РІШЕННЯ

06 вересня 2016 року Справа № 913/734/16

Провадження №19/913/734/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Рубіжанський Краситель, м.Рубіжне Луганської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання, м.Луганськ

про стягнення 563066 грн 01 коп.

Суддя господарського суду Луганської області Косенко Т.В.

Секретар судового засідання помічник судді Воронько В.В.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1, представник за довіреністю №7 від 01.04.2016;

від відповідача ОСОБА_2, представник за довіреністю №134 від 19.07.2016.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю Рубіжанський Краситель звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання за період жовтень 2015 року березень 2016 року в сумі 427680 грн. 43 коп., пені в сумі 38196 грн. 32 коп., 3% річних у сумі 16683 грн. 08 коп., інфляційних втрат у сумі 80506 грн. 21 коп.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 21.06.2016 було порушено провадження у справі та її розгляд призначений на 04.07.2016.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 04.07.2016 розгляд справи відкладено на 26.07.2016.

Відповідач у відзиві б/н від 26.07.2016 на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 8044 грн. 04 коп. пені, 3583 грн. 98 коп. інфляційних нарахувань, 661 грн. 15 коп. 3 % річних. Зазначив, що за змістом п.7.3. договору №ДСВ 44 обов'язок щодо сплати рахунків виникає з дня отримання таких рахунків. Відповідно нарахування пені, 3% річних, інфляційних нарахувань позивач має право здійснювати у разі несплати відповідачем рахунків починаючи з одинадцятого дня від дня вручення рахунків. Позивачем не надані докази вручення або направлення рахунку за січень 2016 року. В матеріалах справи міститься лише копія листа від 10.02.2016 №205-17 про направлення рахунку №92 від 31.01.2015, який було вручено особисто 10.02.2015. Таким чином даний лист не є належним доказом вручення рахунку №92 від 31.01.2016.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 26.07.2016 була оголошена перерва до 15.08.2016.

Позивач запереченням б/н від 15.08.2016 на відзив відповідача, просив суд задовольнити позовні вимоги щодо стягнення штрафних санкцій у повному обсязі. Зазначив, що супровідним листом від 10.02.2016 вих. №205-17, позивач направив на адресу відповідача акт прийманняздачі наданих послуг від 31.01.2016 та рахунок №92 від 31.01.2015. Під час складання супровідного листа позивач помилився при зазначенні року, замість « 31.01.2016» вказав 31.01.2015. В акті прийманняздачі наданих послуг від 31.01.2016 до договору №ДСВ 44 від 01.01.2010, підписаного позивачем та відповідачем, останній підтверджує, що загальна вартість наданих послуг за актом прийманняздачі наданих послуг за січень 2016 складає 79644 грн 00 коп. (66370 грн 00 коп. вартість послуг, 13274 грн 00 коп. сума ПДВ). У рахунку на оплату №92 від 31.01.2016 вказується аналогічна сума, що й в акті прийманняздачі наданих послуг, а сааме 79644 грн 00 коп. Факт отримання рахунку на оплату №92 від 31.01.2016 підтверджується підписом уповноваженої особи ОСОБА_3 на супровідному листі від 10.02.2016 вих. №205-17.

Відповідач письмовими поясненнями по справі б/н від 15.08.2016, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання за період жовтень 2015 - березень 2016 у сумі 427680 грн. 32 коп., у зв'язку з укладанням Угоди про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 04.08.2016; відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 8044 грн. 04 коп. пені, 3583 грн. 98 коп. інфляційних нарахувань, 661 грн. 15 коп. 3 % річних.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 15.08.2016 продовжено строк розгляду справи на 15 днів по 06.09.2016, розгляд справи відкладено на 30.08.2016.

Позивач запереченням б/н від 30.08.2016 на письмові пояснення відповідача, просив суд задовольнити позовні вимоги щодо стягнення штрафних санкцій у повному обсязі. Зазначив, що супровідним листом від 10.02.2016 вих. №205-17, позивач направив на адресу відповідача акт прийманняздачі наданих послуг від 31.01.2016 та рахунок №92 від 31.01.2015. Під час складання супровідного листа позивач помилився при зазначенні року, замість « 31.01.2016» вказав 31.01.2015. В акті прийманняздачі наданих послуг від 31.01.2016 до договору №ДСВ 44 від 01.01.2010, підписаного позивачем та відповідачем, останній підтверджує, що загальна вартість наданих послуг за актом приймання-здачі наданих послуг за січень 2016 складає 79644 грн. 00 коп (66370 грн. 00 коп. вартість послуг, 13274 грн. 00 коп. сума ПДВ). У рахунку на оплату №92 від 31.01.2016 вказується аналогічна сума, що й в акті прийманняздачі наданих послуг, а сааме 79644 грн. 00 коп. Факт отримання рахунку на оплату №92 від 31.01.2016 підтверджується підписом уповноваженої особи ОСОБА_3 на супровідному листі від 10.02.2016 вих. №205-17.

30.08.2016 від позивача надійшла заява б/н від 30.08.2016, в порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України, про зменшення розміру позовних вимог, в якій він просить суд зменшити розмір позовних вимог у розмірі 427680 грн. 32 коп., у звязку з укладенням між сторонами Угоди про припинення зобовязання зарахуванням однорідних вимог від 04.08.2016; стягнути з відповідача на користь позивача 38196 грн. 32 коп. пені, 3% річних у розмірі 16683 грн. 08 коп., інфляційні втрати у розмірі 80506 грн. 61 коп.; повернути позивачу частину судового збору, у звязку зі зменшенням розміру позовних вимог.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 30.08.2016 була оголошена перерва до 06.09.2016.

Суд, розглянувши в судовому засіданні 06.09.2016 заяву про зменшення розміру позовних вимог, зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Водночас, зменшені вимоги позивача не містять вимогу про стягнення основної суми заборгованості, тоді як первісно їх було заявлено до стягнення.

Згідно п.3.10 Постанови пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України» судами першої інстанції №18 від 26.12.2011, під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Оскільки позивачем не зменшено позовну вимогу про стягнення основної суми заборгованості, а взагалі виключено її з прохальної частини, суд не може розцінити це як зменшення розміру позовних вимог, а тому зазначена заява судом відхиляється. Позов розглядається, виходячи із первісно заявлених вимог про стягнення основного боргу, пені, 3% річних і інфляційних втрат.

У судовому засіданні 06.09.2016 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд -

В С Т А Н О В И В:

01.01.2010 між Товариством з обмеженою відповідальністю Рубіжанський Краситель (власник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання (користувач, відповідач) був укладений договір №ДСВ 44 про спільне використання технологічних електричних мереж, за умовами п.1.1. якого, власник зобовязався надати послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання для забезпечення технічної можливості передачі (транзиту) електричної енергії в точки приєднання електроустановою користувача або інших субєктів господарювання, передачу електричної енергії яким забезпечує користувач, користувач своєчасно сплачувати вартість послуг власника з утримання технологічних електричних мереж спільного використання відповідно до умов договору.

Передача електричної енергії технологічними електричними мережами спільного використання забезпечується відповідно до додатка «Однолінійна схема», наданого власником з обовязковим зазначенням місця встановлення, типів, марки обладнання, довжини ліній, які задіяні в передачі електричної енергії. Власник забезпечує технічну можливість передачі електричної енергії до меж балансової належності належних йому електричних мереж (п.1.2. договору).

Відповідно до п.4.1. договору користувач зобовязався здійснювати оплату за послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання, належних власникові, в строк, встановлений договором.

Згідно з п.7.3. договору оплата користувачем послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок власника на підставі рахунку, виставленого власником користувачу. Власник виставляє рахунок після підписання сторонами акту про обсяг переданої електричної енергії та акту прийому здачі наданих послуг. Користувач сплачує рахунок протягом 10 днів, починаючи з дня його отримання від власника.

За внесення платежів, передбачених п.4.1. договору, з порушенням терміну, зазначеного п.7.3. договору, користувач сплачує власнику пеню у розмірі 0,1 %, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. На суму пені власник виписує окремий рахунок (п.8.2.1. договору).

Договір набирає чинності з 01.01.2010, укладається на строк до 31.12.2010 та вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах, якщо за місяць до закінчення цього строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від договору або його перегляд. Договір може бути розірвано достроково за згодою сторін або в інших випадках, передбачених законодавством. Договір втрачає чинність у разі переходу права власності (права господарського відання) та технологічні електричні мережі спільного використання від власника до іншої особи з дати такого переходу (п.9.4. договору).

На виконання вказаних умов договору позивачем були надані відповідачеві в період жовтень 2015 березень 2016 послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання, належних власникові, які відповідач не оплатив, внаслідок чого за ним виникла заборгованість у сумі 427680 грн. 00 коп., на яку нарахована пеня, 3% річних та інфляційні втрати.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно із ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Згідно з ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою, укладений між сторонами по справі договір №ДСВ 44 від 01.01.2010 є договором на надання послуг, до якого застосовуються положення глави 63 Цивільного кодексу України, глав 19-22 Господарського кодексу України.

Статтею 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

Приписами ст.530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобовязання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.

Факт надання послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання за договором №ДСВ 44 від 01.01.2010 про спільне використання технологічних електричних мереж підтверджується матеріалами справи, зокрема, актами прийому здачі наданих послуг від 31.10.2015 на суму 62916 грн. 00 коп., від 30.11.2015 на суму 62916 грн. 00 коп., від 31.12.2015 на суму 62940 грн. 00 коп., від 31.01.2016 на суму 79644 грн. 00 коп., від 29.02.2016 на суму 79644 грн. 00 коп., від 31.03.2016 на суму 79644 грн. 00 коп. (а.с.12-17), виставленими рахунками (а.с.18-23) та не оскаржується відповідачем.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором №ДСВ 44 від 01.01.2010 про спільне використання технологічних електричних мереж за період жовтень 2015 березень 2016 року у сумі 427680 грн. 00 коп.

04.08.2016 між позивачем та відповідачем укладено Угоду про припинення зобовязань зарахуванням зустрічних однорідних вимог. Відповідно до п.п.1.3.1. Угоди для відповідача припиняються зобовязання по договору №ДСВ 44 від 01.01.2010 щодо сплати послуг з утримання технологічних мереж спільного використання за період з 01.10.2015 по 01.05.2016 у сумі 507348 грн. 00 коп.

Відповідно до абзацу 3 пп.4.4 п.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції припинення провадження у справі на підставі п.11 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на те, що відповідачем заборгованість в сумі 427680 грн 00 коп. була погашена на підставі Угоди про припинення зобовязань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 04.08.2016, тобто після звернення позивача з даним позовом до суду 21.06.2016, тому провадження у справі в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором №ДСВ 44 від 01.01.2010 в сумі 427680 грн 00 коп. підлягає припиненню на підставі п.11 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних, інфляційних втрат, господарський суд зазначає наступне.

Рішенням господарського суду Луганської області від 18.04.2016 у справі №913/261/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Рубіжанський Краситель до Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання про стягнення заборгованості в сумі 1496448 грн 00 коп. по оплаті послуг з утримання технологічних електричних мереж за період лютий 2014 вересень 2015, наданих відповідачу за договором від 01.01.2010 №ДСВ 44, пені в сумі 284021 грн 30 коп., збитків спричинених інфляцією в сумі 623785 грн 12 коп. та 3% річних в сумі 39024 грн 15 коп. позовні вимоги були задоволені частково: стягнуто з відповідача на користь позивача борг в сумі 1496448 грн 00 коп., пеню в сумі 144075 грн 15 коп., втрати від інфляції в сумі 575876 грн 99 коп., 3% річних у сумі 52745 грн 31 коп.

Вказане рішення набрало законної сили 06.05.2016.

Зазначеним рішенням з відповідача на користь позивача була стягнута пеня у сумі 144075 грн 15 коп. по 11.03.2016 включно, 3% річних у сумі 52745 грн 31 коп. за період по 11.02.2016, інфляційні втрати в сумі 575876 грн 99 коп. по лютий 2016 року. Стягнення відбувалось за надані послуги у липні 2014 - вересні 2015 року.

Оскільки відповідачем погашення вказаних сум не відбулось позивач нарахував відповідачеві 3% річних та інфляційні втрати.

Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за період з 31.12.2015 по 25.03.2016 в сумі 23274 грн 33 коп. суд зазначає наступне.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно п.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст.549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 5 ст.254 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до пп.8.2.1 п.8.2 договору за внесення платежів, передбачених пунктом 4.1 договору, з порушенням терміну, визначеного п.7.3 договору, користувач сплачує власнику пеню в розмірі 0,1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. На суму пені власник виписує окремий рахунок.

Згідно з ч.1 ст.223 Господарського кодексу України при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Судом було перевірено розрахунок пені, наданий позивачем (а.с.29) та встановлено, що позивачем за рахунком №1042 від 31.10.2015 нарахування пені в порушення приписів ч.6 ст.232 Господарського кодексу України здійснено більше ніж за шість місяців; за рахунком №92 від 31.01.2016 невірно визначено початок періоду прострочення 21.02.2016, оскільки 21.02.2016 був вихідним днем, тому відповідно до ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України початком періоду прострочення буде 23.02.2016.

Водночас, господарський суд вважає за необхідне навести власний розрахунок пені, зроблений за допомогою програми Законодавство, виходячи із розміру 0,1% визначеного в пп.8.2.1 п.8.2 договору, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, в межах заявленого позивачем період:

№ і дата рахункуСтрок оплатиСума заборгованості, грн.Період нарахування пеніКількість днів простроченняСума пені, грн
№1042 від 31.10.2015До 28.11.8.11.2015-28.05.13,63
№1137 від 30.11.2015До 26.12.6.12.2015-31.05.0,72
№92 від 31.01.2016До 23.02.3.02.2016-31.05.,76
№190 від 29.02.2016До 22.03.2.03.2016-31.05.,72
№277 від 31.03.2016До 23.04.3.04.2016-31.05.,12
Разом: 38099,95

З огляду на викладене, обґрунтованою є пеня за період з 28.11.2015 по 31.05.2016 в сумі 38099 грн 95 коп.

Відносно вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних за період з 28.11.2015 по 31.05.2016 в сумі 16683 грн 08 коп. та інфляційних втрат за період з грудня 2015 року по квітень 2016 року в сумі 80506 грн 61 коп. суд зазначає наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Судом було перевірено розрахунок 3% річних, наданий позивачем (а.с.30-33) та встановлено, що позивачем не враховано, що в 2016 році 366 днів, а не 365. Водночас, господарський суд вважає за необхідне навести власний розрахунок 3% річних, зроблений за допомогою програми Законодавство:

Місяць надання послугСтрок оплатиСума заборгованості, в грн.Період нарахування Кількість днів простроченняРозмір відсотків, %Сума відсотків, грн
Лютий 2.02.2016-31.05.2,46
Березень 2.02.2016-31.05.2,46
Квітень 2.02.2016-31.05.2,46
Травень 2.02.2016-31.05.2,46
Червень 2.02.2016-31.05.2,46
Липень 2.02.2016-31.05.2,46
Серпень 2.02.2016-31.05.2,46
Вересень 2.02.2016-31.05.2,46
Жовтень 2.02.2016-31.05.2,46
Листопад 2.02.2016-31.05.2,46
Грудень 2.02.2016-31.05.2,46
Січень 2.02.2016-31.05.7,27
Лютий 2.02.2016-31.05.7,27
Березень 2.02.2016-31.05.7,27
Квітень 2.02.2016-31.05.7,27
Травень 2.02.2016-31.05.7,27
Червень 2.02.2016-31.05.7,27
Липень 2.02.2016-31.05.7,27
Серпень 2.02.2016-31.05.7,27
Вересень 2.02.2016-31.05.7,27
Жовтень 2015До 28.11.8.11.2015-31.05.9,69
Листопад 2015До 26.12.6.12.2015-31.05.4,90
Січень 2016До 23.02.3.02.2016-31.05.,29
Лютий 2016До 22.03.2.03.2016-31.05.,50
Березень 2016До 23.04.3.04.2016-31.05.,75
Разом:16631,62

Враховуючи викладене, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню є 3% річних за період з 28.11.2015 по 31.05.2016 в сумі 16631 грн 62 коп.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат (а.с.34-37), господарський суд прийшов до висновку про те, що він є арифметично невірним, оскільки позивачем невірно визначені індекси інфляції за весь період прострочення.

Водночас, господарський суд вважає за необхідне навести власний розрахунок інфляційних втрат, зроблений за допомогою програми Законодавство:

Місяць надання послугСтрок оплатиСума заборгованості, в грн.Період нарахування Індекс інфляції за весь період простроченняСума інфляції, грн
Лютий 2014 84564Березень 2016-квітень 20161,045353834,98
Березень 2014 84564Березень 2016-квітень 20161,045353834,98
Квітень 2014 84564Березень 2016-квітень 20161,045353834,98
Травень 2014 84564Березень 2016-квітень 20161,045353834,98
Червень 2014 84564Березень 2016-квітень 20161,045353834,98
Липень 2014 84564Березень 2016-квітень 20161,045353834,98
Серпень 2014 84564Березень 2016-квітень 20161,045353834,98
Вересень 2014 84564Березень 2016-квітень 20161,045353834,98
Жовтень 2014 84564Березень 2016-квітень 20161,045353834,98
Листопад 2014 84564Березень 2016-квітень 20161,045353834,98
Грудень 2014 84564Березень 2016-квітень 20161,045353834,98
Січень 2015 62916Березень 2016-квітень 20161,045352853,24
Лютий 2015 62916Березень 2016-квітень 20161,045352853,24
Березень 2015 62916Березень 2016-квітень 20161,045352853,24
Квітень 2015 62916Березень 2016-квітень 20161,045352853,24
Травень 2015 62916Березень 2016-квітень 20161,045352853,24
Червень 2015 62916Березень 2016-квітень 20161,045352853,24
Липень 2015 62916Березень 2016-квітень 20161,045352853,24
Серпень 2015 62916Березень 2016-квітень 20161,045352853,24
Вересень 2015 62916Березень 2016-квітень 20161,045352853,24
Жовтень 2015До 28.11.201562916Грудень 2015-квітень 20161,3642,39
Листопад 2015До 26.12.201562916Січень 2016-квітень 20161,3179,72
Січень 2016До 23.02.201679644Березень 2016 квітень 20161,045353611,85
Лютий 2016До 22.03.201679644Квітень 20161,0352787,54
Разом:81085,44

Таким чином, враховуючи принцип диспозитивності судового процесу, розмір заявлених позивачем до стягнення інфляційних втрат, стягненню з відповідача підлягають інфляційні втрати за період з грудня 2015 року по квітень 2016 року в сумі 80506 грн 61 коп.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Суд зазначає, що оскільки провадження у справі в частині стягнення заборгованості в сумі 427680 грн 00 коп. підлягає припиненню на підставі п.11 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, на даний час існує необхідність повернення позивачеві судового збору в розмірі 6415 грн 20 коп.

Тобто, на даний час існує переплата судового збору в розмірі 6415 грн 20 коп., який буде повернутий позивачу з державного бюджету України відповідною ухвалою з огляду на його клопотання, викладене у заяві про зменшення розміру позовних вимог б/н від 30.08.2016.

Судовий збір в сумі 2030 грн 79 коп. покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.44, 49, п.11 ч.1 ст.80, ст.ст.82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Рубіжанський Краситель до Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання, кв.Гайового, б.35А, м.Луганськ, ідентифікаційний код 31443937, фактична адреса: вул.Горького, б.123, м.Старобільськ Луганської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Рубіжанський Краситель, пл.Хіміків, б.2, м.Рубіжне Луганської області, ідентифікаційний код 32803997, інфляційні втрати в сумі 80506 грн 61 коп., 3% річних у сумі 16631 грн 62 коп., пеню в сумі 38099 грн 95 коп., судовий збір у сумі 2028 грн 57 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Провадження у справі в частині стягнення заборгованості в сумі 427680 грн 00 коп. припинити за відсутністю предмету спору.

4. В решті позову відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.09.2016.

Суддя Т.В. Косенко