КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2016 р. Справа№ 925/252/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Кропивної Л.В.

Смірнової Л.Г.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін:

від позивача - Черноіваненко Д.О.представник за довіренівстю;

від відповідача - Рожко П.В. представник за довіренівстю;

від прокуратури - Колодчина Р.В.

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області

на рішення господарського суду Черкаської області від 28.04.2016 року

по справі №925/252/16 (суддя: Васянович А.В.)

За позовом Приватного підприємства "Промелектробуд -2000"

до Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області

про стягнення 405 679 грн.77 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 28.04.2016 року по справі №925/252/16 позов задоволено повністю.

Не погодившись із прийнятим рішенням, головне управління державної казначейської служби України у Черкаській області звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Черкаської області від 28.04.2016 року по справі №925/252/16 скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.06.2016 року апеляційну скаргу головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області прийнято до провадження.

Розпорядженням №09-52/3917/16 від 16.08.2016 року призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв'язку з перебуванням суддів Дідиченко М.А. та Руденко М.А. у відпустці.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу суддів від 16.08.2016 року, в зв'язку з перебуванням суддів Дідиченко М.А. та Руденко М.А. у відпустці, які не є головуючим суддею, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя Чорна Л.В. судді: Кропивна Л.В., Смірнова Л.Г.

Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області вимоги апеляційної скарги підтримує, просить апеляційний господарський суд рішення господарського суду Черкаської області від 28.04.2016 року скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Представник прокуратури вимоги апеляційної скарги підтримує, просить апеляційний господарський суд рішення господарського суду Черкаської області від 28.04.2016 року скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Приватне підприємство "Промелектробуд -2000" проти апеляціної скарги заперечує, просить суд рішення господарського суду Черкаської області від 28.04.2016 року залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, з підстав викладених у відзиві.

У відповідності до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 25.03.2014 року у справі №925/334/14 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області на користь приватного підприємства "Промелектробуд-2000" 500 265,60 грн. боргу та 10 005,31 грн. судового збору. 07.04.2014 року видано наказ на примусове виконання рішення.

Рішення суду відповідачем не виконано, на підставі чого позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 29 111,35 грн. 3% річних нарахованих за період з 08.04.2014 року по 15.03.2016 року та 376 568,42 грн. інфляційних втрат - за період з 08.04.2014 року по 01.02.2016 року на суму боргу 500 265,60 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодекс України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Разом з цим, відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Посилання апелянта на ст.48 Бюджетного кодексу України, не заслуговують на увагу, оскільки по-перше: позов пред'явлено щодо стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань, які не є зобов'язаннями, взятими учасником бюджетного процесу, по-друге: відсутність бюджетних коштів на рахунку відповідача не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Крім того, ч.1 ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" визначено, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та забов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно ч.4 ст.3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях від 29.06.2004 у справі «Войтенко проти України» та від 18.10.2005 у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Юліус проти України» вказав, що відсутність відповідних асигнувань у Державному бюджеті не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Враховуючи викладене, судом правомірно стягнуто 3% річних та інфляційних втрат.

Доводи наведені в апеляційній скарзі колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що господарським судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

За наведених у даній постанові обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду Черкаської області від 28.04.2016 року у справі № 925/252/16.

Зважаючи на відмову в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на відповідача (апелянта).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Черкаської області від 28.04.2016 року по справі №925/252/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали справи №925/252/16 повернути до господарського суду Черкаської області.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Л.В. Кропивна

Л.Г. Смірнова