ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"25" серпня 2016 р. Справа № 911/2701/16

Суддя: Наріжний С.Ю., розглянувши матеріали

за заявою боржника ОСОБА_1 підприємства «Прод Екто», Київська обл., м. Біла Церква ()

про порушення справи про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

до господарського суду Київської області звернувся боржник ОСОБА_2 підприємство «Прод Екто» із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство, з підстав, як вказує заявник, з нездатністю задовольнити вимоги кредитора за грошовими зобов'язаннями у сумі 25072,52 грн. та на підставі ст. 11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі також: «Закон про банкрутство»).

Подана заява не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України та Закону про банкрутство з огляду на наступне.

Так, частинами 2, 3 статті 10 Закону про банкрутство визначено, що право на звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство мають боржник, кредитор. Справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом. Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Згідно ст. 11 Закону про банкрутство, до заяви про порушення справи про банкрутство додаються: докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом він не підлягає сплаті; довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; докази того, що сума безспірних вимог кредитора (кредиторів) сукупно становить не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, якщо інше не передбачено цим Законом; рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили; відповідна постанова органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора; докази того, що сума вимог кредитора (кредиторів) не забезпечена повністю заставою майна боржника (за наявності застави).

До заяви боржника додаються також: установчі документи боржника - юридичної особи; бухгалтерський баланс боржника на останню звітну дату; перелік кредиторів боржника, вимоги яких визнаються боржником, із зазначенням загальної суми грошових вимог усіх кредиторів, а також щодо кожного кредитора - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків (за наявності), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов'язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов'язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором; перелік майна боржника із зазначенням його балансової вартості та місцезнаходження, а також загальна балансова вартість майна; перелік майна, що перебуває у заставі або є обтяженим у інший спосіб, його місцезнаходження, вартість, а також інформація про кредиторів, на користь яких вчинено обтяження майна боржника, їх ім'я або найменування, місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційні коди юридичних осіб або реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності), суми їх грошових вимог, підстави виникнення зобов'язань, а також строки їх виконання згідно із законом або договором; довідка органів приватизації (органів, уповноважених управляти об'єктами державної власності) стосовно наявності або відсутності на балансі підприємства, щодо якого порушено справу про банкрутство, державного майна, що в процесі приватизації (корпоратизації) не увійшло до його статутного капіталу; перелік осіб, що мають невиконані зобов'язання перед боржником, із зазначенням вартості таких зобов'язань, терміну виконання та підстав виникнення; відомості про всі рахунки боржника, відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах, їх реквізити; відомості про всі рахунки, на яких обліковуються цінні папери, що належать боржнику, їх реквізити; протокол загальних зборів (конференції) працівників боржника, відповідне рішення первинної профспілкової організації боржника (за наявності кількох первинних організацій - їхнє спільне рішення), на яких обраний представник працівників боржника для участі у справі про банкрутство, якщо такі збори (конференція) відбулися до подачі заяви боржника до господарського суду; копія спеціального дозволу на провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею, а в разі закінчення терміну дії такого дозволу - довідка про наявність у боржника матеріальних носіїв секретної інформації (технічної документації, виробів, їхніх дослідних зразків тощо); рішення власника майна (органу, уповноваженого управляти майном) боржника про звернення до господарського суду із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство; інші документи, які підтверджують неплатоспроможність боржника.

Боржник подає заяву до господарського суду за наявності майна, достатнього для покриття судових витрат, якщо інше не передбачено цим Законом.

Боржник зобов'язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство у разі виникнення таких обставин: задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов'язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (загроза неплатоспроможності); під час ліквідації боржника не у зв'язку з процедурою банкрутства встановлено неможливість боржника задовольнити вимоги кредиторів у повному обсязі; в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно правової позиції, викладеної в п. 12 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 «Про Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI)» вказано, що відповідно до частини третьої статті 10, частини першої статті 15 Закону неплатоспроможністю визнається неспроможність боржника задовольнити безспірні вимоги кредитора (кредиторів) у розмірі не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати протягом трьох місяців після відкриття виконавчого провадження.

Виходячи з системного аналізу частини третьої статті 10, частини п'ятої статті 11, частини першої статті 15 Закону, загрозою неплатоспроможності є виникнення конкуренції грошових вимог кредиторів у виконавчому провадженні, внаслідок якої задоволення вимог одного або кількох кредиторів у розмірі не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати призведе до неможливості виконання грошових зобов'язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами. При цьому дотримання заявником відповідного тримісячного строку не вимагається.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», ставка мінімального розміру заробітної плати з 01.01.2016 визначена на рівні 1378,00 грн. (отже сума 300 мінімальних розмірів заробітної плати становить 413400,00 грн.).

Як вбачається з матеріалів поданої заяви, заявлені вимоги Боржник обґрунтовує тим, що у нього наявна заборгованість перед ТОВ «Торговий дім «Дім Сонця» на загальну суму 25072,52 грн., та вказана заборгованість підтверджена рішенням господарського суду Київської області від 13.04.2016 у справі № 911/783/16.

У зв'язку з наявністю зазначеної заборгованості і відсутністю у Боржника грошових коштів, як і будь-якого іншого майна, про що зазначає Боржник у заяві, власником Боржника прийнято рішення від 21.06.2016 про звернення до суду із заявою про порушення справи про банкрутство Боржника.

Разом з тим, вказана Боржником у заяві заборгованість перед кредитором у сумі 25072,52 грн. є меншою від суми 300 мінімальних розмірів заробітної плати, яка є обовязковою для порушення провадження у справі про банкрутство боржника. Також Боржником не надано жодних доказів щодо можливості існування загрози неплатоспроможності, про що вказано вище.

Крім цього суд звертає увагу Боржника на те, що Боржником при подачі заяви про порушення провадження у справі про банкрутство взагалі не дотримано вимог ст. 11 Закону про банкрутство, які наведені вище, та вказані вимоги повинні бути виконані у разі повторного звернення з відповідною заявою.

Частиною 1 статті 14 Закону про банкрутство визначено, що господарський суд не пізніше пяти днів з дня надходження заяви про порушення справи про банкрутство відмовляє у її прийнятті, якщо до боржника заявлені вимоги, що не є безспірними.

Таким чином суд відмовляє у прийнятті заяви про порушення провадження у справі про банкрутство ОСОБА_1 підприємства «Прод Екто».

Суд звертає увагу заявника на те, що відмова у прийнятті заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. 86 ГПК України, ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 підприємства «Прод Екто» б/№, б/дати (вх. № 2789/16) про порушення провадження у справі про банкрутство ОСОБА_1 підприємства «Прод Екто» ().

Додаток заявнику: заява б/№, б/дати з додатками.

Суддя С.Ю. Наріжний