ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

"18" серпня 2016 р. № 925/957/16

Суддя Господарського суду Черкаської області Пащенко А.Д., розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління" про стягнення заборгованості із компенсації за час мобілізації в сумі 26 708,48 грн.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подав до Господарського суду Черкаської області позовну заяву до державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління" про стягнення заборгованості із компенсації за час мобілізації в сумі 26 708,48 грн.

16.08.2016 автоматизованою системою документообігу Господарського суду Черкаської області для розгляду вказаної позовної заяви визначено суддю Пащенко А.Д.

Розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, суддя приходить до висновку, що вказана позовна заява не підлягає розгляду в окремому позовному провадженні судом, у провадженні якого не перебуває справа про банкрутство, з огляду на таке.

У позовній заяві позивачем вказано, що ухвалою господарського суду Черкаської області від 21 лютого 2011 року порушено провадження у справі про банкрутство державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління".

Відповідно до даних в системі "Діловодство спеціалізованого суду" Господарським судом Черкаської області дійсно розглядається справа № 01/5026/333/2011 про банкрутство державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління". Станом на момент надходження до суду вказаної позовної заяви провадження у справі про банкрутство не припинене.

Пунктом 7 частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

В частині 9 статті 16 ГПК України вказано, що справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Виходячи із змісту позовних вимог та із частини 3 статті 119 Кодексу законів про працю України, вимога про стягнення заборгованості із компенсації за час мобілізації відноситься до вимоги про стягнення заробітної плати.

Абзацом 4 частини 8 статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

В пункті 9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 (із змінами) роз'яснено, що спори стосовно конкурсних грошових вимог кредиторів за вимогами до боржника щодо виплати заробітної плати вирішуються господарським судом шляхом їх розгляду за правилами позовного провадження у межах справи про банкрутство. Спори цієї категорії кредиторів з поточними грошовими вимогами до боржника до визнання боржника банкрутом вирішуються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, проте в окремому позовному провадженні.

Із системного аналізу вказаних вище норм чинного законодавства вбачається, що позовна вимога до боржника, щодо якого порушено провадження у справі про банкрутство, про стягнення компенсації за час мобілізації повинна розглядатися в окремому позовному провадженні господарськимсудом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

У пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що термін" встановленого законом" у статті 6 Конвенції поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії", Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" рішення є обов'язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

У постанові Верховного Суду від 13.04.2016 за результатами перегляду постанови ВГСУ від 23.12.2015 у справі № 908/4804/14 вказано, що за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України № 2343-XII "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

У провадженні господарського суду під головуванням судді Пащенко А.Д. справа про банкрутство державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління" відсутня, тому законних підстав для порушення окремого позовного провадження у справі за даним позовом немає.

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що позивачу слід відмовити у прийнятті даної позовної заяви відповідно до пункту 1 частини 1 статті 62 ГПК України.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 62 ГПК України, суддя

УХВАЛИВ:

1. Відмовити позивачу у прийнятті позовної заяви.

2. Позовні матеріали повернути позивачу.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом п'яти днів.

Суддя А.Д. Пащенко