ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2016 р. Справа № 921/362/16-г/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Малех І.Б.

суддів Костів Т.С.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Кришталь М.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Зборівська пересувна механізована колона №10", б/н, б/д

на ухвалу господарського суду Тернопільської області від 29.06.2016 року, суддя Андрусик Н.О.

про повернення позовної заяви

у справі № 921/362/16-г/17

за позовом: Відкритого акціонерного товариства "Зборівська пересувна механізована колона №10", м.Зборів Тернопільської області

до відповідача: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області, м.Тернопіль

про: визнання права власності в порядку набувальної давності (ст.344 Цивільного кодексу України) на обєкти нерухомого майна (виробничо-побутовий комплекс, артезіанську свердловину №2 (резервна), вапняну яму, пожежні резервуари (2шт.), огорожу, прохідні №№1, 2, споруду насосної, споруду розчинного вузла, інженерні споруди для водопостачання (2шт.), кабельні лінії, ГРП), що розташовані за адресою: м.Зборів Тернопільської області, вул.Гоголя, 44-А

за участю представників:

від позивача (скаржника) не зявився

від відповідача не зявився

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 29.06.2016р. у справі №921/362/16-г/17 (суддя Андрусик Н.О.) повернуто без розгляду ВАТ Зборівська ПМК №10 позовну заяву б/н від 23.06.2016р., разом з доданими до неї матеріалами (всього на 30 арк.).

Ухвала суду мотивована тим, що визначена позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна на день подання позову та вимогам чинного законодавства, оскільки не підтверджена документально. Заявник не додав доказів, які б підтвердили вартість майна в зазначеній ним сумі чи доказів про вартість спірного майна станом на 2016 рік, що виключає можливість самостійного визначення судом ціни позову. За таких обставин, приєднана до позовних матеріалів квитанція № 15064285 від 04.02.2016р. на суму 1378,0 грн. не може вважатись належним та допустимим доказом сплати судового збору за розгляд даного позову.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та безпідставною. Звертає увагу на те, що суд, висловивши свою незгоду із вказаною у позовній заяві ціною позову, не витребував жодних документів для правильного її визначення. Стверджує, що в чинному законодавстві відсутня така підстава для повернення позовної заяви, як невірне визначення ціни позову. Просить скасувати ухвалу господарського суду Тернопільської області від 29.06.2016р. у справі №921/362/16-г/17 та передати справу на розгляд до місцевого господарського суду.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу не погодився з доводами апеляційної скарги, зазначивши, що позивач не надав розрахунку ціни позову та доказів на обґрунтування вказаної ним вартості спірного майна, що виключило можливість суду самостійно визначити ціну позову. Звертає увагу на те, що вказані обставини, згідно розяснень Пленуму Вищого господарського суду України є безумовною підставою для повернення позовної заяви. Просить залишити без змін оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони не забезпечили явки в судове засідання уповноважених представників, згідно повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення та реєстру вихідної кореспонденції ЛАГС, останні, обізнані з датою, часом і місцем розгляду апеляційної скарги. Суд не визнавав обовязковою явку представників сторін в судове засідання.

15.08.2016р. від відповідача надійшло клопотання за № 10-12-03029 від 12.08.2016р. про розгляд апеляційної скарги за відсутності представника.

Згідно п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. N 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи вищенаведене, встановлені законом строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що в силу положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, дану справу, може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Апеляційний господарський суд, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування ухвали господарського суду Тернопільської області від 29.06.2016р. у справі № 921/362/16-г/17.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.06.2016р. до господарського суду Тернопільської області надійшла позовна заява ВАТ Зборівська ПМК № 10, в якій Товариство просить визнати за ним право власності на обєкти нерухомого майна, котрі знаходяться по вул. Гоголя, 44, м. Зборів Зборівського р-ну. Тернопільської області.

Пунктом 3 частини 2 статті 54 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача (п.2.2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Підпунктом 2 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

В позовній заяві ВАТ Зборівська ПМК № 10 зазначило ціну позову 40 545,00грн.

Наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України підтверджується, що позивач сплатив судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Однак, як вірно зазначив суд першої інстанції, позивач не підтвердив належними та допустимими доказами, в розумінні ст.ст. 32, 34 ГПК України, визначену ним ціну даного позову, не надав доказів про вартість спірного майна, в т.ч. станом на момент звернення до суду з даним позовом, що позбавило суд першої інстанції можливості самостійно визначити ціну позову.

Згідно п. 2.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7від 21.02.2013р., якщо позивачем не зазначена вартість спірного майна та/або не подано доказів в обґрунтування цієї вартості, то позовна заява підлягає поверненню на підставі пункту 3 частини першої статті 63 ГПК.

Відповідно до абзацу 5 п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011р. підставою для повернення позовної заяви є також відсутність викладу обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, та незазначення доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Отже, підставним та правомірним є висновок місцевого господарського суду про те, позивач не сплатив судовий збір у встановленому порядку та розмірі, оскільки приєднана до позовних матеріалів квитанція № 15064285 від 23.06.2016р. на суму 1378,00грн. не може вважатись належним та допустимим доказом сплати судового збору за розгляд даного позову.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про повернення позовної заяви без розгляду на підставі п.п. 3, 4 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу скаржника на те, що у відповідності до частини 3 статті 63 повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Колегія суддів вважає безпідставними твердження скаржника про те, що він позбавлений можливості визначити вартість спірного майна, враховуючи наступне.

В апеляційній скарзі Товариство вказує, що спірне майно перебуває в нього на законних підставах.

Відповідно до пункту 36 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 Основні засоби, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 92 від 27.04.2000р. з наступними змінами і доповненнями, у примітках до фінансової звітності субєктів господарювання щодо кожної групи основних засобів вказується інформація про вартість (первісну або переоцінену), за якою основні засоби відображені в балансі.

З урахування наведеного, позивач мав можливість надати суду документально підтверджену інформацію про вартість спірного майна, відображену в його балансі.

Доводи та заперечення, викладені у апеляційні скарзі ВАТ Зборівська ПМК № 10 на ухвалу суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції. Оскаржувана ухвала господарського суду Тернопільської області від 29.06.2016р. у даній справі прийнята відповідно до норм процесуального права, тому її необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно положень ст.49 ГПК України.

Згідно з ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні апеляційної скарги Відкритого акціонерного товариства "Зборівська пересувна механізована колона №10", б/н, б/д - відмовити.

2. Ухвалу господарського суду Тернопільської області від 29.06.2016р. у справі №921/362/16-г/17 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи направити на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений 23.08.2016 р.

Головуючий суддя Малех І. Б.

Суддя Костів Т. С

Суддя Марко Р.І.