ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30 серпня 2016 р. Справа № 903/487/16

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Рівне

до відповідача: Державного підприємства "Шахта №1 "Нововолинська" правонаступник ВП "Шу" "Нововолинське" ДП "Волиньвугілля", м.Нововолинськ

про стягнення 98189,21 грн.

Суддя Дем'як В.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - підприємець (пенсійне посвідчення НОМЕР_2 від 13.07.2010р.), ОСОБА_2 - договір на надання правової допомоги та представництво інтересів в суді від 01.07.2016р.

від відповідача: не прибув

Суть спору: позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства "Шахта №1 "Нововолинська" правонаступник ВП "Шу" "Нововолинське" ДП "Волиньвугілля" про стягнення 98189,21 грн. заборгованості, в т.ч.: 19282,69грн. - основного боргу, 1583,29грн. - 3% річних, 17337,49грн. - збитків, завданих інфляцією за договором постачання №64/57 від 05.03.2012р. та 60000,00грн. - суму попередньої оплати за договором продажу вугілля №57 від 01.10.2013р.

В обґрунтування посилається на невиконання відповідачем умов договору постачання №64/57 від 05.03.2012р. та договору продажу вугілля №57 від 01.10.2013р. щодо повного та своєчасного розрахунку.

В підтвердження позовних вимог подав договір постачання №64/57 від 05.03.2012р., договір продажу вугілля №57 від 01.10.2013р., накладну №30 від 24.09.2013р., довіреність №583 від 24.09.2013р., платіжне доручення №454 від 30.10.2013р., №453 від 29.10.2013р., податкову накладну №30 від 24.09.2013р., лист від 30.11.2015р., претензію-вимогу від 02.02.2016р., лист від 02.02.2015р., лист від 16.02.2016р., акт звірки взаємних розрахунків від 26.02.2016р., від 01.11.2015р., акт звірки взаємних розрахунків станом на 1 червня 2015р.

Представник позивача через відділ документального забезпечення та контролю подав клопотання за вх. №01-54/7708/16 від 30.08.2016р., яким долучив докази надіслання відповідачу позовної заяви з додатками (опис вкладення) та акт виконаних робіт від 30.08.2016р.

В судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному об'ємі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в призначене судове засідання не прибув. 29.08.2016р. через відділ документального забезпечення та контролю подав клопотання за вх. №01-54/7666/16 , в якому просив розгляд справи проводити без представника та повідомив наступне:

- відповідно до додаткового передавального (уточнюючого балансу) на 30.06.2015 року за Державного підприємстві «Шахта № 1 «Нововолинська» рахується заборгованість перед позивачем в сум 79 282.69 грн.;

- заборгованість по одержаному авансу від ФО-П ОСОБА_1 і сумі 60 000.00 грн. (рядок 1635 «За одержаними авансами» та акт приймання передачі) та 19 282.69 грн. (рядок 1615 «Поточна кредиторська заборгованість за розрахунками за товари, роботи, послуги» та акт приймання-передачі) всього в сумі 79 282.69 грн., вказана заборгованість є несплаченою позивачу на час розгляду справи в суді у зв'язку з відсутністю відповідного державного фінансування.

- відповідно до отриманих відомостей з офіційного сайту Міністерства юстиції України відомості по Відокремленому підрозділу ВП «Шахтоуправління «Нововолинське» ДП «Волиньвугілля» (інд. код 36452904) відсутні, у зв'язку з чим надати витяг з ЄДР відносно вказаного суб'єкта господарювання є неможливим.

Додатково в підтвердження долучив до матеріалів справи: копію наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25.11.2014 року № 839; копію додаткового передавального (уточнюючий) балансу станом на 30.06.2015 року; копію акта приймання-передачі рядка 1635; копію акта приймання-передачі рядка 1615; копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців по Відокремленому підрозділу ВП «Шахтоуправління «Нововолинське» ДП «Волиньвугілля»; витяг з відомостей з ЄДР Міністерства юстиції України.

Оскільки, в матеріалах справи є всі достатні документи, необхідні для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про судовий розгляд справи без участі представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд,-

в с т а н о в и в:

05 березня 2012 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (постачальник) та ВП "Шу" "Нововолинське" ДП "Волиньвугілля" (покупець) укладено договір постачання №64/57 (а.с.9).

Згідно п. 1.1 договору постачальник зобов'язався передати в обумовлені цим договором терміни у власність покупця згідно попередніх замовлень товар за рекомендованими цінами, а покупець зобов'язався прийняти товар і оплатити його згідно рахунків та накладних.

Пунктом 3.2. договору встановлено, що за поставлений товар покупець здійснює оплату шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 14 днів з моменту отримання узгодженої партії товару.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що поставка товару здійснюється протягом 5 днів з моменту отримання замовлення на конкретну партію товару.

На виконання умов договору №164/57 від 05.03.2012р., позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 26580,00 грн. Даний факт стверджується видатковою накладною №30 від 24.09.2013р. (а.с.11).

01 жовтня 2013року між ВП «Шахтоуправління «Нововолинське» (продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець) був укладений договір продажу вугілля №57 (а.с.10).

Згідно п.1 договору продавець зобов'язався передати після попередньої форми оплати вартості вугілля, а покупець - оплатити і прийняти та провести повні розрахунки за вугілля марки ДГР в кількості 100тон.

Відповідно до п.3.1. договору оплата за вугілля проводиться шляхом 100% попередньої оплати його вартості на поточний рахунок продавця.

Пунктом 3.6. договору сторони передбачили суму договору 75960,00грн.

На виконання умов договору №57 підприємець ОСОБА_1 перерахував грошові кошти в сумі 60000,00грн., що підтверджується платіжними дорученнями №454 від 30.10.2013р., №453 від 29.10.2013р. (а.с.13-14).

Між тим, продавець свої зобов'язання за договором не виконав і поставку вугілля не здійснив.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Позивачем 01.02.2016р. на адресу відповідача надсилались претензія-вимога вих. № 2 про сплату заборгованості (а.с. 17).

16.02.2016р. ДП «Шахта №1 «Нововолинська» надіслало відповідь на претензію, в якій повідомило, що на даний час погасити заборгованість в розмірі 79282,69грн. немає можливості, у зв'язку з відсутністю належного фінансування (а.с.20).

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України, ст.11 Цивільного кодексу України обов'язки суб'єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, непередбачених законом, але таких які йому не суперечать.

Згідно із Наказом міністерства енергетики та вугільної промисловості України №839 від 25.11.2014р. виділено із складу ДП «Волиньвугілля» технічну одиницю «Шахта №1 «Нововолинська» відокремленого підрозділу «Шахтоуправління «Нововолинське» і створено на її базі ДП «Шахта №1 «Нововолинська» (адреса: м.Нововолинськ, вул. Шахтарська,42). Додатково підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ДП «Шахта №1 «Нововолинська».

Відповідно до додаткового передавального (уточнюючого) балансу на 30.06.2015р. за ДП «Шахта №1 «Нововолинська» рахується заборгованість перед позивачем в сумі 79282,69грн.

Як встановлено, між сторонами виникли цивільні права та обов'язки на підставі договору постачання № 64/57 від 05.03.2012р. та договору продажу вугілля №57 від 01.10.2013р. (а.с.9-10).

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов'язання. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності із ст.610, п. 1 ст. 611, п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи зазначене, позовна вимога про стягнення з відповідача 79282,69 грн. основної заборгованості, підставна та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку із зазначеними обставинами, нараховані позивачем 3% річних за період з 09.10.2013р. по 11.07.2016р. в сумі 1569,03 грн. та інфляційні витрати за період з 09.10.2013р. по 31.05.2016р. в сумі 17337,49грн. за договором №64/57 від 05.03.2012р. нараховані підставно та підлягають до задоволення.

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості підтверджені матеріалами справи, відповідачем не спростовані та підлягають задоволенню в сумі 98189,21 грн., в т.ч.: 19282,69грн. - основного боргу, 1583,29грн. - 3% річних, 17337,49грн. - збитків, завданих інфляцією за договором постачання №64/57 від 05.03.2012р. та 60000,00грн. - суму попередньої оплати за договором продажу вугілля №57 від 01.10.2013р.

Подаючи позов до суду позивач просив стягнути 1000,00 грн. витрат на послуги адвоката.

При цьому, щодо розміру суми, яка підлягає відшкодуванню за послуги адвоката судом враховано приписи абзацу 2 п. 6.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", в якому зазначено, що суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Позивач у справі оплату послуг адвоката підтвердив договором про надання правової допомоги та представництво інтересів в суді від 01.07.2016р., платіжним дорученням №244 від 04.08.2016р., актом виконаних робіт від 30.08.2016р.

Приймаючи до уваги наведене вище, виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає підставним та обґрунтованим стягнення з відповідача на користь позивача витрати по оплаті послуг адвоката в розмірі 1000,00грн.

Оскільки, розгляд справи в суді доведено з вини відповідача, то судові витрати по справі, які складаються із судового збору в сумі 1472,84 грн. та витрати на послуги адвоката на підставі ст. 44,49 ГПК України, слід покласти на нього.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про підставність заявлених позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 144, 174, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 509, 526, 527, 530, 610, 611, 612, 625, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Шахта №1 "Нововолинська" (45400, Волинська обл., м.Нововолинськ, вул. Шахтарська,42, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) 98189,21 грн. заборгованості, в т.ч.: 19282,69грн. - основного боргу, 1583,29грн. - 3% річних, 17337,49грн. - збитків, завданих інфляцією за договором постачання №64/57 від 05.03.2012р., 60000,00грн. - суму попередньої оплати за договором продажу вугілля №57 від 01.10.2013р., 1472,84 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору та 1000,00грн. - судових витрат пов'язаних з послугами адвоката.

Рішення господарського суду, у відповідності до ст.85 ГПК України, набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 цього Кодексу.

Повний текст

рішення складено

31.08.2016р.

Суддя В. М. Дем`як