ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2016 р. Справа № 922/1425/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Потапенко В.І., суддя Гребенюк Н. В. , суддя Слободін М.М.

при секретарі Кузнєцовій І.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - ОСОБА_1, довіреність від 15.02.2016 р.

відповідача (вх. №2015 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 04.07.2016 р. у справі № 922/1425/16

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія", м. Харків

про стягнення 14351,05 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач-Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача- Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" про стягнення з останнього в порядку статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування", статті 1191 Цивільного кодексу України 14351,05 грн. страхового відшкодування, виплаченого позивачем потерпілому від ДТП страхувальнику за договором добровільного страхування від 29.11.2012 р. № 3636052/05АВ.

Рішенням господарського суду Харківської області від 04 липня 2016 року у справі № 922/1425/16 (суддя Хотенець П.В.) позов задоволено.

З відповідача-Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" на користь позивача -Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" стягнуто 14351,05 грн. страхового відшкодування та 1378 грн. витрат по сплаті судового збору.

Відповідач -Публічне акціонерне товариство "Харківська муніципальна страхова компанія" подав на зазначене рішення до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення господарським судом першої інстанції при його прийнятті норм матеріального і процесуального права, недоведеність обставин, які суд визнав встановленими, просить це рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що господарським судом першої інстанції неправильно визначено зміст спірних правовідносин як регресні, внаслідок неврахування спеціальної норми Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також не надано оцінки доводам, викладеним в запереченнях відповідача на позов щодо того, що, забезпеченим автомобілем, який був застрахований у відповідача заподіювачем шкоди відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу № АВ/4986777, був автомобіль марки КІА моделі cerato з номером кузова KNAFW612BA5310907, в той час як участь в ДТП, відшкодування шкоди за якою заявлено позивачем у даній справі, був інший автомобіль з однаковим номером однакової марки, але іншої моделі та з іншим номером кузова-автомобіль марки КІА моделі Sportage з номером кузова 072451.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримує апеляційну скаргу.

Позивач не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні та на надання відзиву на апеляційну скаргу, надіслав клопотання про розгляд справи за відсутністю його представника, у зв'язку з чим справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника відповідача, повторно розглянувши справу відповідно до вимог статті 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 листопада 2012 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА "Страхування" (позивачем) та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування № 3636052/05АВ, за яким позивач застрахував майнові інтереси ОСОБА_2, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля "Субару", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 15,16).

20 червня 2013 року об 11:10 годин по пр-т. Московський, 199 в м. Харків сталася дорожньо-транспортна пригода за учатю двох транспортних засобів: автомобіля марки "Кіа" , номерний знак НОМЕР_2 моделі Sportage з номером кузова 072451, який знаходився у володінні та під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля "Субару" Forester, номерний знак НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_4, який належить ОСОБА_2 та знаходився під керуванням ОСОБА_4.

Вказані обставини щодо ДТП підтверджується: копією страхового акту (а.с. 24), довідкою про дорожньо -транспортну пригоду №9218437, виданою ВДАЇ м. Харкова (а.с.17-18) та копією постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 липня 2013 року по справі №645/5844/13-п (а.с. 22-23).

Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль ОСОБА_2 отримав механічні пошкодження відповідно до довідки ВДАЇ м. Харкова про дорожньо - транспортну пригоду №9218437 ДАЇ .

Згідно з постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 липня 2013 року по справі №645/5844/13-п ОСОБА_3 було визнано винною у скоєнні під час зазначеного ДТП адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 22-23).

Позивачем було виплачено страхове відшкодування страхувальнику-потерпілому від зазначеного ДТП у розмірі 15351,05 грн., що підтверджується платіжним дорученням №42700 від 05 липня 2013 року (а.с. 26).

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 стосовно автомобіля марки КІА моделі cerato з номером кузова KNAFW612BA5310907 застрахована в Публічному акціонерному товаристві "Харківська муніципальна страхова компанія", що підтверджується полісом № АВ/4986777.

24 квітня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою за вих №740АГ/АХА про виплату страхового відшкодування в порядку регресу на суму 15351,05 грн., в якій було викладено вимогу про сплату страхового відшкодування, а також до листа було додано необхідні для його розгляду документи. Однак відповіді на заяву, або вказаної грошової суми від відповідача на рахунок позивача не надходило.

У звязку з незадоволенням зазначеної вимоги, позивач звернувся з позовом у даній справі про відшкодування в порядку регресу з посиланням на норми статті 993 Цивільного кодексу України, статті 27 Закону України «Про страхування» статті 1191 Цивільного кодексу України 14351,05 грн. страхового відшкодування, виплаченого позивачем потерпілому від ДТП страхувальнику за договором добровільного страхування від 29.11.2012 р. № 3636052/05АВ за вирахуванням 1000 грн. франшизи за полісом № АВ/4986777.

Господарський суд першої інстанції в обґрунтування свого висновку про задоволення позову послався на те, що до позивача відповідно до норм статті 993 Цивільного кодексу України, статті 27 Закону України «Про страхування», статті 1191 Цивільного кодексу України з моменту виплати ним страхового відшкодування потерпілому за договором добровільного майнового страхування автомобіля перейшло в межах суми 14351,05 грн право зворотної вимоги (регресу) до особи, відповідальної за заподіяний збиток, якою є відповідач як страховик відповідальності заподіювача шкоди.

Так, відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтями 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 22.1. ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі - Закону) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 37.4. статті 37 зазначеного Закону передбачено право страховика в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги з відшкодування збитків.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

За змістом норм статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування", у правовідносинах, що ними регулюються (суброгація) відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий -страхувальник за договором майнового страхування передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Особою, відповідальною за завдані збитки, може бути як безпосередній заподіювач шкоди, так і страхова компанія, відповідальна за останнього відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Отже, страховик за договором майнового страхування виступає замість потерпілого у зобовязанні з відшкодування шкоди, у звязку з чим він має право на відшкодування лише тих витрат в межах здійсненого потерпілому страхового відшкодування, на відшкодування яких мав сам потерпілий від особи, відповідальної за збитки (заподіювача чи страховика цивільної відповідальності заподіювача)..

Натомість в регресних правовідносинах, що врегульовані статтею 1191 Цивільного кодексу України на відміну від спірних правовідносин суброгації відбувається не заміна кредитора у вже існуючому зобовязанні з відшкодування шкоди (перехід прав), а припинення одного зобовязання з відшкодування шкоди внаслідок його виконання регресантом та виникнення нового зобовязання з виплати заподіювачем регресанту грошової суми в розмірі відшкодованої останнім замість заподіювача шкоди потерпілому , якщо інший розмір не встановлений законом.

Зважаючи на наведені обставини справи та норми, господарський суд першої інстанції безпідставно визначив правову природу спірних правовідносин суброгації, що врегульовані нормами ст. 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» як регресних, врегульованих статтею 1191 Цивільного кодексу України, неправильно пославшись при цьому одночасно на норми, які регулюють відносини суброгації та регресу.

Статтею 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 1.7. статті 1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

За змістом наведених норм, страховик заподіювача шкоди, завданої внаслідок ДТП відповідає за таку шкоди лише за умов, що така ДТП сталась за участі автомобіля заподіювача, який експлуатувався останнім та який зазначено в укладеному між заподіювачем та страховиком договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (забезпеченого автомобіля). В іншому випадку, коли ДТП сталась за участі автомобіля, який не забезпечений у страховика заподіювача шкоди, така подія не може кваліфікуватись як страховий випадок та відповідно, як підстава для виплати страхового відшкодування страховиком заподіювача, особі, потерпілій від ДТП чи страховику такої особи за договором майнового страхування автомобіля.

Відповідно до пункту 1.8. статті 1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» єдиною формою внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору є страховий поліс.

З наявного у матеріалах страхового полісу № АВ/4986777. (а.с. 52) зокрема його істотних умов та з витягу з централізованої бази даних МТСБУ (а.с. 53) вбачається, що забезпеченим автомобілем заподіювача шкоди у вищезазначеному ДТП, застрахованим у відповідача є автомобіль марки КІА моделі cerato з номером кузова KNAFW612BA5310907, в той час як з наявних у матеріалах справи доказів, а саме: копії довідки №9218437 ВДАЇ м. Харкова про ДТП (а.с.17-18) та копії постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 липня 2013 року по справі №645/5844/13-п (а.с. 22-23) вбачається, що в наведеному ДТП приймав участь інший автомобіль з однаковим номером, такої самої марки, але іншої моделі та з іншим номером кузова-автомобіль марки КІА моделі Sportage з номером кузова 072451, стосовно якого не укладалось договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу ( полісу) з відповідачем.

Отже, ДТП, стосовно якої позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача 14351,05 грн. шкоди, сталась за участю автомобіля заподіювача, який не забезпечений у відповідача, у звязку з чим, відповідно до вищенаведених норм, відповідач не є особою, яка несе відповідальність за завдану заподіювачем у цьому ДТП шкоди й відповідно не є боржником у вказаному зобовязанні, право вимоги в якому від потерпілого перейшло до позивача.

Виходячи з наведених обставин та норм, підстави для стягнення з відповідача 14351,05 грн. страхового відшкодування, виплаченого позивачем потерпілому від ДТП страхувальнику за договором добровільного страхування від 29.11.2012 р. № 3636052/05АВ відсутні.

Господарський суд першої інстанції не надав оцінки вищезазначеним обставинам, що мають значення для справи щодо участі в ДТП незабезпеченого у відповідача автомобіля заподіювача шкоди, незважаючи на те, що відповідач посилався на них у відзиві на позов (а.с. 50,51) із доданням доказів на підтвердження цих обставин, у звязку з чим місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні дійшов неправильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з підстав неповного зясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи та порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального права (п. 1, 4, ч. 1 статті 104 ГПК України), із прийняттям нового рішення про відмову в позові.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. 99, п. 2 ст. 103, п.1, 4 ч. 1 статті 104, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 04.07.2016 р. у справі № 922/1425/16 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА "Страхування" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, розрахунковий рахунок 0311 в АТ "УкрСиббанк", МФО 351005, ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (61023, м. Харків, вул. Мироносицька, буд. 99, А3, ) 1515 грн. 80 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Повний текст постанови складено 18.08.16 р.

Головуючий суддя Потапенко В.І.

Суддя Гребенюк Н. В.

Суддя Слободін М.М.