ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" серпня 2016 р.Справа № 924/575/16

Господарський суд Хмельницької області у складі:

судді Заверуха С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Хмельницький

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 м. Ізяслав, Хмельницька область, Ізяславський район

про стягнення 20463,45 грн., з них сума основного боргу в розмірі 8590,00 грн., сума нарахованої пені 6848,05 грн., 3 % річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов'язання у розмірі 472,70 грн., інфляційні втрати в розмірі 4552,70 грн.

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_3 - довіреність від 09.06.16р.

відповідача: не з'явився

Повне рішення складено 22.08.2016р.

Суть спору: позивач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 20468,39 грн., з них сума основного боргу в розмірі 8590,00 грн., сума нарахованої пені 6852,66 грн., 3 % річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов'язання у розмірі 473,03 грн., інфляційні втрати в розмірі 4552,70 грн.

В обґрунтування позову посилається на укладений між сторонами договір №2/14 від 18.07.2014р., на виконання якого позивач здійснив поставку відповідачу товару на суму 8590,00 грн. Відповідач прийняв товар, однак не оплатив його вартість в порядку та на умовах визначених Договором.

Враховуючи наявною заборгованість в сумі 8590,00 грн. позивач нарахував пеню в сумі 6852,66 грн., розраховану за період з 22.08.2014р. по 22.06.2016р., три процента річних в сумі 473,03 грн., а також інфляційні втрати в сумі 4552,70 грн. за період з вересня 2014р. по травень 2016р.

Представником позивача в судове засідання подано заяви про зменшення розміру позовних вимог, в яких позивач просить суд стягнути з відповідача 6848,05 грн. суми нарахованої пені та 3 % річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов'язання у розмірі 472,70 грн. Основна сума боргу та інфляційні втрати залишаються незмінними.

Оскільки заяви про зменшення розміру позовних вимог не суперечать законодавству, не порушують чиї-небудь права та охоронювальні законом інтереси, вони господарським судом приймаються.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги (з врахуванням заяв про зменшення) підтримує у повному обсязі, вважає їх правомірними та обґрунтованими поданими доказами.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, вимоги ухвали суду не виконано. Ухвала про порушення провадження у справі від 24.06.16р. та ухвала від 08.08.2016р. надіслані на юридичну адресу відповідача, вказану у спеціальному витягу №22044761 від 23.06.2016 р. При цьому приймається до уваги, що якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Також, згідно п. 3.9.2 вказаної постанови неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Справа підлягає розгляду за наявними в ній матеріалами, згідно ст. 75 ГПК України.

Суд, розглянувши матеріали справи, встановив таке.

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_1, код НОМЕР_1.

18.07.2014р. між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (надалі Постачальник) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (надалі Покупець) був укладений договір №2/14, відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобов'язується передати (поставити) у власність Покупця автомобільні шини, запчастини, інструмент та інші матеріали (Товар), а Покупець зобов'язується прийняти вказаний товар та оплатити його на умовах, визначених цим Договором.

Розрахунки за поставлений товар здійснюються Покупцем протягом 30 календарних днів з моменту отримання товару, згідно накладних. Форма оплати - готівкова або безготівкова. Повний розрахунок за товар поставлений після 01 грудня поточного року, здійснюється Покупцем не пізніше 2 грудня поточного року (п.п. 5.1., 5.2. Договору).

Пунктом 5.4. Договору передбачено, що днем приймання-передачі товару вважається дата оформлення накладної на відпуск-отримання товару.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31 січня 2014р. (п.6.1. Договору).

Відповідно до п. 7.2. Договору у випадку невиконання чи неналежного виконання Покупцем своїх зобов'язань щодо своєчасної та повної оплати товару, він сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання припиняється через три роки від дня, коли зобов'язання мало бути виконане (п. 7.4. Договору).

Договір підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

На виконання умов договору №2/14 від 18.07.2014р. позивач здійснив поставку відповідачу товару (автошина 315/80 R22.2 154/150M LingLong LLF02) у кількості 2 шт. на загальну суму 8590,00 грн., а відповідач прийняв цей товар без зауважень, про що свідчить підпис на видатковій накладній №НКФ00002038 від 23.07.2014р.

Розрахунок за отриманий товар відповідачем у визначені договором строки проведено не було, таким чином заборгованість за поставлений товар згідно договору №2/14 від 18.07.2014р. становить 8590,00 грн.

У зв'язку з несвоєчасною оплатою за поставлений товар, позивач відповідно до ст. 625 ЦК України нарахував 472,70 грн. 3 % річних та 4552,70 грн. інфляційних втрат, а також 6848,05 грн. пені та звернувся до суду за захистом порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом приймається до уваги таке.

У відповідності до ст.11 та ст.509 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення, цивільних прав та обов'язків сторін є укладення між ними договору. В силу зобов'язання боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію, в тому числі сплатити борг, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, тобто сплати боргу.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Пунктом 3 ст.3, ст.627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами, їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів поставки. Так, позивач поставив відповідачу товар, останній отримав його та зобов'язався сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Приписами ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 5.1. Договору сторони перебачили, що оплата за поставлений товар проводиться протягом 30 календарних днів з моменту отримання товару, згідно накладних.

Інших умов та форм розрахунків сторони не погоджували.

Отже, у позивача виникло право вимагати оплати вартості товару в судовому порядку.

Відповідно до ч.2 ст.175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем, станом на час звернення з позовом до суду, в сумі 8590,00 грн. за поставлений товар згідно договору №2/14 від 18.07.2014р. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме договором №2/14 від 18.07.2014р., видатковою накладною №НКФ00002038 від 23.07.2014р.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати в сумі 4552,70грн., розрахованих з вересня 2014р. по травень 2016р., та 3% річних в сумі 472,70 грн., розрахованих за період з 23.08.2014р. по 22.06.2016р. (з врахуванням заяви про зменшення).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що зобов'язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, є втратами пов'язаними з інфляційними процесами в державі за час прострочення виконання зобов'язання боржником, а три процента річних є за своєю правовою природою платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником.

Відповідно статті 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Позивачем правомірно нараховано інфляційні втрати в сумі 4552,70 грн. за період з вересня 2014р. по травень 2016р.з врахуванням основного боргу в сумі 8590,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Позивачем також, з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, вірно нараховано 3% річних в сумі 472,70 грн., які підлягають стягненню судом.

Крім того, позивачем нараховано 6848,05 грн. пені (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог), розрахованої за період з 23.08.2014р. по 22.06.2016р. з врахуванням основного боргу в сумі 8590,00 грн.

Згідно з п.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст.3 зазначеного Закону розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, сторонами в договорі (п. 7.2) передбачено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання Покупцем своїх зобов'язань щодо своєчасної та повної оплати товару, він сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення.

Перевіривши розрахунок пені, доданий до позовної заяви, судом встановлено, що позивачем правомірно визначено період нарахування (670 днів), та не застосовано положення п. 6 ст. 232 ГК України, згідно якого нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Судом приймається до уваги, що договором передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання припиняється через три роки від дня, коли зобов'язання мало бути виконане (п. 7.4.).

В пункті 2.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що даним приписом (ч.6 ст. 232 ГПК) передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Таким чином, за розрахунком суду та з врахування заяви про зменшення позовних вимог, у визначений позивачем період (з 23.08.2014р. по 22.06.2016р.), пеня складатиме 6848,05 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Згідно зі ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, суд прийшов до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог в сумі 20463,45 грн., з яких 8590,00грн. основний борг, 472,70 грн. три процента річних, 4552,70 грн. інфляційні втрати, 6848,05 грн. пені.

У відповідності до ст.49 ГПК України витрати по оплаті судового збору підлягають покладенню на відповідача в зв'язку з тим що спір виник внаслідок неправомірних дій останнього.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-84, ст. 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Хмельницький до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 м. Ізяслав, Хмельницька область, Ізяславський район про стягнення 20463,45 грн., з них сума основного боргу в розмірі 8590,00 грн., сума нарахованої пені 6848,05 грн., 3 % річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов'язання у розмірі 472,70 грн., інфляційні втрати в розмірі 4552,70 грн. задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_2) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 8590,00грн. (вісім тисяч п'ятсот дев'яносто гривень 00 коп.) основного борг, 472,70 грн. (чотириста сімдесят дві гривні 70 коп.) три процента річних, 4552,70 грн. (чотири тисячі п'ятсот п'ятдесят дві гривні 70 коп.) інфляційних втрат, 6848,05 грн. (шість тисяч вісімсот сорок вісім гривень 05 коп.) пені, 1378,00 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень 00 коп.) судового збору.

Видати наказ.

Повне рішення складено 22.08.2016р.

Суддя С.В. Заверуха

Віддрук. 3 прим.:

1 - до справи,

2 - позивачу, (АДРЕСА_1),

3 - відповідачу, (АДРЕСА_2) рекоменд.