РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2016Справа №910/12771/16

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/12771/16

за позовом комунальної організації «Київмедспецтранс»;

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1;

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору стороні

відповідача: 1) приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна»;

2) ОСОБА_2;

про відшкодування збитків на суму 102 885,47 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Шкурай Н.М., довіреність № 420-2 від 16.04.2015р.;

Бахуринський І.М., довіреність № 26-1 від 26.02.2014р.

від відповідача: ОСОБА_5, довіреність № 453 від 03.08.2016р.;

від третьої особи-1: не з'явилися;

від третьої особи-2: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулась комунальна організація «Київмедспецтранс» (надалі - позивач) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - відповідач) про відшкодування збитків на суму 102 885,47 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в результаті ДТП, яка сталася 18.12.2015р. було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб - спеціалізований автомобіль швидкої медичної допомоги марки «Peugeot», державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія комунальної організації «Київмедспецтранс», у зв'язку з чим позивачу завдано шкоди, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, позивач отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки водій, якого визнано винним у скоєнні ДТП, є працівником відповідача та завдав шкоду під час виконання своїх службових обов'язків, позивач на підставі ч. 1 статті 1172 Цивільного кодексу України звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2016р. порушено провадження у справі № 910/12771/16, залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору стороні відповідача - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» та розгляд справи призначений на 11.08.2016р.

09.08.2016р. через канцелярію суду від позивача надійшли витребувані судом докази.

10.08.2016р. від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнає, посилаючись на те, що особа, яка була визнана винною у ДТП не перебуває і ніколи не перебувала у трудових відносинах з відповідачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2016р. розгляд справи було відкладено на 01.09.2016р., у зв'язку з необхідністю витребування нових доказів по справі, а також залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору стороні відповідача - ОСОБА_2.

31.08.2016р. через відділ діловодства суду від відповідача отримано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження того, що винний у вчиненні ДТП ОСОБА_2 не працював у відповідача.

01.09.2016р. через відділ діловодства суду від третьої особи-2 надійшло письмове пояснення по суті спору.

Присутній у судовому засіданні 01.09.2016р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в засіданні суду підтримав свої заперечення, наведені у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи-1 в судове засідання не з'явився, про причини неявки господарський суд не повідомив.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

З постанови Дарницького районного суду міста Києва від 28.01.2016р. у справі № 753/811/16-п, вбачається, що 18.12.2015р. о 15 год. 05 хв. на перехресті вул. Єрмака- вул. Куренівська в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «КАМАЗ», державний номер НОМЕР_2, що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (відповідач), перед виїздом не перевірив і не забезпечив комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу, і при повороті праворуч відкрилось кріплення лапи, яке висунулось та пошкодило автомобіль «Peugeot», державний номер НОМЕР_1, у зв'язку з чим автомобілі отримали механічні пошкодження.

Даною постановою суду ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340,00 грн.

Пошкоджений автомобіль згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на праві оперативного управління належить комунальній організації «Київмедспецтранс» (позивачу).

Як зазначає позивач, внаслідок вказаної ДТП пошкоджено автомобіль марки «Peugeot», державний номер НОМЕР_1, та позивачу, як власнику автомобіля завдано шкоду, визначену на підставі Звіту № 9496 від 19.10.2015р., складеного суб'єктом оціночної діяльності, згідно якого матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Peugeot» в результаті його пошкодження в ДТП, а саме: вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу складових, що підлягають заміні, складає 101 620,47 грн.

Також позивачем були понесені витрати по оплаті проведеної оцінки в сумі 1265 грн.

Таким чином, загальний розмір шкоди, заподіяної позивачу внаслідок скоєної ДТП складає 102 885,47 грн.

Як зазначено у позові, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «КАМАЗ», державний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю марки «Peugeot», державний номер НОМЕР_1, була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Україна».

Так, 23.12.2015р. позивачем було направлено рекомендованим листом від 18.12.2015р. з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу ПрАТ «Страхова компанія «Україна» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (з доданими документами), що сталася 18.12.2015 року, але зазначений пакет документів Укрпоштою було повернуто позивачу по причині відсутності ПрАТ «СК «Україна» за адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, 42-Г та закінченням терміну зберігання кореспонденції, у зв'язку з неотриманням її в місячний термін.

Позивач зазначає, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг Розпорядженням від 30.04.2015 року № 906 «Про анулювання ліцензії на провадження страхової діяльності Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», постановила: анулювати ліцензію Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на провадження страхової діяльності у формі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначене розпорядження набрало чинності 08.05.2015 року.

Водночас, в постанові Дарницького районного суду міста Києва по справі № 753/811/16-п зазначено, що ОСОБА_2, працює у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 водієм, а також автомобіль НОМЕР_3, належить на праві власності ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України, юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

А тому, позивачем 18.04.2016р. на адресу відповідача рекомендованим листом було направлено претензію за № 533-5 з доданими документами з вимогою відшкодувати завдані збитки в сумі 102 885,47 грн., однак поштове відправлення було повернуто на адресу позивача по причині закінченням строку зберігання кореспонденції, у зв'язку з неотриманням її в місячний термін.

Враховуючи вищевикладені обставини, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача завдані збитки на суму 102 885,47 грн.

Дослідивши матеріали справи та зібрані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків (ч.1 статті 1172 ЦК України).

Судом встановлено, що на момент ДТП винна особа ОСОБА_2 не перебував у трудових відносинах із відповідачем та під час ДТП не виконував свої трудові обов'язки, що підтверджується листом ГУ ДФС у м. Києві ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві вих. № 8887/м/26-55-13-02 від 16.08.2016р. та не заперечується ОСОБА_2 у письмових поясненнях, поданих останнім 01.09.2016р. через відділ діловодства суду. Так, у своїх поясненнях ОСОБА_2 зазначає, що вину у вчиненні ДТП визнає, автомобіль марки «КАМАЗ», державний номер НОМЕР_2, брав у відповідача для власних цілей.

Водночас, в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_2 використовував автомобіль марки «КАМАЗ», державний номер НОМЕР_2, без відповідної правової підстави, оскільки за приписами чинного законодавства на даний час під час керування транспортним засобом достатньо мати свідоцтво про його реєстрацію. Факт добровільної передачі автомобіля марки «КАМАЗ», державний номер НОМЕР_2, у користування ОСОБА_2 підтверджується поясненнями відповідача, наведеними у відзиві на позовну заяву.

З урахуванням наведеного, суд, враховуючи встановлені обставини справи, дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми збитків у розмірі 102 885,47 грн. не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували правомірність пред'явлення позовних вимог саме до відповідача.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги комунальної організації «Київмедспецтранс» задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 06.09.2016р.

Суддя А.І. Привалов