ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2016 р. Справа № 909/173/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Марко Р.І.

ОСОБА_1

при секретарі Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ, №01-05/3887/16 від 09.08.2016 року

на ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 14.07.2016 року

у справі № 909/173/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача: Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго", м. Івано-Франківськ

про: стягнення заборгованості в сумі 7943319,01 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2-представник на підставі довіреності №14-10 від 14.01.2015 року;

від відповідача: не зявився;

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови

В С Т А Н О В И В :

ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 14.07.2016 року у справі № 909/173/16 (суддя Цюх Г.З.) заяву № 20/1572 від 04.07.16р. (вх. № 6724/16 від 05.07.16) Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" про розстрочку виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області від 29.03.16р. у справі № 909/173/16 - задоволено частково. Розстрочено виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області від 29.03.16р. на 24 місяці. Ухвалено стягнення проводити протягом серпня 2016 року - червня 2018 року по 292128,25 грн. щомісячно та в липні 2018 року - 292129,31 грн.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 14.07.2016 року у справі №909/173/16, позивач Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", подав апеляційну скаргу.

Зокрема, скаржник у поданій апеляційній скарзі зазначає про те, що приймаючи ухвалу від 14.07.2016 року про розстрочку виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області від 29.03.16р. у справі № 909/173/16, суд першої інстанції не взяв до уваги відсутність доказів наявності тих виключених обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду згідно ст.121 ГПК України. Місцевий господарський суд обмежився розглядом виключно пасивної (витратної) частини балансу відповідача, при цьому не дослідивши питання відсутності/наявності коштів на банківських рахунках та інших активів (майна) боржника, на які можливо було б звернути стягнення станом на дату надання розстрочки. Апелянт також зазначає, що лише скрутне матеріальне становище відповідача не є підставою надання судом розстрочки виконання рішення з огляду на позицію Верховного суду України та судову практику Вищого господарського суду України. Так у п.10 постанови Пленуму Верховного суду України від 26.грудня 2003 року № 14 ,,Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження зазначено: ,,при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст.351 ЦПК України і ст.121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випатках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо)

На підставі викладеного апелянт просить скасувати ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 14.07.2016 р. у справі № 909/173/16 та відмовити повністю у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області від 29.03.16р. у справі № 909/173/16.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2016 року, справу №909/173/16 розподілили головуючому судді Костів Т.С. та іншим суддям, а саме: суддям Марко Р.І. та Малех І.Б..

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 12.08.2016 р., подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 23.08.2016 року.

Представнику сторони розяснено його права та обовязки згідно ст.22 ГПК України.

В судове засідання 23.08.2016 року зявився представник апелянта, подану ним апеляційну скаргу підтримав з підстав, викладених у ній, надав усні пояснення по суті спору.

Відповідач в судове засідання 23.08.2016 року не зявився, однак через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із перебуванням повноважного представника у відпустці. (вих. № 21/1893від 17.08.2016 року). Колегія суддів звертає увагу, що з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у звязку з відсутністю його представника (з причин, повязаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з ч.1-5 ст.28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не повязаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (стаатті 32-34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні (Постанова пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. „Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції).

Окрім того, враховуючи, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обовязковою, а також достатність матеріалів справи для розгляду апеляційної скарги по суті та з метою забезпечення дотримання вимог законодавства в частині додержання процесуальних строків відповідно до вимог ст. 102 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Беручи до уваги вищенаведене, порадившись на місці колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

як вбачається із матеріалів справи, 29.03.2016 року рішенням господарського суду Івано-Франківської області позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" про стягнення заборгованості в сумі 7943319,01 грн. - задоволено частково. Вирішено стягнути з Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - 4124150 (чотири мільйони сто двадцять чотири тисячі сто п"ятдесят) грн. 05 коп. основного боргу, 173494 (сто сімдесят три тисячі чотириста дев"носто чотири) грн. 07 коп. пені, 2473438 (два мільйони чотириста сімдесят три тисячі чотириста тридцять вісім) грн. 46 коп. інфляційних, 239996 (двісті тридцять дев"ять тисяч дев"ятсот дев"яносто шість) грн. 48 коп. - 3% річних та 119149 (сто дев"ятнадцять тисяч сто сорок дев"ять) грн. 79 коп. витрат по сплаті судового збору.

05.07.2016 року Державним міським підприємством "Івано-Франківськтеплокомуненерго" подано заяву №20/1572 від 04.07.2016 року (вх. №6724/16 від 05.07.2016 року) про розстрочку виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області від 29.03.2016 року терміном на 10 років.

Відповідно до ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

При цьому слід мати на увазі, що згідно з п. 7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" застосовуючи заходи, передбачені статтею 121 ГПК України, господарські суди повинні мати на увазі таке, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо). Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, для застосування передбачених цією нормою заходів суду необхідно встановити чи є у наявності обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, у зв'язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України.

Приймаючи оскаржувану ухвалу про часткове задоволення вищезазначеної заяви та здійснивши розстрочення виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області від 29.03.2016 року на 24 місяці, суд першої інстанції підставно врахував особливість виробничо-господарського характеру діяльності відповідача - природний газ, що поставляється позивачем, використовується відповідачем, виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та бюджетними установами, які своєчасно не здійснюють розрахунки за надані відповідачем послуги (згідно звіту про нарахування та оплату за спожиту теплоенергію і інші види діяльності за травень 2016р. по ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" дебіторська заборгованість за надані послуги з теплопостачання становить 66 647 188,19грн., в тому числі 13 400 747,60грн. - заборгованість бюджетних організацій, 36 469 084,66грн. - заборгованість населення), вкрай важкий фінансовий стан та збитковість підприємства, що заслуговує на увагу (відповідно до довідки ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" №20/1570 від 04.07.16р., станом на 01.06.16р. сума збитку складає 141 789 799,00грн.), невідшкодування різниці в тарифах на теплову енергію перед відповідачем (згідно довідки ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" №20/1562 від 01.07.16р., станом на 01.07.16р. заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію що вироблялась, транспортувалась та постачалась споживачам становить 39 695,50грн.), наявність податкового боргу (у відповідності до листа ДПІ в м.Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області №2771/10/0915-23-150/1237 від 02.03.16р., станом на 01.03.16р. сума податкового боргу складає 27 027 455,29грн.). Окрім того, колегія суддів відзначає, що при винесенні ухвали суд першої інстанції врахував, що боржник не уникає виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області від 29.03.2016р. у справі № 909/173/16 та здійснює всі можливі дії для зменшення наявної заборгованості. Також, судом першої інстанції підставно взято до уваги те, що Державне міське підприємство "Івано-Франківськтеплокомуненерго" є стратегічним обєктом, яке забезпечує опалення та гарячу воду усім мешканцям м.Івано-Франківськ, що не дозволяє застосувати п.7.5 Постанови Плунуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року щодо накладення стягнення на майно підприємства, оскільки такі дії унеможливлять господарську діяльність підприємства, що створить реальну загрозу банкрутства останнього, що в свою чергу призведе до аварійної ситуації в опалювальний період.

Однак, колегія суддів зазначає про те, що при розгляді вищезазначеної заяви про розстрочення виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області від 29.03.2016 року, суд першої інстанції повинен був враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави задовольняти клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду строком на 2 роки.

За таких обставин апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвалу підлягає зміні шляхом визначення більш скороченого строку надання розстрочки виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.03.2016р. № 909/173/16.

Окрім того, колегія суддів відзначає, що розстрочка виконання судового рішення лише відстрочує його виконання у встановлений законом спосіб, але в жодному разі не спростовує обґрунтованого висновку суду першої інстанції викладеного в рішенні та не ставить під сумнів заявлені позовні вимоги.

Враховуючи наведене, висновки суду першої інстанції відповідають закону та матеріалам справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Однак, у встановленому законом порядку підстави, передбачені у ст. 104 ГПК України для скасування або зміни судового рішення були доведені суду належними доказами.

Відтак, беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала господарського суду Івано-Франківської області від 14.07.16 р. у справі № 909/173/16 прийнята без врахування усіх обставин справи із помилковим застосуванням норм матеріального права, що є підставою для її часткового скасування.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 104, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ, №01-05/3887/16 від 09.08.2016 року задовольнити частково. Ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 14.07.2016 року у справі № 909/173/16 скасувати.

2.Заяву Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" про розстрочку виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області від 14.07.2016р. по справі № 909/173/16 задоволити частково. Розстрочити виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області від 29.03.2016р. по справі № 909/173/16 про стягнення 4124150,05 грн. - основної заборгованості, 2473438,46 грн. - інфляційних процентів, 239996,48 грн. - три відсотки річних, 173494,07 грн. - пені, 1191149,79 грн.,- судового збору на 6 місяців з дня оголошення постанови рівними платежами на кожний місяць.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

4.Матеріали справи скерувати до господарського суду Івано-Франківської області.

Повний текст постанови суду оформлено і підписано відповідно до вимог статті 105 ГПК України 29.08.2016 року.

Головуючий-суддя Костів Т.С.

Суддя Марко Р.І.

Суддя Малех І.Б.