ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2016 р.Справа № 922/1922/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м.Харків
до Головного територіального управління юстиції у Харківський обл., м.Харків
про стягнення 346725,74 гривень
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (дов.№244 від 09.02.2016 року);

відповідача - ОСОБА_2 (дов.№70 від 29.04.2016 року).

ВСТАНОВИВ:

15.06.2016 р. позивач, ТОВ "Харківгаз Збут", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Головного територіального управління юстиції у Харківський обл. (відповідача) 346725,74 гривень, у тому числі 289448,42 грн. боргу, 2443,54 грн. 3% річних, 12352,70 грн. інфляційних, 33229,16 грн. пені, 9251,92 грн. штрафу, за постачання газу. Крім того, позивач просив суд покласти судові витрати на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.06.2016 р. було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду. Провадження у справі було порушено та призначено до розгляду у судовому засіданні на 19.07.2016 року.

15.07.2016 р. відповідач надав до суду відзив (вх.№23276), в якому проти позову заперечує повністю.

19.07.2016 р. позивач надав до суду за клопотаннями (вх.№23677,23676) витребувані судом документи.

У судовому засіданні 19.07.2016 року було оголошено перерву до 09.08.2016 р.

08.08.2016 р. позивач надав до суду заперечення на відзив (вх.№26023).

08.08.2016 р. відповідач надав до суду клопотання (вх.№26026) про відкладення розгляду справи.

09.08.2016 р. відповідач надав до суду клопотання (вх.№26388) про продовження строку розгляду даного спору за межами двохмісячного строку на 15 календарних днів, в порядку ст.69 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.08.2016 р. було продовжено строк розгляду спору по 30.08.2016 року включно, та розгляд справи відкладено на 29.08.2016 р.

23.08.2016р. відповідач через канцелярію суду надав клопотання про зменшення розміру неустойки (вх.№27855).

29.08.2016 р. відповідач надав до суду копію листа (вх.№28198), в якому повідомляє позивача, що заборгованість буде сплачена в повному обсязі протягом поточного року.

Судом було досліджено та долучено до матеріалів справи надані документи.

У судовому засіданні 29.08.2016р. представник позивача позов підтримував, покладався на розсуд суду щодо зменшення розміру неустойки.

У судовому засіданні 29.08.2016р. відповідач проти позову не заперечував, клопотання про зменшення розміру неустойки підтримував.

Враховуючи те, що норми ст.65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Отже, суд, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення сторін, встановив наступне.

18.02.2016 р. сторони уклали договір про постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №11410YNVE8SB026.

Відповідно до положень п.1.1. Договору ТОВ ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» зобов'язувалось передати у власність Споживачу природний газ, а Споживач зобов'язався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором. Плановий обсяг постачання газу згідно з п.1.3. Договору - січень 2016 р. - 10,890 тис. куб.м., лютий 2016 р. - 10,000 тис. куб.м., березень 2016 р.- 5,000 тис. куб. м. Разом у січні - березні 2016 р. по Договору передбачено планові обсяги постачання природного газу 25,89 тис.куб.м.

Відповідно до п.4.2. Договору оплата газу здійснюється споживачем-відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника-позивача в наступному порядку:

- 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

- остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Відповідно до п.11.1. Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін і діє в частині постачання газу з 01 січня 2016 р. до 31 березня 2016 р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Пунктом 11.2 Договору передбачено, що він вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодною зі Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Враховуючи, що в термін до 29 лютого 2016 року жодна зі сторін письмово не звернулась до іншої сторони по договору про припинення його дії, Договір був продовжений на період до 31 березня 2017 року.

Позивач на виконання умов Договору надав відповідачу послуги з постачання природного газу у наступній кількості:

- січень 2016 р. - 19,346 тис.м.куб. на загальну суму 148 698,00 (сто сорок вісім тисяч шістсот девяносто вісім грн. 00 коп.) грн.;

- лютий 2016 р. - 13,581 тис.м.куб. на загальну суму 104 386,82 (сто чотири тисячі триста вісімдесят шість грн. 82 коп.) грн.;

- березень 2016 р. - 4,718 тис.м.куб. на загальну суму 36 263,68 (тридцять шість тисяч двісті шістдесят три грн. 68 коп.) грн.;

- квітень - 0,013 тис.м.куб. на загальну суму 99,92 (дев'яносто девять грн. 92 коп.) грн.

Розділом II Договору передбачений алгоритм визначення обсягів спожитого природного газу по договору. Відповідно до п.2.3 Договору визначено, що обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період, що підлягає оплаті Споживачем, визначається на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві - приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між Оператором ГРМ та Споживачем.

Відповідно до п.п. 2.9.1. - 2.9.5. Договору за підсумками розрахункового періоду Споживач до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобовязаний надати Постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

На підставі отриманих від Споживача даних та/ або Оператора ГРМ Постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання - передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником Постачальника.

Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання - передачі газу зобовязується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання - передачі газу, підписаний уповноваженим представником Споживача та скріплений печаткою Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання - передачі газу.

У випадку відмови від підписання акта приймання - передачі газу Споживачем, обсяг постачання (споживання) природного газу встановлюється Постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних Оператора ГРМ.

Таким чином, чинним законодавством України передбачений порядок, відповідно до якого, повноваження по обліку спожитого природного газу передані Оператору ГРМ (ПАТ «Харківгаз») та безпосередньо Споживачу, а Постачальник при визначені обсягів поставленого/реалізованого природного газу вже використовує дані, які оформлені між ними.

На виконання вимог п.2.9.1. Договору між Оператором ГРМ (ПАТ «Харківгаз») та відповідачем були частково оформлені Технічні акти приймання-передачі природного газу у січні-квітні 2016 р. ( лист ПАТ «Харківгаз» № 2572 від 27.05.2016 р. та технічні акти). Таким чином, відповідач підтвердив споживання природного газу у обсязі 25,903 тис.куб.м.

ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» 19.04.2016 р. повторно супроводжувальним листом №1132 було направлено відповідачу акти приймання-передачі природного газу до договору на постачання природного газу від 18.02.2016 р. № 11410YNVE8SB026 - за №Х від 31.01.2016р.; за №Х від 29.02.2016р.; за №Х від 31.03.2016 р.

Позивач надав до суду наступні акти, які не підписані відповідачем:

- акт приймання-передачі № Х від 31.01.2016р. на суму 148698,00 грн. за постачання у січні 2016 року 19,346 тис.куб.м. природного газу;

- акт приймання-передачі № Х3 від 29.02.2016р. на суму 104386,82 грн. за постачання у лютому 2016 року 13,581 тис. куб. м. природного газу;

- акт приймання-передачі №Х від 31.03.2016р. на суму 36263,68 грн. за постачання у березні 2016 року 4,718 тис.куб.м. природного газу;

- акт приймання-передачі № ХОЗООО19840 від 30.04.2016р. на суму 99,92 грн. за постачання у квітні 2016 року 0,013 тис. куб.м. природного газу.

Головним територіальним управлінням юстиції у Харківській області на час винесення рішення по справі не проінформовано позивача щодо підписання актів приймання-передачі газу та не надано в письмовій формі мотивовану відмову від їх підписання.

Згідно з п.2.9.5 Договору, у випадку не повернення Споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним Споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється Постачальником відповідно до даних Оператора ГРМ.

ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» з метою отримати належні йому кошти за надані послуги 26.04.2016 р. направило Головному управлінню юстиції у Харківській області лист-вимогу №1232 щодо сплати у семиденний строк суми заборгованості, яка утворилася за спірним договором.

Відповідно до пункту 1.1 Договору, Постачальник постачає природний газ Споживачу в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Так, пунктом 1.3 Договору визначено заплановані обсяги постачання газу, які становили: у січні - 10, 890 тис. куб. м., у лютому - 10, 000 тис. куб. м., у березні - 5,000 тис. куб. м., а всього 25, 890 тис. куб. м.

Згідно з пунктами 3.1 та 3.2 Договору розрахунки за поставлений Споживачеві газ здійснюються за цінами, що встановлені між Постачальником та Споживачем. На момент підписання договору ціна газу становила 6405,20 грн. за 1000 куб. м., крім того, ПДВ 1281,04 грн., а всього 7686,24 грн.

Отже, вартість поставленого газу до Головного територіального управління юстиції у Харківській області протягом січня-березня 2016 року розрахована виходячи з ціни газу та відповідної величини договірного обсягу газу та становить 198996,75 грн., що й передбачено умовами Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, на підставі зазначеного договору. Але, відповідач не виконав належним чином договірні зобов'язання в частині своєчасної оплати за отриманий природній газ, внаслідок чого, утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 289448,42 грн.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов не допускається.

Так, відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. №2496 (далі - Правила).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування 2443,54 грн. суми 3% річних, 12352,70 грн. інфляційних, суд дійшов висновку про те, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, відповідає наданому розрахунку, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Окрім того, відповідно до п.6.2.1. Договору у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Судом встановлено, що позивач надав обґрунтований розрахунок пені, який повністю відповідає вимогам чинного законодавства, та складає 33229,16 гривень.

Крім цього, відповідно до п. 6.2.3. Договору якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг поставленого Споживачеві газу буде перевищувати підтверджений обсяг газу на цей період (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому Споживачем), Споживач сплачує Постачальнику штраф за перевищення обсягу постачання газу.

Відповідно до частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Загальна сума нарахованого штрафу за перевищення обсягу постачання природного газу у січні-лютому 2016 р. складає 9 251,92 гривень.

Разом з тим, розглянувши клопотання представника відповідача про зменшення розміру пені та штрафу на 90% до 5727,75 гривень, суд дійшов висновку про часткове його задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною 1 статті 233 Господарського кодексу України встановлено, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Вважаємо, що в даній справі наявні обставини, які мають істотне значення та можуть бути враховані судом, при прийнятті рішення про стягнення штрафних санкцій.

Так, відповідачем у даній справі доведено, що позивач не надав та не має доказів, які підтверджують розмір збитків завданих нібито неналежним виконанням відповідачем його зобов'язань, а отже невиконання договірних зобов'язань з боку відповідача носить не навмисний характер.

Позивачем до позову були надані первинні документи бухгалтерського обліку, які не підписані представником споживача про постачання природного газу, а саме:

- акт приймання-передачі № Х від 31.01.2016р. на суму 148698,00 грн. за постачання у січні 2016 року 19,346 тис.куб.м. природного газу;

- акт приймання-передачі № Х3 від 29.02.2016р. на суму 104386,82 грн. за постачання у лютому 2016 року 13,581 тис. куб. м. природного газу;

- акт приймання-передачі №Х від 31.03.2016р. на суму 36263,68 грн. за постачання у березні 2016 року 4,718 тис.куб.м. природного газу;

- акт приймання-передачі № ХОЗООО19840 від 30.04.2016р. на суму 99,92 грн. за постачання у квітні 2016 року 0,013 тис. куб.м. природного газу.

Вказані акти були вперше направлені позивачем на адресу Головного територіального управління юстиції у Харківській області лише 21.04.2016р., що свідчить про те, що відповідач не мав змоги щомісячно сплачувати кошти за отриманий природний газ, оскільки підставою для проведення предоплати за договором є первинні документи бухгалтерського обліку - акти приймання- передавання. З викладеного слідує, що невиконання договірних зобов'язань з боку відповідача виникло у зв'язку з неналежним виконанням договірних зобов'язань з боку позивача. Тобто, в даному випадку, прострочення виплати за договором відбулося не з вини Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Відповідно до частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З вищевикладеного вбачається, що прострочення виплати заборгованості відповідачем сталося з вини позивача, оскільки саме останнім не надавалися щомісячно акти прийому-передачі на підставі яких, відповідач, як установа, що утримується за рахунок державного бюджету, міг би сплатити своєчасно кошти за Договором.

Отже, неналежне виконання зобов'язань, які призвели до можливості пред'явлення позовних вимог щодо стягнення пені та штрафних санкцій, сталося не з вини відповідача.

Статтями 233 Господарського кодексу України та 551 Цивільного кодексу України передбачено, що не лише майнові інтереси сторін є визначальними критеріями для зменшення розміру неустойки.

Окремо слід зазначити, що відповідно до пункту 14 Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23 червня 2011 року № 1707/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 червня 2011 року за №759/19497 Головне територіальне управління юстиції у Харківській області є державною установою і фінансується з Державного бюджету України.

Статтею 23 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Відповідно до частини 1 статті 48 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Тобто, Головне територіальне управління юстиції у Харківській області позбавлене можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків на виконання договірних зобов'язань, тому прострочення сплати боргу є наслідком об'єктивних обставин.

Таким чином, з наведеного вбачається, що відповідач був позбавлений можливості своєчасно розрахуватися за спожитий газ, у звязку з недостатнім фінансуванням з державного бюджету України.

Крім того, в матеріалах справи міститься копія листа, в якому відповідач повідомляє позивача, що основна сума заборгованості буде сплачена в повному обсязі протягом поточного року.

У відповідності до п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє клопотання відповідача про зменшення розміру пені та штрафу на 90%.

В частині клопотання щодо зменшення суми 3% річних та інфляційних, суд відмовляє, з огляду на наступне.

Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, нараховані суми 3% річних та інфляційних не є штрафними санкціями, тому у суду відсутні підстави для їх зменшення.

Відповідно до п.4.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7, у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, повязані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Отже, суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат, встановивши сторону, з вини якої справу було доведено до суду, керується ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного, ст.ст.525, 526, 625 Цивільного кодексу України, та керуючись ст.ст.1, 12, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з Головного територіального управлінням юстиції у Харківській області (61002, м.Харків, вул.Ярослава Мудрого, 16, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» (61004, м.Харків, вул.Москалівська, 57/59, п/р 8 в АБ «Кліринговий дім» м.Київ - для оплати основного боргу, п/р 8 в АБ «Кліринговий дім» м.Київ - для оплати пені, З % річних, інфляційних, штрафу, МФО 300647, код 39590621) 289448,42 гривень боргу, 2443,54 гривень 3% річних, 12352,70 гривень інфляційних, 3322,92 гривень пені, 925,19 гривень штрафу, 5200,89 гривень судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05.09.2016 р.

Суддя ОСОБА_3