ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

"26" серпня 2016 р.№ 916/2309/16

Суддя Желєзна С.П., розглянувши матеріали позовної заяви за вх. № 2478/16

за позовом: ОСОБА_1

до: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та публічного акціонерного товариства „Імексбанк

про примусове виконання обовязку в натурі.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Одеської області із позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та публічного акціонерного товариства „Імексбанк про примусове виконання обовязку в натурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, а саме: підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

У п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 року №18 (з наступними змінами та доповненнями) зазначено наступне. Відповідно до статей 1 і 2 ГПК господарський суд порушує справи за позовними заявами заінтересованих підприємств і організацій, у тому числі громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, державних та інших органів, що звертаються до господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах громадянина або держави. У встановлених законодавчими актами України випадках справу може бути порушено за заявою громадянина, який не є суб'єктом підприємницької діяльності.

Водночас громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 Господарського кодексу України (частина перша статті 128 названого Кодексу).

При цьому, пунктом 2-1 ч. 2 ст. 54 ГПК України визначено, що позовна заява повинна містити документи, що підтверджують за громадянином статус фізичної особи підприємця.

В порушення вимог ст. 54 ГПК України, до позовної заяви ОСОБА_1 не було додано жодного із документів, які є належними доказами реєстрації позивача як субєкта господарської діяльності без створення юридичної особи.

При цьому, позивач зазначає, що вказана позовна заява підлягає розгляду в порядку господарського судочинства з посиланням на положення постанови пленуму Верховного Суду України від 16.02.2016р. по справі № 21-4846а15 та постанови від 15.06.2016р. по справі № 21-28а16, з приводу чого господарський суд зазначає наступне.

В силу положень ч. ч. 1, 7 ст. 4 ГПК України господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

На підставі вищевикладеного, господарський суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на те, що наведені вище посилання на постанови Верховного Суду України, якими визначений порядок розгляду подібних справ в порядку господарського судочинства були прийняти саме з урахування субєктного складу учасників, що в силу приписів ст. 1 ГПК України, і зумовило закриття провадження в адміністративних справах із зазначенням по тексту постанови, що вказані справи не відносяться до підвідомчості адміністративного суду.

Підсумовуючи вищевикладені обставини, суд доходить висновку, що субєктний склад сторін по справі не відповідає вимогам ст. 1 ГПК України, наслідком чого є неможливість вирішення даного спору в порядку господарського судочинства.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, які свідчать про невідповідність субєктного складу сторін по справі вимогам ст.ст. 1, 21 ГПК України, що робить справу такою, що не підвідомча господарським судам, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України господарський суд відмовляє ОСОБА_1 у прийнятті вказаної позовної заяви. Суд вважає за необхідне розяснити заявнику, що виходячи із субєктного складу учасників, дана справа повинна вирішуватися в судах загальної юрисдикції.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 62, ст. 86 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У прийнятті позовної заяви відмовити.

Позовні матеріали разом із конвертом повернути позивачу на 36 аркушах.

Відповідно до ч. 4 ст. 62, ст. 106, 111-13 ГПК України ухвалу про відмову у прийнятті позовної заяви може бути оскаржено в апеляційному та касаційному порядку.

Суддя С.П. Желєзна