ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2016 року Справа № 904/3820/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач) суддів: Пархоменко Н.В., Вечірка І.О.,

секретар судового засідання: Погорєлова Ю.А.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №б/н від 12.05.2016 р., представник;

представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ім. Ф.Е. Дзержинського" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2016 року у справі № 904/3820/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕКТРА 3000", м. Сєвєродонецьк

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ім. Ф.Е.Дзержинського", Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ

про стягнення заборгованості у розмірі 7 937 414,10грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2016 року у справі №904/3820/16 (суддя Ліпинський О.В.) позов задоволено.

Стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг у розмірі 4 397 044,44 грн., 3% річних у розмірі 318 754,40 грн., інфляційні втрати 3 104 313,37 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 117 301,70 грн.

Рішення мотивовано порушенням відповідачем умов договору №13-0781-02 від 01.04.2013 року в частині оплати отриманого товару, порушенням вимог ст.ст. 525, 526, 530, 712 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, правом позивача стягнути інфляційні втрати та 3% річних відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України.

15.07.2016 року на виконання рішення видано наказ.

Не погодившись з рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування скарги зазначає на недоведеність позову, оскільки за первинними фінансово-бухгалтерськими документами Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Дзержинського" основна заборгованість складає 4 225 832,01 грн.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції неповно зясував обставини справи щодо розміру заборгованості.

Просив рішення скасувати частково, постановити нове рішення, з урахуванням визнаної відповідачем заборгованості у розмірі 7 636 490,44 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач спростовує її доводи. Просить суд залишити вимоги апелянта без задоволення, оскаржуване судове рішення без змін як законне та обґрунтоване.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що 01.04.2013 року між позивачем (постачальником) та відповідачем (покупцем) укладено договір №13-0781-02 (надалі - договір).

Згідно п. 1.1. договору постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця вапно, виробництва (ТОВ "ВЕКТРА 3000"), що в подальшому іменується "продукція", а покупець прийняти та сплатити за нього визначену даним договором грошову суму (а.с.24-27).

Відповідно до п. п. 1.2., 1.3 договору предметом поставки є продукція, найменування якої зазначено в специфікаціях до договору, які є невід'ємною частиною договору.

Загальна кількість продукції, що підлягає поставці, одиниці виміру, асортимент, сортамент, номенклатура визначаються специфікацією за згодою сторін (п.2.1 договору).

Кількість кожної партії продукції зазначається в сертифікаті якості, рахунку-фактурі і залізничній накладній (товарно-транспортній накладній) на цю партію (п.2.2 договору).

Ціни на продукцію зазначені у специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до даного договору, визначаються у гривнах на наступних умовах: FCA станція відправник, в редакції ІНКОТЕРМС 2010 (п. 3.1. Договору).

Пунктом 3.2. договору, передбачено, що зміна ціни на продукцію погоджується шляхом підписання двосторонньої додаткової угоди до договору.

Загальна сума договору є величиною змінною та складається з сум всіх специфікацій, оформлених до договору (пункт 3.4 договору).

Вартість кожної партії продукції зазначається в рахунку-фактурі на цю партію (пункт 3.6. Договору).

Згідно п. 4.1 договору покупець сплачує продукція шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника в наступному порядку:

- протягом пяти банківських днів з дати поставки на підставі рахунку на оплату, оформленого постачальником.

Відповідно до умов додаткової угоди від 05.11.2013 року сторонами погоджено продовження строку дії договору до 31.12.2014 року включно (а.с.30).

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов договору сторонами підписано специфікації №1 від 27.03.2013 року, №2 від 26.04.2013 року, №3 від 03.06.2013 року, №4 від 20.06.2013 року, №5 від 01.07.2013 року, №6 від 08.08.2013 року, №7 від 29.08.2013 року, №8 від 10.10.2013 року, №9 від 17.10.2013 року та №10 від 07.11.2013 року (а.с.31-40).

Згідно з умовами специфікації № 8 від 10.10.2013 року сторонами погоджено поставку продукції - вапна негашеного, загальним обсягом 2 500,00 т. за ціною з ПДВ 840,00 грн. Загальна сума з ПДВ 2 100 000,00 грн. в тому числі ПДВ 20% 350 000,00 грн. Умови оплати по факту поставки продукції.

Згідно з умовами специфікації №9 від 17.10.2013 року сторонами погоджено поставку продукції - вапна негашеного, загальним обсягом 500,00 т. за ціною з ПДВ 840,00 грн. Загальна сума з ПДВ 420 000,00 грн. в тому числі ПДВ 20% 70 000,00 грн. Умови оплати по факту поставки продукції.

Згідно з умовами специфікації №10 від 07.11.2013 року сторонами погоджено поставку продукції - вапна негашеного, загальним обсягом 2 995,00 т. за ціною з ПДВ 835,00 грн. Загальна сума з ПДВ 2 500 825,00 грн. в тому числі ПДВ 20% 416 804,17 грн. Умови оплати по факту поставки продукції.

Судом встановлено, що 04.01.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕКТРА 3000" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Укрконтракт (виконавець) було укладено договір б/н, згідно умов якого виконавець за дорученням замовника та від свого імені за рахунок замовника здійснює дії з організації перевезення вантажів замовника залізничним транспортом в межах митної території України (а.с.71 зворот).

Загальна сума договору визначається додатковими угодами до даного договору, що є невідємною його частиною, які складаються за підсумками року. (пункт 1.2).

На виконання умов договору №13-0781-02 від 01.04.2013 року в період жовтня листопада 2013 року позивач здійснив поставку відповідачу продукції (вапно непогашене), вартість якої визначена згідно з специфікаціями №№ 8,9,10.

Факт поставки підтверджується наявними в матеріалах справи залізничними накладними №53621322 від 01.10.2013 року, №№53789095, 53789053 від 04.10.2013 року, №№53945077, 53945226 від 07.10.2013 року, №48180228 від 11.10.2013 року, №№48455760, 48455943 від 16.10.2013 року, №№48611149, 48611198 від 19.10.2013 року, №№48747331, 48599062 від 21.10.2013 року, №№48803621, 48804017 від 22.10.2013 року, №48872089, 48872568 від 23.10.2013 року, №№49058571, 49058696 від 26.10.2013 року, №№49243561, 49243124 від 29.10.2013 року, №49313687 від 30.10.2013 року, №49356942 від 31.10.2013 року, №№49483621, 49483936 від 02.11.2013 року, №№49665938, 49665870 від 05.11.2013 року, №№49725781, 49726193 від 06.11.2013 року, №№49839209, 49839376 від 08.11.2013 року, №№49906902, 49906704 від 09.11.2013 року, №№49966096, 49965759 від 10.11.2013 року(а.с.46-70, 77-86).

Вантажовідправником зазначеного товару являлось Товариство з обмеженою відповідальністю Укрконтракт.

Загальна вартість поставленої позивачем відповідачу продукції згідно залізничних накладних та умов специфікацій №№ 8, 9, 10 становить 4 556 448,77 грн.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.4.1. договору строк оплати товару для відповідача є таким, що настав.

Відповідач, оспорюючи розмір заборгованості, не заперечував факт порушення ним умов договору щодо оплати отриманого товару.

Спростовуючи доводи апелянта щодо неправильно визначеного судом розміру заборгованості, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне:

Позивач у позові стверджував про наявність боргу в розмірі 4 397 044,44 грн. На підтвердження часткового виконання відповідачем обовязку з оплати товару надав відповідний розрахунок із зазначенням сум та періоду оплати (а.с.124-126).

Апелянт належними та допустимими доказами вказаний розрахунок не спростував. Надав до апеляційної скарги рахунки-фактури, які, на його думку, підтверджують менший розмір боргу.

Перевіривши надані сторонами докази, колегія суддів встановила, що відповідач не надав рахунки-фактури на оплату товару, відправленого за залізничними накладними №53621322 від 01.10.2013 року, №49906704 від 09.11.2013 року, №№49966096, 49965759 від 10.11.2013 року. Тому визнаний ним розмір заборгованості спростовується доказами позивача та відсутністю доказів щодо оплати за отриманий товар.

Таким чином, суд правомірно погодився з доводами позивача щодо наявності основного боргу в розмірі 4 397 044,44 грн.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем здійснено розрахунок 3% річних за загальний період прострочення з 01.12.2013 року по 30.04.2016 року, розмір яких склав 318 754,40 грн., та здійснено нарахування інфляційних втрат за період з грудня 2013 року по березень 2016 року у розмірі 3 104 313,37 грн.

Суд здійснив перевірку нарахування відсотків річних за визначений позивачем період, інфляційних втрат та дійшов висновку, що проведений розрахунок вірний і заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 Господарського процесуального кодексу України). Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведеності їх переконливості.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що апелянт належними та допустимими доказами не спростував висновки оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2016 року у справі №904/3820/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: І.О.Вечірко

Суддя: Н.В.Пархоменко

Підписано в повному обсязі 23.08.2016 року.