РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2016Справа №910/10868/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркетсістемс" до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку" про визнання договору поруки припиненим, за участю представників позивача - Яцюк М.В., довіреність №б/н від 04.01.2016 року, відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання припиненим договору поруки №PXO29031.45118.001. від 16.07.2012 року, що був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркетсістемс" та Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський банк розвитку".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.06.2016 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 27.07.2016 року.

18.08.2016 року позивачем через канцелярію суду надано заяву про зменшення позовних вимог, в якій він просив суд визнати припиненою поруку за договором поруки №PXO29031.45118.001. від 16.07.2012 року, що був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркетсістемс" та Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський банк розвитку" та ОСОБА_2

Представник відповідача у судове засідання 22.08.2016 року не з'явився, відзив на позов не надав, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 64 ГПК України.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

01.09.2011 року між ОСОБА_2 (далі - позичальник) та відповідачем (далі - банк) було укладено кредитний договір №MKLNF3.10117.001., у відповідності до умов якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, надалі по тексту - «кредит» на умовах, визначених цим договором (пункт 1.1. договору). Кредит надається у розмірі 1 391 000,00 (один мільйон триста дев'яносто одна тисяча, 00 коп.) гривень. (підпункт 1.1.1. договору). Термін користування кредитом до « 31» серпня 2015 року (підпункт 1.1.2. договору). Процентна ставка за користування кредитом: 21% (двадцять один) відсотки річних (підпункт 1.1.3. договору).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 16 липня 2012 року між позивачем (далі - поручитель), відповідачем (далі - банк) та ОСОБА_3 (позичальником) було укладено договір поруки №PXO29031.45118.001.,згідно умов якого поручитель поручається перед банком за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюється кредитним договором №MKLNF3.10117.001. від 01 вересня 2011 р. та будь-якими додатковими угодами до нього (в т.ч. збільшуючими основне зобов'язання), надалі все разом - кредитний договір) (п.1. договору поруки).

Договір поруки вступає в дію з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором (п.11. договору поруки).

Предметом спору у даній справі є вимоги про визнання припиненою поруки за договором поруки №PXO29031.45118.001. від 16.07.2012 року, що був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркетсістемс", Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський банк розвитку" та ОСОБА_2 з тих підстав, що відповідачем було пропущено строк звернення з вимогою до позивача протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання з посиланням на приписи ст. 559 ЦК України.

Згідно з нормами статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки

За положеннями частини 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно з п. 11. договору поруки сторони передбачили, що порука діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» № 1 від 24.11.2014 р. в п. 4.1.7. роз'яснено, що умова договору про дію поруки до повного виконання забезпеченого зобов'язання не може розглядатися як установлення строку дії поруки. У цьому випадку відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення, так і вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору).

Якщо основним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то строк пред'явлення кредитором вимоги до поручителя має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі. При цьому сама лише умова договору поруки про дію поруки до повного виконання позичальником та/або поручителем своїх зобов'язань за договором не може розглядатися судом як установлення строку дії поруки; термін має визначатися календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (наприклад, після закінчення певного строку, починаючи від дати виконання зобов'язання за кредитним договором).

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання в повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Аналогічна правова позиція щодо строку припинення поруки висловлена Верховним Судом України в постанові від 24.09.2014 № 6-106цс14.

З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору 31.03.2015 р. банк (відповідач) звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до позичальника та поручителя (позивача) про стягнення заборгованості за кредитним договором та спірним договором поруки.

Проте, позивачем не надано суду жодних доказів в підтвердження того, що саме з 05.07.2014 року, як вказано в позовній заяві, відбулося прострочення виконання основного зобов'язання позичальником. Тобто, позивачем не доведено, що відповідачем було пропущено шестимісячний строк, встановлений ч. 4 статті 559 ЦК України.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що позивачем не доведено правових підстав для визнання поруки припиненою за договором поруки №PXO29031.45118.001. від 16.07.2012 року укладеним між позивачем та відповідачем, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 29.08.2016р.

Суддя С.О.Чебикіна