ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

22.08.2016 Справа № 908/2206/16

Суддя Дроздова С.С., розглянувши матеріали,

За позовом: Приватного підприємства «Тиман» (51937 Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Перемоги, 28/33)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліатрис» (69037 м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 20-А, кім. 27)

про стягнення 516 780 грн. 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Тиман» звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліатрис» 516 780 грн. 00 коп. перерахованої суми.

Позовна заява підлягає поверненню відповідно до п. 3 ст. 63 ГПК України.

Відповідно до положень ст. 54 ГПК України позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником і повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви. Недодержання вимог статей 54 і 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Згідно п. 5 ст. 54 ГПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Відповідно до ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до п. 3 ст. 63 ГПК України суд повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

ОСОБА_1 позову це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача ОСОБА_1 позову кореспондує зі способами захисту права, які визначені, наприклад, у статті 16 Цивільного Кодексу України.

Під способами захисту прав слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення субєктивних цивільних прав та (або) усунення наслідків такого порушення.

Підстава позову це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, ст. 34 ГПК України.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Позивачем в позовній заяві викладено позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліатрис» 516 780 грн. 00 коп. перерахованої суми.

У тексті позовної заяви позивач вказує, що за усною домовленістю між керівниками, відповідач повинен був виконати підготовчі роботи на будівельному майданчику. Вартість робіт склала за домовленістю 516780,00 грн. з ПДВ (вартість робіт - 430650,00 грн., ПДВ - 86130 грн.). Дана сума була перерахована позивачем на рахунок виконавця 03 серпня 2016 року, про що свідчить платіжне доручення від 03.08.2016.

Однак, позивачем до позовної заяви додано платіжне доручення № 115 від 03.08.2016р., відповідно до якого у графі призначення платежу зазначено: «Оплата за виконані роботи, згідно Договору № 281 від 11.07.2016р. у сумі 430650,00 грн. ПДВ-20% 86130,00 грн.».

Отже, позивачем у призначені платежу зазначено договір № 281 від 11.07.2016р., тоді як до самої позовної заяви останній не доданий.

За змістом Розділів VIII, IX ГПК України всі без виключення вказані в них вимоги до позовної заяви та відомості є обовязковими для зазначення позивачем у позовній заяві, їх обовязковість встановлена законодавцем і не може залежати від бажання особи, що звертається до суду, можливості подальшого зясування цих відомостей судом після відкриття провадження у справі та під час підготовки справи до розгляду тощо.

Вказані норми носять імперативний характер і не підлягають ігноруванню стороною чи судом з посиланням на будь-які субєктивні висновки та обставини.

На підтвердження цього висновку свідчить і ст. 4-1 ГПК України, згідно якої господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом.

Як зазначено в абзаці 1 пункту 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суд України від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Згідно з ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї документи повернути позивачу без розгляду.

Додаток: позовна заява з додатком до неї на 15 аркушах, у тому числі оригінал квитанції № 830_42 від 19.08.2016р. про сплату 7 751 грн. 70 коп. судового збору.

Суддя С.С. Дроздова