донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

31.08.2016 справа № 905/3203/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю представників сторін:
від позивача:не з'явився,
від відповідача:не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Фенікс", м. Маріуполь Донецької області,
на рішення Господарського суду Донецької області
від14.07.2016
по справі№905/3203/15 (суддя Мальцев М. Ю.)
за позовомВиконавчого комітету Маріупольської міської ради, м. Маріуполь Донецької області,
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Фенікс", м. Маріуполь Донецької області,
простягнення 290 345, 91 грн.

Виконавчий комітет Маріупольської міської ради (далі Виконком Маріупольської міської ради), м. Маріуполь Донецької області, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс» (далі ТОВ «Фенікс»), м. Маріуполь Донецької області, про стягнення основного боргу в розмірі 290 345, 91 грн. з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 22.12.2015 у справі №905/3203/15 позовні вимоги Виконавчого комітету Маріупольської міської ради задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача основний бору у сумі 223 905, 82 грн. та судовий збір у розмірі 3 358, 59 грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 03.02.2016 у справі №905/3203/15 рішення Господарського суду Донецької області від 22.12.2015 скасовано у частині відмови у задоволенні позовних вимог та стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг у розмірі 352 245, 45 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.04.2016 у справі № 905/3203/15 рішення Господарського суду Донецької області від 22.12.2015 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 03.02.2016 скасовано, справу № 905/3203/15 направлено на новий розгляд до Господарського суду Донецької області.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 14.07.2016 у справі № 905/3203/15 позовні вимоги Виконавчого комітету Маріупольської міської ради (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) задоволено у повному обсязі та стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг у розмірі 290 345, 91 грн.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Донецької області від 14.07.2016 у справі № 905/3203/15, в якій просить частково скасувати рішення місцевого господарського суду та частково задовольнити позовні вимоги в сумі 63 361, 73 грн., а в іншій частині позову відмовити. Зокрема, апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм як матеріального, так і процесуального права, а також неповне зясування фактичних обставин, що мають значення для справи. Заявник апеляційної скарги зазначає, що суд помилково не застосував до правовідносин сторін положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», у звязку з чим дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу не вбачає підстав для її задоволення та вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін.

Представники позивача та відповідача у судове засідання не зявились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за їх відсутності.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 ГПК України та на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В :

Між Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради та ТОВ «Фенікс» 10.12.2013 було укладено Договір про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів № 67, за умовами якого на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради від 21.08.2013 № 322 Виконком надає Розповсюджувачу у тимчасове платне користування місця розташування рекламних засобів, а Розповсюджувач приймає вказані місця, використовує їх для розташування рекламних засобів та оплачує користування зазначеними місцями згідно з умовами цього Договору (т. 1, а. с. 12-17).

Відповідно до пункту 1.2 Договору місця розташування рекламних засобів, які надаються Виконкомом у тимчасове платне користування Розповсюджувачу, зазначені в Додатку 1 до цього Договору, який є невідємною частиною цього Договору.

Місця розташування рекламних засобів являють собою площу зовнішньої поверхні будинку, споруди, елемента вуличного обладнання або території на відкритій місцевості, у межах м. Маріуполя, перебувають в комунальній власності територіальної громади м. Маріуполя, управління ними, в тому числі укладання договорів щодо них, здійснюється Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради (пункт 1.3 Договору).

Згідно з пунктом 1.6 Договору місця розташування рекламних засобів вважаються переданими Виконкомом і прийнятими Розповсюджувачем з моменту укладання цього Договору. У пункті 2.3 Договору встановлено обовязки Розповсюджувача, зокрема: неухильно виконувати вимоги Закону України «Про рекламу», Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067, правових актів органів місцевого самоврядування м. Маріуполя, які регламентують розміщення зовнішньої реклами в місті Маріуполі (пункт 2.3.1 Договору); своєчасно та у повному обсязі вносити плату за користування місцями розташування рекламних засобів в порядку та в строки, обумовлені цим Договором (пункт 2.3.15 Договору).

Відповідно до пункту 3.1 Договору плата за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів встановлена в порядку, визначеному Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради.

Розмір плати за тимчасове користування місцями розташування рекламного засобу, наданими в користування Розповсюджувачу, становить 11 949, 91 грн. на місяць (пункт 3.2 Договору).

Загальна сума Договору за пять років, як встановлено у пункті 3.4 Договору, після отримання Розповсюджувачем відповідного дозволу на розміщення зовнішньої реклами становить 716 994, 40 грн.

Відповідно до пункту 3.5 Договору плата за тимчасове користування місцями, наданими в користування Розповсюджувачу, зараховується до міського бюджету м. Маріуполя. Внесення плати за тимчасове користування місцями здійснюється Розповсюджувачем: перший платіж протягом пяти робочих днів з дня укладання договору; наступні платежі авансом до 10 числа місяця, що передує місяцю, за який здійснюється оплата.

Дія цього Договору поширюється на зобовязання щодо внесення плати за тимчасове користування місцями розміщення рекламних засобів за попередній період.

Цей Договір набирає чинності з моменту його укладання (пункт 5.1 Договору).

Відповідно до пункту 5.2 Договору він вважається укладеним з дня його підписання Сторонами.

Згідно з розрахунком плати за тимчасове користування місцями розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами (Додаток № 1 до Договору) ТОВ «Фенікс» були надані місця у кількості 43 одиниць, які розташовані за такими адресами: пр. Леніна, 69, номер за схемою 196; пр. Леніна, 69, номер за схемою 197; пр. Леніна, 69, номер за схемою 198; пр. Леніна, 69, номер за схемою 199; пр. Леніна, 62, номер за схемою 206; пр. Леніна/пр. Будівельників, номер за схемою 212; пр. Металургів, 37, номер за схемою 99; пр. Металургів, 37, номер за схемою 100; вул. Університетська, номер за схемою 104; пр. Металургів, 45, номер за схемою 106; пр. Металургів, 45, номер за схемою 107; пр. Металургів, 94, номер за схемою 108; пр. Металургів, 94, номер за схемою 109; пр. Леніна,48, номер за схемою 218; пр. Нахімова/вул. Морських десантників, номер за схемою 738; пр. Леніна/пр. Металургів, номер за схемою 722; пр. Леніна/вул. Торгова, номер за схемою 740; пр. Перемоги,41/46, номер за схемою 59; пр. Перемоги/вул. 50 років Жовтня, 41, номер за схемою 60; пр. Перемоги,36/33, номер за схемою 61; пр. Леніна, 24, номер за схемою 62; пр. Металургів (клуб Клеопатра), номер за схемою 15; вул. Лепорського/вул. Мерзляка, номер за схемою 70; вул. Лепорського/вул. Мерзляка, номер за схемою 71; вул. Набережна, номер за схемою 73; пр. Перемоги/вул. рджонікідзе, номер за схемою 74; пр. Леніна/пров. Нахімова, номер за схемою 110; вул. Артема (казіно «Лагуна»), номер за схемою 115; пр. Металургів, бул. Шевченка №2, номер за схемою 131; пр. Металургів (район міста), номер за схемою 135; пр. Будівельників/вул. Урицького, номер за схемою 140; пр. Будівельників/вул. Матросова, номер за схемою 142; вул. Карпинського/вул. Кальміуська, номер за схемою 145; пр. Ілліча/вул. М. ОСОБА_4, номер за схемою 175; пр. Луніна/вул. Гагаріна, номер за схемою 184; пр. Нахімова/пр. Луніна, номер за схемою 185; пр. Луніна (морпорт), номер за схемою 186; пр. Будівельників/вул. Бахчіванджи, номер за схемою 189; вул. Артема/вул. Митрополитська, номер за схемою 402; вул. Таганрозька (в'їзний знак), номер за схемою 723; вул. Набережна (р-н водозаправки), номер за схемою 724; пр. Ілліча/вул. ОСОБА_4, номер за схемою 730; пр. Перемоги/вул. М. Маклая, номер за схемою 734 (т. 1, а. с. 18-20).

Місцезнаходження конструкцій зовнішньої реклами також підтверджується дозволами на розміщення зовнішньої реклами за відповідними адресами у м. Маріуполь, належним чином засвідчені копії яких наявні у матеріалах справи (т. 2, а. с. 132-235, т. 3, а. с. 1-182).

Між сторонами 20.02.2014 була укладена Додаткова угода № 1 до Договору від 10.12.2013 № 67, за умовами якої сторони вирішили реструктуризувати заборгованість плати до міського бюджету за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів за спірним Договором згідно з графіком, викладеним у Додатку № 1 до цієї угоди (т. 1, а. с. 21-23).

Пізніше між сторонами 17.06.2015 була укладена Додаткова угода № 2 до Договору, в якій пункти 3.2 та 3.3 Договору викладено у новій редакції, а саме:

«Розрахунок плати, від якої звільняється Розповсюджувач зовнішньої реклами у звязку з розміщенням соціальної реклами протягом 2014 року, наведений у Додатку 1, який є невідємною частиною цієї Додаткової угоди.

Розмір плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, наданих у користування Розповсюджувачу зовнішньої реклами, становить 11 826, 22 грн. в місяць з урахуванням розміщення соціальної реклами протягом 2014 року згідно з Додатком 1 до Додаткової угоди.

Загальна сума Договору за п'ять років з урахуванням розміщення соціальної реклами протягом 2014 року становить 709 572, 97 грн. згідно з додатком 1 до Додаткової угоди» (т. 1, а. с. 24).

У звязку з невиконанням відповідачем умов укладеного між сторонами Договору щодо внесення плати за тимчасове користування місцями розташування спеціальних конструкцій розміщення зовнішньої реклами Виконавчий комітет Маріупольської міської ради 02.09.2014 звернувся до ТОВ «Фенікс» з претензією, в якій просить погасити заборгованість за спірним Договором протягом 10 днів з дня отримання зазначеної претензії (т. 1, а. с. 26-27).

Факт направлення відповідачу зазначеної претензії підтверджується фіскальним чеком УДППЗ «Укрпошта» № 19 (а. с. 27).

Оскільки претензія була залишена відповідачем без відповіді, а обовязок зі внесення плати за тимчасове користування місцями розташування спеціальних конструкцій розміщення зовнішньої реклами виконаний не був, Виконавчий комітет Маріупольської міської ради звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з ТОВ «Фенікс» основної заборгованості в розмірі 290 345, 91 грн. за спірним Договором (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

Вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду прийнято з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає частковому скасуванню, виходячи з такого.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на приписи статті 7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до яких на період проведення антитерористичної операції скасовується орендна плата за користування державним та комунальним майном субєктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Проте, колегія суддів вважає доводи відповідача безпідставними, оскільки за своєю правовою природою укладений між сторонами Договір не є договором найму (оренди), а приписи статті 7 зазначеного вище Закону не поширюють свою дію на правовідносини сторін.

Так, відповідно до частини першої статті 760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Зазначені положення конкретизовані у частині першій статті 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», згідно з якою обєктами оренди за цим Законом є, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення) та інше окреме індивідуально визначене майно підприємств.

Однак місця розташування рекламних засобів у розумінні пункту 1.3 Договору не підпадають під наведені ознаки.

Колегія суддів вважає, що правовідносини сторін у цій справі підпадають під правове регулювання Закону України «Про рекламу» і постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами» від 29.12.2003 № 2067.

При цьому зі змісту спірного Договору та розрахунку плати за тимчасове користування місцями розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами (Додаток № 1 до Договору) не вбачається, що при визначенні відповідної плати сторони виходили з положень ОСОБА_4 розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786.

Таким чином, дія статті 7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не поширюється на правовідносини сторін, оскільки плата за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів не є орендною, а тому колегія суддів вважає, що таке нарахування здійснено правомірно.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, позивач вимагає стягнути з відповідача заборгованість за спірним Договором у розмірі 290 345, 91 грн. за період з 10.03.2014 по 10.11.2015. У зазначену суму також включено заборгованість за Договором № 6 від 23.07.2010 в сумі 36 833, 76 грн. за період з 14.02.2012 по 10.03.2014.

Відповідно до частини першої статті 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічні приписи закріплені й у статті 526 ЦК України.

Як встановлено частиною першою статті 16 Закону України «Про рекламу», розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктом 32 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування, а місцем, що перебуває у державній або приватній власності, на договірних засадах з його власником або уповноваженим ним органом (особою).

Порядок внесення плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, що перебувають у комунальній власності, визначено в Положенні про порядок розміщення зовнішньої реклами на території м. Маріуполя, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 15.06.2011 № 178.

Згідно з пунктом 6.3 зазначеного Положення оплата за тимчасове користування місцями розташування спеціальних конструкцій здійснюється на договірних засадах з їх власником або уповноваженими органами.

Обовязок ТОВ «Фенікс» зі внесення плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів та порядок його виконання встановлено у розділі 3 Договору «Порядок розрахунків».

З розрахунку позовних вимог вбачається, що на підставі Додаткової угоди № 1 від 20.02.2014 до Договору позивач просить також стягнути з відповідача заборгованість за Договором № 6 від 23.07.2010 в сумі 36 833, 76 грн. за період з 14.02.2012 по 10.03.2014.

Колегія суддів зауважує, що умови Додаткової угоди № 1 не змінюють та не припиняють дію умов Договору про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів № 67 від 10.12.2013 та не створюють нового зобовязання для сторін, а тому вважає, що ТОВ «Фенікс» зобовязано вносити плату за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів в порядку пункту 3.5 Договору, тобто сплатити 11 949, 91 грн. протягом пяти робочих днів з дня укладання Договору (у період з 11 по 17 грудня 2013 року) та вносити наступні платежі авансом до 10 числа місяця, що передує місяцю, за який здійснюється оплата.

Отже, колегія суддів вважає, що заборгованість ТОВ «Фенікс» за договором № 6 від 23.07.2010 в сумі 36 833,76 грн. за період з 14.02.2012 по 10.03.2014 включена до ціни позову безпідставно.

Також колегія суддів зазначає, що при розрахунку позовних вимог позивач вірно врахував суму часткової оплати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів у вересні 2014 року в розмірі 43 488, 93 грн., а також пільги за розміщення соціальної реклами у 2014 році в сумі 7 421, 43 грн.

Таким чином, на підставі пункту 3.5 Договору та положень Додаткової угоди № 2 до Договору з відповідача на користь позивача підлягає стягненню плата за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів (по 11 949, 91 грн. за місяць) за період з березня 2014 року по листопад 2015 року (21 місяць) з урахуванням часткової оплати за спірним Договором у вересні 2014 року (-43 488, 93 грн.) та пільг за розміщення соціальної реклами у 2014 році (-7 421, 43 грн.), що становить суму 200 037, 75 грн. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо інших доводів і заперечень, викладених в апеляційній скарзі, то колегія суддів не бере їх до уваги, оскільки вони спростовуються викладеним вище та матеріалами справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ТОВ «Фенікс» не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Донецької області від 14.07.2016 у справі № 905/3203/15 підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про стягнення основного боргу в розмірі 90 308, 16 грн. з наведених вище підстав.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника, а за подання позовної заяви на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс», м. Маріуполь Донецької області, на рішення Господарського суду Донецької області від 14.07.2016 у справі № 905/3203/15 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 14.07.2016 у справі №905/3203/15 скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення суми основного боргу в розмірі 90 308, 16 грн.

Резолютивну частину рішення Господарського суду Донецької області від 14.07.2016 у справі № 905/3203/15 викласти у такій редакції:

«Позовні вимоги Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, м. Маріуполь Донецької області, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс» (87515, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Мира, 1, ) на користь Виконавчого комітету Маріупольської міської ради (87500, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Мира, 70, ) основний борг у розмірі 200 037, 75 грн. та судовий збір за подання позовної заяви в сумі 3 000, 57 грн.

В іншій частині позову відмовити.»

Господарському суду Донецької області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: Л.Ф. Чернота

ОСОБА_3