та влив на порушника.

Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку про відсутність порушеного права позивача і рішення суду не поновить порушених прав, в той час як задоволення позову про зобов'язання відповідача здійснити реєстрацію податкової накладної на суму ПДВ 89 093,56 грн. в Єдиному реєстрі податкових накладних буде втручанням у його господарську діяльність.

Отже враховуючи відсутність підстав для висновку про порушення прав позивача, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, з покладенням судових витрат в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 06.09.2016.

Суддя В.О. Демидов