ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" серпня 2016 р.Справа № 916/677/16

Господарський суд Одеської області у складі колегії суддів:

головуючий суддя - Мостепаненко Ю.І., судді: Смелянець Г.Є., Малярчук І.А.

при секретарі судового засідання Мукієнко Д.О.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (довіреність №1300 від 16.12.2015р.),

від відповідача ОСОБА_2 (довіреність №61 від 05.04.2016р.),

від третьої особи ОСОБА_3 (довіреність №36 від 01.08.2016р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом - державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України

до відповідача державного підприємства „Іллічівський морський торговельний порт

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Державної фінансової інспекції в Одеській області

про визнання недійсною умови договору та стягнення 450 669, 26 грн.

встановив:

Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Іллічівського морського порту) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт, в якому просило суд:

- визнати недійсною умову, яка міститься у додатку № 1 до договору від 18.10.2013р. № 137-В-ІЛФ-13/681-0 (десята колонка у таблиці), відповідно до якої встановлено щомісячну плату відшкодування земельного податку разом з ПДВ, який складає 65 393,03грн.;

- стягнути з ДП „ІМТП 423 671,20грн. безпідставно сплачених коштів у вигляді ПДВ .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18.10.2013 року між ДП Адміністрація морських портів України в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Іллічівського морського порту), та ДП Іллічівський морський торговельний порт (Порт) було укладено договір № 137-В-ІЛФ-13/681-0 про відшкодування витрат на сплату земельного податку. П.1.4 договору встановлено, що сума та розрахунок щомісячної плати відшкодування земельного податку наведено у Додатку № 1 до договору. Додатком № 1 до договору „Розрахунок відшкодування витрат на сплату земельного податку встановлено щомісячну плату відшкодування земельного податку в розмірі 326 965,13грн. та ПДВ в розмірі 65 393,03грн., - всього - 392 358,16грн.

Позивач зазначає, що включення до договору умови щодо оподаткування ПДВ операцій з компенсації земельного податку здійснювалось на підставі листа СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ Міндоходів № 1029/10/11-017 від 08.10.2013р.

При цьому, листом № 10319/6/99-99-19-04-02-15 від 11.06.2014р. Міністерство доходів і зборів України повідомило, що, з аналізу ст. ст. 185, 188 Податкового кодексу України, вбачається, що сплата реорганізованими державними підприємствами морського транспорту земельного податку та отримання компенсації від ДП Адміністрація морських портів України за понесені витрати зі сплати земельного податку не може розцінюватись як операція з постачання послуг для цілей оподаткування податком на додану вартість та кошти, які надійшли у вигляді компенсації з оплати земельного податку, до бази оподаткування не включаються та податком на додану вартість не оподатковуються.

З огляду на лист № 10319/6/99-99-19-04-02-15 від 11.06.2014р. Міністерство доходів і зборів, позивач вважає, що умова, яка міститься у додатку № 1 до договору від 18.10.2013р. № 137-В-ІЛФ-13/681-0 (десята колонка у таблиці), відповідно до якої встановлено щомісячну плату відшкодування земельного податку разом з ПДВ в сумі 65 393,03грн. суперечить положенням ст. ст. 185, 188 Податкового кодексу України, що, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, є підставою для визнання зазначеної умови недійсною.

На підставі рахунків та актів про відшкодування витрат позивачем сплачено ДП Іллічівський морський торговельний порт кошти у вигляді відшкодування витрат на сплату земельного податку в загальній сумі 3 179 195,64 грн. ( у т.ч. ПДВ - 450 669,23 грн.)

Актом Державної фінансової інспекції в Одеській області № 05-11/48 від 31.07.2015р. щодо результатів ревізії фінансово-господарської діяльності Державного підприємства Адміністрація морських портів України за період з 01.05.2012р. по 30.04.2015р. встановлено, що позивачем зайво сплачено кошти Державному підприємству Іллічівський морський торговельний порт у вигляді відшкодування витрат на сплату земельного податку в загальній сумі 423 671,20 грн., в т.ч. 2013 рік - 309 032,48 грн., в 2014р. - 114 638,72 грн.

Враховуючи, що грошові кошти в сумі 423 671,20грн. були сплачені відповідачу на підставі недійсної умови договору, позивач вважає, що вони мають бути стягнуті з відповідача в порядку ст. 1212 ЦК України.

Ухвалою господарського суду від 25.03.2016р. порушено провадження по справі № 916/677/16 за даним позовом, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державну фінансову інспекцію в Одеській області, розгляд справи призначено в судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду від 06.05.2016р., приймаючи до уваги наявність суперечливих доказів у справі, категорію і складність спору, справу №916/677/16 призначено до колегіального розгляду у складі трьох суддів господарського суду Одеської області.

На підставі розпорядження в.о. керівника апарату господарського суду Одеської області № 560 від 06.05.2016р., призначено автоматичний розподіл справи № 916/677/16 для визначення складу колегії суду, згідно якого справу № 916/677/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Мостепаненко Ю.І., судді: Рога Н.В., Степанова Л.В.

Ухвалою господарського суду від 06.05.2016р. зазначеною колегією суддів прийнято до провадження справу № 916/677/16, розгляд справи призначено на 08.06.2016р.

08.06.2016р. в судовому засіданні представник відповідача надав відзив на позовну заяву (вх. № 14347/16), згідно якого ДП Іллічівський морський торговельний порт просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що при укладенні договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013р. сторони керувались податковою консультацією СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ Міндоходів № 1029/10/11-017 від 08.10.2013р., згідно якої контролюючий орган зазначив, що операції з компенсації земельного податку орендодавцю включаються до бази оподаткування та є обєктом оподаткування ПДВ. Крім того, під час дії договору від СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ Міндоходів було отримано лист № 2658/10/28-08-48/12 від 13.05.2014р., згідно якого інспекція повідомила, що попереднє розяснення № 1029/10/11-017 від 08.10.2013 залишається без змін.

Також, відповідач зазначає, що лист № 10319/6/99-99-19-04-02-15 від 11.06.2014 Міністерства доходів і зборів України, на який посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, було отримано сторонами вже після закінчення терміну дії договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013р.

Згідно п. 53.1 ст. 53 Податкового кодексу України, не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.

Таким чином, відповідач вважає, що оспорювана умова договору не може бути визнана недійсною, оскільки на момент укладення договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013р., та, відповідно, узгодження умови щодо відшкодування земельного податку разом з ПДВ, сторони керувались чинними розясненнями контролюючих органів, а саме: податковою консультацією СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ Міндоходів № 1029/10/11-017 від 08.10.2013р.

Також, в судовому засіданні 08.06.2016р. представник позивача надав заяву про уточнення позовних вимог (вх. № 14379/16), відповідно до якої позивач просить суд:

- визнати недійсною умову договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013р., укладеного між ДП Адміністрація морських портів України та ДП Іллічівський морський торговельний порт в частині визначення щомісячної плати відшкодування земельного податку разом з ПДВ в сумі 65 393,03грн., що міститься у додатку № 1 до договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013р. „Розрахунок відшкодування витрат на сплату земельного податку;

- стягнути з ДП Іллічівський морський торговельний порт на користь ДП Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії ДП Адміністрація морських портів України 423 671,20грн.

Ухвалою господарського суду від 08.06.2016р. розгляд справи відкладено на 22.06.2016р. згідно ст. 77 ГПК України.

На підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Одеської області № 639 від 22.06.2016 р., приймаючи до уваги перебування членів колегії судді Роги Н.В. та судді Степанової Л.В. у відпустці, по справі № 916/677/16 призначено повторний автоматичний розподіл справи для внесення змін до складу колегії суддів, згідно якого справу № 916/677/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Мостепаненко Ю.І., судді: Смелянець Г.Є., Малярчук І.А.

Ухвалою господарського суду від 22.06.2016р. зазначеною колегією суддів прийнято до провадження справу № 916/677/16, розгляд справи призначено на 01.08.2016р.

19.07.2016р. до господарського суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог (вх. № 2-3826/16), відповідно до якої позивач, збільшивши розмір вимог майнового характеру, просить суд:

- визнати недійсною умову договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013р., укладеного між ДП Адміністрація морських портів України та ДП Іллічівський морський торговельний порт в частині визначення щомісячної плати відшкодування земельного податку разом з ПДВ в сумі 65 393,03грн., що міститься у додатку № 1 до договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013р. „Розрахунок відшкодування витрат на сплату земельного податку;

- стягнути з ДП Іллічівський морський торговельний порт на користь ДП Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії ДП Адміністрація морських портів України 450 669,26грн.

Зазначена редакція позовних вимог прийнята судом до розгляду, як остаточна.

Ухвалою господарського суду від 01.08.2016р. розгляд справи відкладено на 17.08.2016р. згідно ст. 77 ГПК України.

Ухвалою господарського суду від 17.08.2016р. продовжено строк розгляду справи № 916/677/16 до 06.09.2016р. згідно ст. 69 ГПК України.

В судовому засіданні 17.08.2016р. оголошено перерву в засіданні суду до 25.08.2016р. - згідно ст. 77 ГПК України.

25.08.2016р. в судовому засіданні:

- представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги (вх. № 2-3826/16 від 19.07.2016р.) в повному обсязі, просив суд їх задовольнити;

- представник відповідача заперечував проти позову, просив суд відмовити в його задоволенні;

- представник третьої особи підтримав позовні вимоги позивача, просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у відповідних письмових поясненнях (вх. № 9686/16 від 15.04.2016р., вх. № 15589/16 від 22.06.2016р.)

Згідно із приписами ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 25.08.2016р. оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх в судових засіданнях представників сторін та третьої особи, суд встановив наступне.

11.09.2013р. ДП Іллічівський морський торговельний порт звернулось до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Межрегіонального головного управління Міндоходів (СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ Міндоходів) з листом № 802/196-15, в якому просило надати податкову консультацію в порядку ст. 52 Податкового кодексу України - стосовно того, чи є грошова компенсація земельного податку постачанням послуг та чи підлягає оподаткуванню ПДВ зазначена грошова компенсація.

08.10.2013р. СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ Міндоходів надало ДП Іллічівський морський торговельний порт податкову консультацію № 1029/10/11-017, відповідно до якої зазначила, що:

- згідно п.п.14.1.147. п. 14.1 ст. 147 Податкового кодексу України, плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності;

- земельний податок це обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (п.п.14.1.72. п. 14.1 ст. 147 Податкового кодексу України);

- п.п. „б п. 185.1 статті 185 Податкового кодексу України встановлено, що об'єктом оподаткування є, зокрема, операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 Кодексу;

- під постачанням послуг розуміється будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на обєкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав щодо таких обєктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності (підпункт 14.1.185 пункту 14.1 статті 14 Кодексу);

- згідно пункту 188.1 статті 188 Кодексу, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається, виходячи з їх договірної вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів і збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку;

- таким чином, операції з компенсації земельного податку орендодавцю включаються до бази оподаткування та є обєктом оподаткування ПДВ за виключенням операцій з компенсації таких витрат орендодавцю - бюджетній установі, які з 01.07.2012 р. не включаються до бази оподаткування та податком на додану вартість не оподатковуються.

18.10.2013 року між ДП Адміністрація морських портів України в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Іллічівського морського порту), та ДП Іллічівський морський торговельний порт (Порт) було укладено договір № 137-В-ІЛФ-13/681-0 про відшкодування витрат на сплату земельного податку.

Згідно п. 1.1 договору, Предметом договору є взаємовідносини Сторін щодо відшкодування Адміністрацією витрат на сплату земельного податку Порту під обєктами нерухомості Адміністрації, що знаходяться на земельній ділянці Порту.

Відповідно до п.п.1.1.1 договору, зазначені обєкти нерухомості належать Адміністрації на праві господарського відання внаслідок проведеної реорганізації за розпорядженням Кабінету міністрів України від 04.03.2013 № 133-р Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту, наказу Міністерства інфраструктури України від 19.03.2013 № 163 Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення Державного підприємства Адміністрація морських портів України та за актом від 13.06.2013р.

Згідно п.п. 1.2., 1.3. договору, об'єктом оподаткування є земельна ділянка, яка передана у постійне користування ДП Іллічівський морський торговельний порт. Загальна площа усіх ділянок, за які передбачено відшкодування, складає: 639,4775 гектарів.

П.1.4 договору встановлено, що сума та розрахунок щомісячної плати відшкодування земельного податку наведено у Додатку № 1 до договору. Плата за неповний місяць розраховується пропорційно часу фактичного користування земельними ділянками.

Відповідно до п. 2.4 договору, загальна вартість відшкодування дорівнює сумі земельного податку, що сплачена Портом за земельні ділянки, на яких розташовані обєкти Адміністрації.

П. 2.5 договору сторони узгодили, що до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, вони підписують акт про відшкодування витрат відповідно до затвердженої у Додатку № 3 до цього договору форми, який готується Портом.

Згідно п. 5.1 договору, він набирає чинності з дня його укладання, але регулює взаємовідносини між сторонами, починаючи з 13.06.2013р. та діє до 31.12.2013р.

П. 5.2 договору сторони передбачили, що у разі відсутності письмового повідомлення будь-якої зі сторін про відмову від продовження строку дії договору за 30 календарних днів до спливу строку дії цього договору, даний договір вважається автоматично продовженим на тих самих умовах до 01.06.2014р.

Крім того, 18.10.2013р. сторони підписали Додаток № 1 до договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013р. - „Розрахунок відшкодування витрат на сплату земельного податку, згідно якого встановили щомісячну плату відшкодування земельного податку в розмірі 326 965,13грн. та ПДВ в розмірі 65 393,03грн., - всього - 392 358,16грн.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони договору погодили та підписали акти про відшкодування витрат, у тому числі, відкориговані акти, згідно яких до складу відшкодування витрат на сплату земельного податку за період з червня 2013р. по травень 2014р. включено суму ПДВ.

На підставі рахунків та актів про відшкодування витрат позивачем сплачено ДП Іллічівський морський торговельний порт кошти у вигляді відшкодування витрат на сплату земельного податку в загальній сумі 3 212 218,59 грн (в тому числі ПДВ - 456 173,05 грн), з яких: у 2013 році - 1 881 713,85 грн (в т.ч. ПДВ - 313 619,00 грн), у 2014 році - 1 330 504,74 грн (в т.ч. ПДВ - 142 554,11грн).

В квітні 2014р. позивач звернувся до ДП Іллічівський морський торговельний порт з листом № 44/15-02-0 від 10.04.2014р. з проханням надати розяснення стосовно необхідності сплати ПДВ за договором № 137-В-ІЛФ-13 від 18.10.2013р.

З цього приводу ДП Іллічівський морський торговельний порт вдруге звернулось до СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ Міндоходів з листом № 311/19.6-15 від 17.04.2014 стосовно того ж питання, чи є обєктом опадкування ПДВ операції з компенсації земельного податку.

СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ Міндоходів надала відповідь № 2658/10/28-08-48/12 від 13.05.2014р., згідно якої зазначила, що попереднє розяснення № 1029/10/11-017 від 08.10.2013 залишається без змін.

В червні 2014 року, внаслідок проведення звірки розрахунків між сторонами та з урахуванням Угоди про врегулювання питань, повязаних з відшкодуванням витрат на оплату земельного податку від 30.05.2014 року № 136-П-ІЛФ-14, ДП Іллічівський морський торговельний порт були перевиставлені рахунки за червень, липень, серпень та вересень 2013 року та позивачем проведені виправні проводки.

Після коригування розрахунків, ДП Іллічівський морський торговельний порт - на підставі договору № 137-В-ІЛФ-13 від 18.10.2013р. та з урахуванням Угоди про врегулювання питань, повязаних з відшкодуванням витрат на оплату земельного податку від 30.05.2014р. - виставило позивачу рахунки за 2013-2014р.р. на загальну суму 3 274 231,70 грн. (у т.ч. ПДВ - 545 705,32 грн. за червень 2013р. травень 2014р.), з яких позивачем сплачено 3 179 195,64 грн. ( у т.ч. ПДВ - 450 669,23 грн. за червень 2013р. березень 2014р.)

Листом № 10319/6/99-99-19-04-02-15 від 11.06.2014р. Міністерство доходів і зборів України надало відповідь ДП Іллічівський морський торговельний порт на лист № 426/19.6-15 від 21.05.2014р., в якому зазначило, що:

- п. 185.1 статті 185 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) встановлено, що об'єктом оподаткування є, зокрема, операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 Кодексу;

- під постачанням послуг розуміється будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на обєкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав щодо таких обєктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності (підпункт 14.1.185 пункту 14.1 статті 14 Кодексу).

- водночас, згідно з п.п. а пункту 198.1 статті 198 Кодексу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі у разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

- п. 198.3 статті 198 Кодексу передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 Кодексу) та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- отже, сплата реорганізованими державними підприємствами морського транспорту земельного податку та отримання компенсації від ДП АМПУ за понесені витрати зі сплати земельного податку не може розцінюватись як операція з постачання послуг для цілей оподаткування податком на додану вартість;

- таким чином, кошти, які надійшли реорганізованому підприємству у вигляді компенсації з оплати земельного податку, - до бази оподаткування не включаються та податком на додану вартість не оподатковуються.

Відповідно до п.2.10 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції України на II квартал 2015 року та п.3.1.3.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Одеській області на II квартал 2015 року, на підставі направлень від 14.05.2015 №6, 7, 8, 9 та від 18.05.2015 №10, виданих начальником Іллічівської обєднаної Державної фінансової інспекції, проведено ревізію фінансово-господарської діяльності ДП Адміністрація морських портів України в частині діяльності Іллічівської філії ДП Адміністрація морських портів України за період з 01.05.2012р. по 30.04.2015 року. Ревізію проведено у період з 14.05.2015р. по 24.07.2015р. (з зупиненням з 05.06.2015р. по 30.06.2015р. та з 15.07.2015р. по 17.07.2015р.).

За результатами ревізії було складено акт № 05-11/48 від 31.07.2015р. щодо результатів ревізії фінансово-господарської діяльності ДП Адміністрація морських портів України за період з 01.05.2012р. по 30.04.2015р.

В ході ревізії, проведено також зустрічну звірку у Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт, в ході якої перевірено питання щодо відшкодування позивачем витрат на сплату земельного податку.

В процесі ревізії встановлено, що ДП Адміністрація морських портів України в особі, якою є Іллічівська філія ДП Адміністрація морських портів України (Адміністрація Іллічівського морського порту) зайво сплачено кошти ДП Іллічівський морський торговельний порт у вигляді відшкодування витрат на сплату земельного податку в загальній сумі 423 671,20 грн (456 173,05 - 5 503,82 - 26 998,03), в т.ч. 2013 рік - 309 032,48 грн, в 2014р. - 114 638,72 гривень.

З огляду на все вищезазначене, в жовтні 2015р. ДП Адміністрація морських портів України в особі, якою є Іллічівська філія ДП Адміністрація морських портів України, звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до ДП Іллічівський морський торговельний порт, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державної фінансової інспекції України про стягнення 423 671,20грн. збитків.

Рішенням господарського суду Одеської області від 16.11.2015р. по справі № 916/4112/15 (суддя Оборотові О.Ю.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03.02.2016р., в задоволенні позову відмовлено.

В обґрунтування своїх рішень, господарські суди обох інстанцій послались на те, що акт ревізії фінансово-господарської діяльності не є належним доказом порушення відповідачем зобов`язань за договором та спричинення збитків позивачу: в діях ДП Іллічівський морський торговельний порт відсутній склад протиправної поведінки та порушення договірного зобов'язання, що спричинило шкідливий результат для зобов'язаного контрагента, а відтак не може вважатися доведеним факт заподіяння збитків.

Крім того, в рамках справи № 916/4112/15 господарські суди зазначили, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт внесення сторонами змін до Договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013р. стосовно виключення ПДВ зі складу щомісячної плати відшкодування витрат або доказів щодо визнання Договору недійсним в зазначеній частині, а тому договірні зобовязання повинні виконуватись сторонами належним чином з дотриманням умов договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013р.

Все вищенаведене і стало підставою для звернення ДП Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії ДП Адміністрація морських портів України до господарського суду Одеської області з даним позовом та уточненнями до нього, в якому позивач просить суд:

- визнати недійсною умову договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013р., укладеного між ДП Адміністрація морських портів України та ДП Іллічівський морський торговельний порт в частині визначення щомісячної плати відшкодування земельного податку разом з ПДВ в сумі 65 393,03грн., що міститься у додатку № 1 до договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013р. „Розрахунок відшкодування витрат на сплату земельного податку;

- стягнути з ДП Іллічівський морський торговельний порт на користь ДП Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії ДП Адміністрація морських портів України 450 669,26грн.

Дослідивши надані докази у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю (ч.1 ст.216 ЦК України).

З врахуванням вимог ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Згідно ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення

Як вбачається з матеріалів справи, 18.10.2013 року між ДП Адміністрація морських портів України в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Іллічівського морського порту), та ДП Іллічівський морський торговельний порт (Порт) укладено договір № 137-В-ІЛФ-13/681-0 про відшкодування витрат на сплату земельного податку.

Відповідно до п. 1.1 договору, його предметом є взаємовідносини Сторін щодо відшкодування Адміністрацією витрат на сплату земельного податку Порту під обєктами нерухомості Адміністрації, що знаходяться на земельній ділянці Порту.

П.1.4 договору встановлено, що сума та розрахунок щомісячної плати відшкодування земельного податку наведено у Додатку № 1 до договору.

Згідно Додатку № 1 до договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013р. - „Розрахунок відшкодування витрат на сплату земельного податку, сторони узгодили щомісячну плату відшкодування земельного податку в розмірі 326 965,13грн. та ПДВ в розмірі 65 393,03грн., - всього - 392 358,16грн.

Згідно п.п.14.1.147. п. 14.1 ст. 147 Податкового кодексу України (в редакції кодексу, чинній на момент укладення договору) встановлено, що плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Земельний податок це обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (п.п.14.1.72. п. 14.1 ст. 147 Податкового кодексу України);

Відповідно до п.п. „б п. 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є, зокрема, операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 Кодексу.

Під постачанням послуг розуміється будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на обєкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав щодо таких обєктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності (підпункт 14.1.185 пункту 14.1 статті 14 Кодексу);

Згідно пункту 188.1 статті 188 Кодексу, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається, виходячи з їх договірної вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів і збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

Судом встановлено, що на момент укладення договору, сторони керувались податковою консультацією СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ Міндоходів № 1029/10/11-017 від 08.10.2013р., відповідно до якої контролюючий орган зазначив, що операції з компенсації земельного податку орендодавцю включаються до бази оподаткування та є обєктом оподаткування ПДВ за виключенням операцій з компенсації таких витрат орендодавцю - бюджетній установі.

Згідно ст. 52 Податкового кодексу України (в редакцій, чинній на момент укладення договору), за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом. Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію. За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі. Консультації надаються контролюючими органами. Контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, проводить періодичне узагальнення податкових консультацій, які стосуються значної кількості платників податків або значної суми податкових зобов'язань, та затверджує наказом узагальнюючі податкові консультації, які підлягають оприлюдненню, у тому числі за допомогою Інтернет-ресурсів.

Ст. 53 Податкового кодексу України встановлено, що не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована. Платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору. Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Враховуючи вищепривендені норми законодавства, суд доходить висновку, що на момент укладення договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013р. та, відповідно, узгодження умови щодо відшкодування земельного податку разом з ПДВ, сторони керувались чинними розясненнями контролюючих органів, а саме: податковою консультацією СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ Міндоходів № 1029/10/11-017 від 08.10.2013р., що свідчить про відсутність допущення порушення вимог закону при укладенні договору в частині умови про визначення щомісячної плати відшкодування земельного податку разом з ПДВ, яка міститься у додатку № 1 до договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013р. „Розрахунок відшкодування витрат на сплату земельного податку.

Крім того, суд звертає увагу позивача на той факт, що під час дії договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013р. СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ Міндоходів листом № 2658/10/28-08-48/12 від 13.05.2014р. вдруге було повідомлено сторін, що попереднє розяснення № 1029/10/11-017 від 08.10.2013р. залишається без змін.

Що стосується листа № 10319/6/99-99-19-04-02-15 від 11.06.2014 Міністерства доходів і зборів України, на який посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, то суд не приймає його до уваги, оскільки він був отриманий сторонами вже після закінчення терміну дії договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013р.

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсної умови договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013р. про визначення щомісячної плати відшкодування земельного податку разом з ПДВ в сумі 65 393,03грн., що міститься у додатку № 1 до договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013р. „Розрахунок відшкодування витрат на сплату земельного податку;

Що стосується позовних вимог про стягнення з ДП Іллічівський морський торговельний порт 450 669,26грн. безпідставно отриманих коштів в порядку ст.. 1212 ЦК України, то суд зазначає наступне.

У відповідності до приписів частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином (п. 1 ч. 3 ст. 1212 Цивільного кодексу України).

Враховуючи той факт, що судом відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання недійсною умови договору про визначення щомісячної плати відшкодування земельного податку разом з ПДВ, суд не вбачає підстав для застосування в даному випадку ст. 1212 Цивільного кодексу України та, відповідно, задоволення позовних вимог про стягнення з ДП Іллічівський морський торговельний порт 450 669,26грн. безпідставно отриманих коштів.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на все вищеприведене, господарський суд дійшов висновку про необґрунтованості заявлених позовних вимог та відсутность правових підстав для їх задоволення.

Згідно ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд вирішив:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено та підписано 29 серпня 2016 р.

Головуючий суддя Ю.І. Мостепаненко

Суддя І.А. Малярчук

Суддя Г.Є. Смелянець