РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2016Справа №910/11670/16

За позовомРегіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
продострокове розірвання договору та повернення майна

Суддя Дупляк О. М.

Представники сторін:

від позивача: Харченко Р.І. за довіреністю;
від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про дострокове розірвання договору та повернення майна.

Ухвалою Господарського суду міста Києва порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 11.07.2016. Вказаною ухвалою також відстрочено позивачу сплату судового збору за подання позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі.

Через відділ канцелярії Господарського суду міста Києва 11.07.2016 від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (вих. б/н від б/д), яким відповідач просив суд зупинити провадження у справі до набрання законної сили рішенням у пов'язаній із нею господарській справі № 910/9415/16.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 розгляд справи відкладено на 15.08.2016.

Від Київського національного університету технологій та дизайну 05.08.2016 через відділ канцелярії господарського суду надійшла заява про залучення третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача (вих. № 01-09/1847 від 02.08.2016), якою просив залучити його до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, оскільки рішення у справі вплине на його права та обов'язки щодо однієї із сторін. До заяви вих. № 01-09/1847 від 02.08.2016 Київського національного університету технологій та дизайну була також додана його заява про залучення третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача (вих. № 01-09/1845 від 02.08.2016), якою заявник просив залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерство освіти і науки України.

Від відповідача через відділ канцелярії господарського суду 15.08.2016 надійшов відзив (вих. б/н від 15.08.2016).

В судових засіданнях 15.08.2016 та 16.08.2016 судом оголошувалися перерви до 16.08.2016 та 23.08.2016 відповідно.

При цьому, в судовому засіданні 16.08.2016 відповідачем була подана заява про відкликання клопотання про зупинення провадження у справі (вих. б/н від 15.08.2016), відповідно до якої відповідач просив суд не розглядати його клопотання про зупинення провадження у справі.

Через відділ канцелярії господарського суду 23.08.2016 від відповідача надійшли пояснення (вих. б/н від 23.08.2016).

В судове засідання 23.08.2016 представники сторін з'явилися, надали суду усні пояснення по суті справи, представник позивача подав в судовому засіданні клопотання про долучення документів до матеріалів справи. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив.

Клопотання відповідача про зупинення провадження у справі (вих. б/н від б/д) судом не розглядалося, з огляду на заяву відповідача про його відкликання.

В задоволенні заяв Київського національного університету технологій та дизайну про залучення третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача (вих. № 01-09/1847 від 02.08.2016 та вих. № 01-09/1845 від 02.08.2016) судом було відмовлено, оскільки рішення у даній справі не вплине на права та обов'язки Міністерства освіти і науки України на його права та обов'язки щодо однієї із сторін у справі. Щодо впливу рішення у даній справі на права та обов'язки Київського національного університету технологій та дизайну, як балансоутримувача нерухомого майна щодо однієї із сторін у справі, суд зазначає, що правовідносини балансоутримувача та відповідача регулюються самостійними окремими договорами, що прямо передбачено п. 5.11. договору оренди нерухомого майна № 5218 від 23.03.2010.

Позовні вимоги мотивовані істотним порушенням з боку позивача умов договору оренди нерухомого майна № 5218 від 23.03.2010 (з урахуванням додаткового договору від 25.04.2016 № 5218/06 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна № 5218 від 23.03.2010), в частині проведення незалежної оцінки орендованого згідно договору нерухомого майна.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з тих підстав, що ним були вчинені всі залежні від нього дії для виконання умов договору оренди нерухомого майна № 5218 від 23.03.2010 (з урахуванням додаткового договору від 25.04.2016 № 5218/06 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна № 5218 від 23.03.2010), в частині проведення оцінки нерухомого майна, і невиконання ним вказаної умови є наслідком дій самого позивача.

У судовому засіданні 23.08.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на які посилається позивач та відповідач, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджується матеріалами справи, 23.03.2010 між позивачем, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, було укладено договір оренди № 5218 нерухомого майна, що належить до державної власності (далі за текстом - договір), відповідно до п. 1.1. якого, орендодавець передає, а орендар - приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежиле приміщення, площею 86, 90 кв. м. гаражного боксу, розміщене за адресою: АДРЕСА_1, що знаходиться на балансі Київського національного університету технологій та дизайну (далі за текстом - майно, орендоване майно), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 31.07.2009 і становить 378 265, 00 грн.

Майно передається в оренду з метою розміщення автомийки (п. 1.2. договору).

Згідно з п. 5.10 договору орендар зобов'язався у разі припинення або розірвання договору повернути орендодавцеві/балансоутримувачу орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

Відповідно до п. 10.1. договору останній укладено строком на один рік, що діє з 23.03.2010 до 23.03.2011 включно.

У разі припинення або розірвання договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю/балансоутримувача. Майно вважається повернутим орендодавцю/балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання - передавання(п.10.9., 10.10 договору).

Додатковими договорами № 5218/01 від 04.04.2011, № 5218/02 від 23.03.2012, № 5218/03 від 12.03.2013, № 5218/04 від 22.03.2013, № 5218/05 від 29.05.2013, № 5218/06 від 25.04.2016 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна № 5218 від 23.03.2010 сторони неодноразово продовжували строк дії договору.

Зокрема, п. 1 додаткового договору № 5218/06 від 25.04.2016 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна № 5218 від 23.03.2010 сторони визначили, що договір продовжено сроком на 2 роки і 11 місяців, що діє з 30.04.2016 до 31.03.2019 включно.

В пункті 2 додаткового договору № 5218/06 від 25.04.2016 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна № 5218 від 23.03.2010 сторони домовилися про наступне:

"Орендар зобов'язується провести незалежну оцінку орендованого згідно договору оренди № 5218 від 23.03.2010 нерухомого майна, що є державною власністю, на нову дату 31.03.2016, відповідно до вимог Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440;

укласти договір про внесення змін до договору оренди № 5218 від 23.03.2010 зі зміною вартості об'єкту оренди, визначеною згідно з новим звітом, та як наслідок зміною орендної плати за базовий (перший) місяць оренди;

сплатити різницю в орендній платі, якщо така виникне внаслідок переоцінки орендованого державного нерухомого майна".

Пунктом 3 додаткового договору № 5218/06 від 25.04.2016 до договору сторони узгодили, що чинність договору припиняється в разі порушення орендарем умов передбачених п. 2 додаткового договору № 5218/06 від 25.04.2016 до договору.

Всі інші умови договору залишені сторонами незмінними.

Із матеріалів справи вбачається, що у травні 2016 розу позивач звернувся до відповідача із пропозицією про дострокове розірвання договору оренди № 5218 від 23.03.2010 вих. № 30-06/5920 від 31.05.2016, якою позивач з огляду на систематичне порушення відповідачем умов договору пропонував розірвати договір та вимагав у 20 -денний термін повернути орендоване майно за актом, та провести повний розрахунок по орендній платі.

Також, із матеріалів справи вбачається, що відповідач неодноразово звертався до балансоутримувача з проханням надати інформацію по майну для його оцінки; що на момент розгляду справи у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем за договором; що вимоги договору щодо страхування майна виконані відповідачем, докази чого були додані відповідачем до його відзиву (вих. б/н від 15.08.2016).

Конкурс з відбору суб'єктів оціночної діяльності, як вбачається із поданих самим позивачем доказів, був проведений позивачем 23.05.2016.

Також судом враховано лист позивача від 23.02.2016 № 30-06/2000, адресований відповідачу, згідно з яким позивач, посилаючись на Положення про конкурсний відбір суб"єктів оціночної діяльності від 29.08.2011 № 1270 повідомив орендаря (відповідача) про те, що суб"єкт оціночної діяльності в двотижневий термін, після виходу публікації про підсумки конкурсу самостійно зобов"язаний звернутися до відповідача як орендаря щодо підписання договору на проведення оціночних робіт та виконання звіту з оцінки майна.

Предметом позову у справі є матеріально - правова вимога позивача до відповідача про розірвання договору та повернення майна.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що між сторонами укладено договір найму.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до положень ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ст. 763 ЦК України).

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 530 ЦК України внормовано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Додатковий договір № 5218/06 від 25.04.2016 до договору не містить строку протягом якого відповідач був зобов'язаний виконати обов'язки щодо проведення незалежної оцінки орендованого згідно договору нерухомого майна на дату - 31.03.2016, щодо укладення договору про внесення змін до договору зі зміною вартості об'єкту оренди, визначеною згідно з новим звітом та щодо сплати різниці в орендній платі, якщо така виникне внаслідок переоцінки орендованого державного нерухомого майна. Відповідно в силу приписів ч. 2 ст. 530 ЦК України відповідні зобов'язання у відповідача виникають з моменту пред'явлення відповідної вимоги.

Доказів направлення позивачем відповідачу вимоги в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України щодо виконання зобов'язань, визначених п. 2 додаткового договору № 5218/06 від 25.04.2016 до договору матеріали справи не містять. З огляду на вказане, суд дійшов висновків, що така вимога не направлялася позивачем відповідачу та що строк виконання відповідних зобов'язань не настав.

Відповідно до положень ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до статті 188 Господарського кодексу України розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Сторона договору, яка вважає за необхідне розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо розірвання договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Таким чином, підставою для розірвання договору в судовому порядку може бути істотне порушення умов договору однією із сторін. У даному випадку, як стверджує позивач, таким порушенням є невиконання відповідачем обов'язків: щодо проведення незалежної оцінки орендованого майна; щодо укладення договору про внесення змін до договору зі зміною вартості об'єкту оренди, визначеною згідно з новим звітом; щодо сплати різниці в орендній платі, якщо така виникне внаслідок переоцінки орендованого державного нерухомого майна.

Положеннями статей 610, 612 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідачем умови договору щодо проведення оцінки майна на дату 31.03.2016, внесення відповідних змін до договору та сплати різниці орендної плати пов'язаної з цим порушені не були, оскільки згідно положень ч. 2 ст. 530 ЦК України строк виконання зобов'язання для відповідача за договором не настав. І будь - яких інших доказів із яких би вбачалося порушення та/або істотне порушення відповідачем умов договору матеріали справи не містять.

Судом також, враховано положення ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні, відповідно до яких замовниками проведення незалежної оцінки майна (у випадках обов'язковості її проведення виступають органи державної влади шляхом укладання договорів з суб'єктами оціночної діяльності - суб'єктами господарювання визначеними на конкурсних засадах. Та прийнято до уваги, що відповідний конкурс був проведений позивачем 23.05.2016, та що відповідач, зі свого боку, намагався вчинити доступні йому дії для виконання його зобов'язань за договором, в частині проведення незалежної оцінки майна.

Отже, договір наразі є чинним, його умови з боку відповідача жодним чином порушені не були, і відповідно у суду відсутні підстави для задоволення вимог позивача про розірвання договору та повернення майна. При цьому надані позивачем до суду листи позивача від 04.02.2016 за вих. № 30-06/1180, від 31.05.2016 за вих. № 30-06/5920, адресовані відповідачу, з пропозицією про дострокове розірвання договору не спростовують вищезазначених висновків суду про відсутність правових підстав для розірвання спірного договору оренди з заявлених позивачем підстав.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин та враховуючи вищевикладене, позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що відповідно до ст. 44 ГПК України позивачем понесені судові витрати, пов'язані з розглядом справи, то зазначені витрати відшкодовуються за рахунок позивача (ст. 49 ГПК України).

Керуючись ст. ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву (01032, м. Київ, бул. Т. Шевченка, буд. 50 - Г; ідентифікаційний код 19030825) на користь Державного бюджету України (отримувач платежу: ГУ ДКСУ у м. Києві, код отримувача: 37993783, банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку: 820019, р/р 3001) 2 756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн 00 коп. судового збору.

3. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.08.2016.

Суддя О. М. Дупляк