номер провадження справи 7/38/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2016 Справа № 908/658/16

За позовом: Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до відповідача: Комунальне підприємство Міські теплові мережі, м. Запоріжжя

Головуючий суддя: Кутіщева-Арнет Н.С.

судді: Гончаренко С.А.

ОСОБА_1

Представники сторін

від позивача: ОСОБА_2, дов. № 14-138 від 13.05.2016р.

від відповідача: ОСОБА_3, дов. №54/20-19 від 05.01.2015;

До господарського суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України про стягнення з Комунального підприємства Міські теплові мережі 48 865 488 грн. 53 коп. основного боргу за договором купівлі-продажу природного газу № 2492/14-КП-12 від 28.01.2014, 14 265 914 грн. 79коп. пені, 1 894 264 грн. 10коп. 3% річних та 29 403 046 грн. 19коп. інфляційних втрат.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що, на виконання укладеного між ним і відповідачем договору від 28.01.2014 № 2492/14-КП-12, позивач поставив, протягом січня - грудня 2014р., а відповідач прийняв природний на загальну суму 89 657 656 грн. 20 коп. Відповідач розрахувався за поставлений газ частково, заборгованість складає 48 865 488 грн. 53 коп. Позивач просить стягнути вказану заборгованість, а також нараховані відповідачу, у звязку з несвоєчасною сплатою цієї заборгованості, 14 265 914 грн. 79коп. пені, 1 894 264 грн. 10коп. 3% річних та 29 403 046 грн. 19коп. інфляційних втрат.

11.03.2016 порушено провадження по справі і справа призначена до розгляду в судовому засіданні 06.04.2016р. Судове засідання відкладалось до 11.05.2016р.

В судовому засіданні 11.05.2016р. представником позивача надані додаткові документальні докази (долучені до матеріалів справи).

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому частково визнав заявлені позовні вимоги, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені 7 482 447грн. 84коп., 3% річних 1175048грн. 76 коп., індексу інфляції 6020526грн. 99коп. та зменшити розмір пені на 99,9% (відзив з додатками долучений до матеріалів справи). Також відповідачем надано контррозрахунок заявлених до стягнення сум.

Представником відповідача в судовому засіданні 11.05.2016р. заявлено клопотання про продовження строку розгляду спору.

Клопотання було подано згідно зі ст. 22 ГПК України, судом прийнято та задоволено.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів № 711/09-05/16 від 25.05.2016р., справу № 908/658/16, в звязку зі складністю предмету спору, було передано на розгляд колегії у складі: головуючий суддя Кутіщева-Арнет Н.С., суддя Алейнікова Т.Г., суддя Смірнов О.Г. Справу прийнято до колегіального розгляду, судове засідання призначено на 11.07.2016р.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 08.07.2016р., справу №908/658/16, в звязку з перебування судді Алейнікової Т.Г. у відпустці, було передано на розгляд колегії у складі: головуючий суддя Кутіщева-Арнет Н.С., суддя Гончаренко С.А., суддя Смірнов О.Г. Справу прийнято до колегіального розгляду, судове засідання призначено на 11.07.2016р.

В судовому засіданні оголошувалась перерва до 22.08.2016р. Судове засідання переносилось на 29.08.2016р.

25.05.2016р. до суду від відповідача надійшло клопотання про надання відстрочки виконання рішення суду до 31.12.2016р.

Клопотання подано згідно зі ст. 22 ГПК України, судом прийнято до розгляду.

29.08.2016р. до суду від відповідача надійшло повторно клопотання про надання відстрочки виконання рішення суду до 31.12.2016р.

Клопотання подано згідно зі ст. 22 ГПК України, судом прийнято до розгляду і залишено без задоволення.

29.08.2016р. від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення до відзиву на позовну заяву (долучені до матеріалів справи).

29.08.2016р. від відповідача надійшло клопотання про призначення та проведення судової експерти.

Клопотання подано згідно зі ст. 22 ГПК України, судом прийнято до розгляду.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовий процес проводився із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу.

Розгляд справи закінчено 29.08.2016р. оголошенням вступної та резолютивної частини рішення в присутності представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) закріплено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Відповідно до п. 2 цієї статті, підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Зобовязанням, відповідно до п. п. 1, 2 ст. 509 цього Кодексу, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

28.01.2014 між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі - позивач, продавець) та Концерном Міські теплові мережі був укладений договір № 2492/14-КП-13 купівлі-продажу природного газу.

За своєю правовою природою договір, укладений між позивачем та відповідачем, є договором поставки.

В силу положень ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Статтею 655 ЦК України передбачено, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до розділу 1 договору, продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається релігійними організаціями, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.

Пунктом 2.1. договору встановлено, що продавець передає покупцю з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 24 516, 000 тис.куб.м.

На виконання п. 2.1. договору, позивач поставив протягом січня - грудня 2014р., а відповідач прийняв природний на загальну суму 89 657 656, 20 грн., що підтверджуються актами приймання - передачі природного газу від 31.01.2014р., від 28.02.2014р., від 31.03.2014р., 30.04.2014р., 31.05.2014р., 30.06.2014р., 31.07.2014р., 31.10.2014р., 30.11.2014р., 31.12.2014р. б/н на загальну суму 89 657 656, 20 грн.

Стаття 692 ЦК України визначає обовязок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 6.1. договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати обсягів газу протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу.

Стаття 193 Господарського кодексу України (надалі ГК України) передбачає, що субєкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст.526 ЦК України. Так, зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

Відповідач взяті на себе зобовязання за договором в частині повної та своєчасної оплати вартості отриманого природного газу виконав частково, заборгованість на день звернення позивача в суд складала 48 865 488 грн. 53 коп., що підтверджується проведеною між сторонами по справі звіркою розрахунків, визнано відповідачем і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 611 ЦК України одним з наслідків порушення зобовязань є сплата неустойки, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Також, у відповідності до ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання покупцем (відповідачем по справі) пункту 6.1. умов цього договору, він зобовязується сплатити продавцю (позивач по справі), крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Вимоги позивача про стягнення пені, річних і інфляційних втрат законні і обґрунтовані.

Між тим, позивачем не вірно здійснений розрахунок вказаних нарахувань у звязку з тим, що, зокрема:

- при зарахуванні коштів порушено порядок їх зарахування, встановлений Порядком розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 №217.

Перевіривши надані суду розрахунки та контррозрахунок відповідача, судом встановлено, що сума пені, яка підлягає стягненню складає 3 234 950 грн. 12 коп. В решті предявленої до стягнення суми слід відмовити, як предявленій необґрунтовано з порушення норм діючого законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не передбачено договором.

В своєму розрахунку позивач безпідставно включає до періоду прострочення дні фактично проведених оплат, що підтверджується наступним.

Відповідно до п. 1.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Окрім того, відповідно до п. 3 вказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14, інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожний період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Згідно з Законом України Про індексацію грошових доходів населення, індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті Урядовий курєр. Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України Про інформацію є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Розмір боргу, з урахуванням індексу інфляції, визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Судом перевірений розрахунок 3% річних і інфляційних втрат. Фактично розмір цих нарахувань складає, який підлягає стягненню складає: 483400грн. 94 коп. 3% річних, 3 696 035 грн. 84 коп. суми індексу інфляції.

Відповідач заявив клопотання про зменшення пені на 99,9%, а також відстрочити виконання рішення до 31.12.2016, посилаючись, зокрема, на наступне:

На сьогоднішній день фінансова ситуація концерну Міські теплові мережі ускладнена обовязковістю проведення розрахунків за електроенергію та водопостачання, що необхідні для вироблення теплової енергії. А для своєчасних розрахунків грошових коштів після розподілу відповідно до Порядку № 217 не вистачає у значних розмірах, оскільки, як зазначено вище, всі грошові кошти від споживачів теплової енергії не потрапляють в розпорядження концерну Міські теплові мережі, а перераховуються практично у 100-відсотковому розмірі на рахунок публічного акціонерного товариству Національна акціонерна компанія Нафтогаз України. Тоді як надходження від споживачів теплової енергії - це єдиний дохід відповідача.

Пунктом 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) передбачено право господарського суду при прийнятті рішення зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Відповідно до п. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Крім того, відповідно до п. 6 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення. При цьому слід застосовувати положення ст. 121 ГПК України.

Відповідно до ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд, який видав виконавчий документ, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок його виконання.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При цьому, слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд враховує матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи, зокрема вчинення ним дій спрямованих на погашення існуючої заборгованості.

Суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України. За наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення суду чи унеможливлюють його, господарський суд має право відстрочити або розстрочити його виконання.

Враховуючи викладене, взявши до уваги інтереси обох сторін, ступінь вини боржника, суд не знаходить підстав для задоволення клопотань про зменшення суми пені на 99,9% та надання відстрочки виконання рішення до 31.12.2016р. Крім того, слід врахувати також, що перевірений судом розрахунок позивача щодо суми пені, 3% та індексу інфляції значно є меншим, чим було предявлено внаслідок чого суд частково задовольнив позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 173, 193, 230, 232 ГК України, ст. 625 ЦК України, ст. ст. 3, 22, 28, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 87 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства Міські теплові мережі (бул.Гвардійський, буд.137, м.Запоріжжя, 69091; ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (вул. Б.Хмельницького, буд. 6, м. Київ, 01001; ) 48 865 488 (сорок вісім мільйонів вісімсот шістдесят пять тисяч чотириста вісімдесят вісім) грн. 53 коп. основного боргу, 3 234 950 (три мільйоні двісті тридцять чотири тисячі девятсот пятдесят) грн. 12грн. пені, 483 400 (чотириста вісімдесят три тисячі чотириста) грн. 94 річних, 3 696 035 (три мільйоні шістсот девяносто шість тисяч тридцять пять) грн. 84коп. індексу інфляції, 206 700 (двісті шість тисяч сімсот)грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його підписання.

Дата підписання « 02» вересня 2016р.

Присутнім в судовому засіданні представникам сторін судом розяснено ст. 87 ГПК України.

Головуючий Н.С. Кутіщева-Арнет

Судді С.А. Гончаренко

ОСОБА_1