КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" серпня 2016 р. Справа№ 910/9292/15
Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Кропивної Л.В.
суддів: Зеленіна В.О.
Пашкіної С.А.

секретар судового засідання Білак В.Ю.

за участю представників:
від позивача: Озеров О.С. за належним чином оформленою довіреністю;
від відповідача: Мілостива І.О. за належним чином оформленою довіреністю;

розглянувши апеляційну скаргу Міністерства оборони України
на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2016р.
у справі №910/9292/15 (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом Міністерства оборони України
до відповідача Дочірнього підприємства Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення Укрспецекспорт Державного госпрозрахункового зовнішньоторговельного підприємства Спецтехноекспорт
про стягнення 10 919,74 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Міністерство оборони України звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Дочірнього підприємства Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" Державного госпрозрахункового зовнішньоторговельного підприємства "Спецтехноекспорт" заборгованості за договором комісії про відчуження та реалізацію військового майна (на внутрішньому ринку) від 27.12.2012р. №290/2/153-12вр у розмірі 10 919,74 грн., у тому числі 7 723,62 грн. основного боргу, 418,35 грн. 3% річних, 2777,77 грн. збитків від зміни індексу інфляції.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.06.2015р. (суддя Стасюк С.В.), залишеним без змін 18.01.2013р. постановою Київського апеляційного господарського суду (головуючий суддя Зубець Л.П., судді Мартюк А.І., Тищенко А.І.) у задоволенні позову відмовлено з мотивів недоведеністі виникнення у відповідача зобов`язань щодо сплати заборгованості у відповідному розмірі та нарахованих на неї інфляційних втрат і 3% річних.
Постановою Вищого господарського суду міста Києва від 14.03.2016р., касаційну скаргу Міністерства оборони України задоволено частково. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2016р. та рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2015р. у справі №910/9292/15 скасовано та справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.05.2016р. у справі №910/9292/15 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Міністерство оборони України звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Наводячи підстави, з яких порушено питання про перегляд оскаржуваного рішення, скаржником зазначено про прийняття судом першої інстанції рішення, яке не відповідає нормам матеріального та процесуального права, і при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи.
Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 09.06.2016р. апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2016р. у справі №910/9292/15 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Кропивної Л.В., судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.
Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2016р. апеляційну скаргу Міністерства оборони України у складі колегії суддів: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В., прийнято до провадження та призначено до розгляду на 13.07.2016р.
13.07.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому його представник вказував на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення залишити без змін.
13.07.2016р. судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді Кропивної Л.В. у відпустці.
Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 25.07.2016р. у зв`язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г. на лікарняному та судді Чорної Л.В. у відпустці, змінено склад колегії суддів та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Пашкіна С.А., Зеленін В.О.
Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.07.2016р. Прийняти апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2016р. у справі №910/9292/15 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Пашкіна С.А., Зеленін В.О. та розгляд апеляційної скарги призначено на 17.08.2016р.
В судовому засіданні 17.08.2016р. представник позивача просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2016р. скасувати. Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вказуючи, що оскаржуване рішення законне та обґрунтоване.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв`язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.
Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 27.12.2012р. між позивачем, як комітентом, та відповідачем, як комісіонером, був укладений договір комісії про відчуження та реалізацію військового майна (на внутрішньому ринку) №290/2/153-12вр (Договір комісії).
За умовами Договору комісії (п.1.1) комітент доручає комісіонеру, а комісіонер бере на себе зобов`язання за комісійну плату укласти на умовах, що не суперечать цьому Договору, та виконати від свого імені в інтересах комітента та за рахунок останнього договір з покупцем на реалізацію надлишкового військового майна Збройних Сил України на умовах EXW в/ч НОМЕР_1 (смт. Оржів), відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати "Інкотермс" у редакції 2000 року (далі майно) на внутрішньому ринку згідно зі специфікацією майна, яке передається комітентом комісіонеру для реалізації покупцю (Додаток 1 до цього Договору, який є невід`ємною частиною цього Договору).
Номенклатура, категорія, кількість та комплектність майна, що передається для реалізації за цим Договором, визначені у Додатку 1 до цього Договору з урахуванням технічного стану військового майна (п.2.1 Договору купівлі-продажу).
Сторони домовилися (абз. 1 п. 4.3. Договору), що грошова сума, яку комісіонер зобов`язується перерахувати комітенту від виконання його доручення, повинна бути не меншою ніж, вказана у п. 5 Додатку 2 до Договору.
Загальна сума договору, за якою комітент передає для реалізації комісіонеру майно, підтверджується додатками до Договору і встановлюється сторонами у розмірі 4 697 014,32 грн., без ПДВ і включає мінімальну вартість на умовах франко-завод згідно зі Звітом про незалежну оцінку щодо визначення ринкової вартості військового майна, невід`ємною частиною якого є рецензія на нього, оформлена згідно вимог чинного законодавства (Додаток 4 до цього Договору) (п. 4.1 Договору комісії).
Умови прийому-передачі майна визначені сторонами в розділі 6 Договору комісії, згідно з п.п. 6.4-6.7 якого прийом-передача майна здійснюється на підставі наряду (Форма наведена у наказі Міністра оборони України №690 від 24.12.2010р.), оформленому Центром обліку надлишкового військового майна Збройних Сил України та наявності в уповноваженого представника комісіонера довіреності, виданої у встановленому порядку. При цьому передача здійснюється після отримання комітентом довідки від комісіонера про отримання від покупця коштів за майно. Остаточна прийом-передача майна від комітента до комісіонера (за кількістю та номенклатурою) здійснюється уповноваженими представниками сторін у пунктах, визначених умовами передачі відповідно до п.3.1 цього Договору з оформленням Актів прийому-передачі майна від комітента до комісіонера. У встановленому порядку укладені Акти прийому-передачі майна є підтвердженням повного виконання комітентом зобов`язань за цим договором в частині, що стосується передачі майна комісіонеру для його безпосередньої реалізації покупцю, якщо інше не буде письмово погоджено сторонами. Від комітента Акти прийому-передачі майна (частини майна) підписуються командиром військової частини, якому виписано наряд (форма 200) на передачу майна (частини майна), або іншими уповноваженими особами на підставі довіреності або наказу, виданих у встановленому порядку.
У п. 11.1 Договору комісії передбачено, що останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє 31.03.2013р.
Протягом 2013 року між сторонами, шляхом укладення додаткових угод №1, №2 та №3 (том справи 1, аркуші справи 20-22), внесені зміни до Договору комісії, зокрема, скориговано строк дії Договору комісії до 31.05.2014р., доповнено розділ 4 пунктом 4.4, змінено п.п. 13.1, 15 договору.
Як вбачається з матеріалів справи, 06.06.2013р. на виконання умов Договору комісії позивач передав відповідачу 5 одиниць спецвиробів, про що сторонами було складено і підписано відповідний Акт технічної прийомки (інспекції).
У цей же день Відповідачем було реалізовано військове майно і між відповідачем, як продавцем, та Державним підприємством "Шепетівський ремонтний завод", як покупцем, був підписаний акт приймання-передачі виробів на загальну суму 705 400,78 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач перерахував на рахунок державної казначейської служби України 554 360,67 грн. за реалізацію спецвиробів.
Позивач звернувся до відповідача з претензією №79 від 06.10.2014р., в якій просив відповідача перерахувати на рахунок позивача 7 723,62 грн. боргу та 1 848,06 грн. штрафних санкцій.
Однак звернення позивача було залишено відповідачем без належного реагування, що зумовило звернення позивача до місцевого господарського суду.
Позивач, оскаржуючи рішення місцевого суду, посилався на те, що відповідач неналежним чином виконував свої договірні зобов`язання перед позивачем, оскільки реалізував військове майно за нижчою ціною, ніж зазначено в специфікації до Договору, тоді як сума перерахувань за кожну одиницю майна не повинна бути меншою ніж його вартість, визначена згідно зі Звітом про незалежну оцінку щодо визначення ринкової вартості військового майна.
Крім того, позивач вказував, що за його розрахунками відповідач повинен був перерахувати повністю отримані ним від реалізації військового майна кошти у розмірі 562 084,29 грн. на рахунок позивача.
З таким доводами судова колегія погодитися не може.
Відповідно до ст.1011 Цивільного кодексу України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.
Відповідно до ст. 1013 Цивільного кодексу України комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії.
Згідно з ст. 1012 Цивільного кодексу України комісіонер має право відраховувати належні йому за договором суми з усіх грошових коштів, що надійшли до нього для комітента, якщо інші кредитори комітента не мають переважного перед ним права на задоволення своїх вимог із грошових коштів, що належать комітентові.
Відповідно до п.п. 5.1, 5.5 за виконання доручення за даним Договором комісіонер, з коштів, що перераховані покупцем, отримує комісійну плату, розмір якої становить 4,32% від загальної суми коштів, в тому числі ПДВ, отриманих комісіонером від покупця за реалізоване майно (п.4 додатку 2 до цього Договору).
За умовами укладеного між сторонами Договору кошти, які отримані комісіонером від реалізації покупцю майна, за виключенням комісійної плати, ПДВ, який включається до ціни реалізації майна, та документально підтверджених сум витрат, понесених комісіонером при організації реалізації покупцю майна за цим договором (у розмірах, узгоджених з комітентом), протягом п`яти робочих днів з дати підписання Актів прийому-передачі майна від комітента до комісіонера, повинні перераховуватися у гривнях на рахунок комітента, зазначений у розділі 15 цього Договору, з обов`язковою позначкою в платіжному дорученні Для Міністерства оборони України. Надходження від реалізації військового майна Збройних Сил України за Договором комісії про відчуження та реалізацію військового майна на внутрішньому ринку від 27.12.2012р. №290/2/153-12вр.
Колегією суддів встановлено, що третя особа (покупець військового майна) внесла оплату за придбане майно у загальній сумі 705 400,78 грн., з яких: 587 883,98 грн. вартість майна без ПДВ; 117 556,80 грн. ПДВ., що підтверджується актом приймання-передачі до Договору купівлі-продажу №STE-2-10-Д/КП-13 від 24.01.2013р.
Відповідач платіжним дорученням №1752 від 30.05.2013р. перерахував на рахунок позивача 554 360,67 грн., утримавши відповідно до п. 5.5. договору комісійну плату (4,32 % - 30 473,31 грн.), ПДВ (117 556,80 грн.), який включається до ціни реалізації майна, та витрати на проведення незалежної оцінки майна у сумі 3 000,00 грн.,
Крім того, комісіонер до позовної заяви було додано акт про виконання умов та документальної звірки взаєморозрахунків за Договором комісії з деталізацією зазначених розрахунків та відрахувань, який не підписаний комітентом.
Посилання позивача на Додаток 2 до Договору комісії, в якому викладено Зведену відомість запланованих надходжень та витрат за договором та в якому встановлено, що згідно з п. 5 цієї відомості очікується надходження коштів на рахунок комітента (позивача) у сумі 5 202 982,61 грн., колегією суддів відхиляються, оскільки у ній передбачено приблизні (заплановані) суми надходжень та витрат при повному виконанні всіх умов договору, і при переданні позивачем відповідачу майна на суму 4 697 014,32 грн. без ПДВ, про що прямо вказано у п.4.1 Договору комісії.
Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем було надано на реалізацію п`ять одиниць військового майна, вартістю 507 433,68 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи нарядом №181/2/263РАО від 04.06.2013р., і від реалізації яких очікувалися надходження у сумі 562 084,29 грн.
Відповідно до ст. 1014 Цивільного кодексу України комісіонер зобов`язаний вчиняти правочини на умовах, найбільш вигідних для комітента, і відповідно до його вказівок. Якщо у договорі комісії таких вказівок немає, комісіонер зобов`язаний вчиняти правочини відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 7 723,62 грн.
Крім того, позивач просив також стягнути з відповідача 418,35 грн. 3% річних та 2 777,77 грн. інфляційних втрат.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки в процесі судового розгляду не було встановлено факту прострочення виконання відповідачем грошових зобов`язань перед позивачем, нарахування інфляційних втрат та 3% річних є безпідставним і тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції у відмові у задоволенні позовних вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.
Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
З огляду на встановлене, судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв`язку з чим апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2016р. у справі № 910/9292/15 слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт без змін.
Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладається на апелянта.
У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.
Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2016р. у справі № 910/9292/15 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2016р. у справі № 910/9292/15 залишити без змін.
3. Матеріали справи № 910/9292/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді В.О. Зеленін

С.А. Пашкіна