ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2016 р. Справа №904/3960/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: судді Науменка І.М. (доповідача)

суддів: Вечірка І.О., Кузнецова В.О.,

секретар судового засідання: Петровська А.В.,

за участю представників сторін:

Представники сторін в судове засідання не зявились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Енергоімпекс, м.Селидове Донецької області, на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2016р. у справі №904/3960/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Енергоімпекс,

м.Селидове Донецької області

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ, в особі регіональної філії Придніпровська залізниця, м.Дніпропетровськ

про стягнення 7 050 грн. 51 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергоімпекс" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська залізниця", в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця", вартості нестачі вугільної продукції на суму 7 050 грн. 51 коп.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань з перевезення вантажу в частині доставки вантажу в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, у відзиві на позов зазначив, що позивачем при зверненні до суду із позовом порушено строки позовної давності, передбачені Статутом залізниць та не надано доказів наявності поважних причин його пропуску, у звязку із чим просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2016р. (суддя Рудь І.А.) у справі №904/3460/16 в задоволенні позову відмовлено повністю.

В мотивувальній частині рішення місцевим господарським судом встановлений факт спричинення позивачеві збитків на суму 7 050 грн. 51 коп. в результаті нестачі вантажу, що сталась під час перевезення залізницею (відповідачем). В той же час, відмова в позові спричинена спливом передбаченого ст.134,136 Статуту залізниць України та ст.315 ГК України строку для звернення з позовом до суду за наявності відповідної заяви про застосування такого строку з боку відповідача.

Не погодившись з вищезгаданим рішенням, скаржник (позивач) звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій називає дане рішення безпідставним та таким, що прийнято з порушенням норм процесуального права, у звязку з чим підлягає скасуванню.

Зокрема, скаржник (позивач) наполягає на відсутності правових підстав для застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, позовні вимоги вважає обґрунтованими та доведеними належними доказами у справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегією суддів встановлено наступне:

В березні 2015р. зі станції Кривий Торець Донецької залізниці Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергоімпекс" здійснило відправлення вагонів №№56355142, 59782573, 56135718, 60032588, 53528931, навантажених кам'яним вугіллям згідно залізничних накладних №№ 50301548, 50301589, 50228360 на станцію Енергодар Придніпровської залізниці, одержувач ДТЕК Запорізька ТЕС.

При проходженні вагонів через станцію Енергодар Придніпровської залізниці, на підставі ст.24 Статуту Залізниць України, залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вищевказаних вагонах не відповідає масі, вказаній відправником у накладних. Тобто, було виявлено різницю маси вантажу у спірних вагонах, а саме:

1) у вагоні №56355142 вказана в накладній маса вантажу складає 60 400 кг, а фактична маса вантажу становить 59 400 кг, що на 1 000 кг менше, ніж зазначено у накладній №50301548. Даний факт документально підтверджений комерційним актом РА №006663/220 від 27.03.2015р., в якому, зокрема, зазначено, що при комерційному огляду в вагоні виявлено: навантаження навалом, нижче бортів на 10-15 см, марковано трьома подовжніми смугами; ліворуч по ходу потяга над 4, 5 люками виїмка довжиною 2, м, шириною 0,5 м, глибиною 0,6 м. В місті виїмки маркування відсутнє. В технічному відношенні вагон справний. Течі вантажу немає.

2) у вагоні №59782573 вказана у накладній маса вантажу складає 70 000 кг, а фактично маса вантажу складає 68 250 кг, що на 1 750 кг менше, ніж зазначено у накладній №50301548. Даний факт документально підтверджений комерційним актом РА №006664/221 від 27.03.2015р., в якому, зокрема, зазначено, що при комерційному огляді в вагоні виявлено навантаження навалом, на рівня бортів на 10-15 см, маркування трьома подовжніми смугами; посеред вагону над 4 люком виїмка довжиною 1,0 м. шириною 0,8 м, глибиною 0,5 м. У місті виїмки маркування відсутнє. Двері люка закриті. Течі вантажу немає. В технічному відношенні вагон справний.

3) у вагоні №56135718 вказана у накладній маса вантажу складає 60 900 кг., а фактична маса вантажу становить 59 700 кг., що на 1 200 кг менше, ніж зазначено у накладній №50301589. Даний факт документально підтверджений комерційним актом РА №006665/222 від 27.03.2015р., в якому, зокрема, зазначено, що при комерційному огляду в вагоні виявлено: навантаження навалом, нижче бортів на 10-15 см, марковане трьома подовжніми смугами, ліворуч по ходу потяга над 6,7 люками виїмка довжиною 1,5 м, шириною 1,2 м, глибиною 0,8 м. У місті виїмки маркування відсутнє. Двері люка закриті. Течі вантажу немає. В технічному відношенні вагон справний.

4) у вагоні №60032588 вказана у накладній маса вантажу складає 69 300 кг, а фактично маса вантажу складає 67 300 кг, що на 2000 кг. менше, ніж зазначено у накладній №50228360. Даний факт документально підтверджений комерційним актом РА №006642/199 від 21.03.2015р., в якому, зокрема, зазначено, що при комерційному огляду в вагоні виявлено: Навантаження навалом, на рівні бортів, маркований трьома подовжніми смугами; ліворуч по ходу потяга над 2,3,4 люками вздовж борта виїмка довжиною 4,5 м, шириною 0,7 м, глибиною 0,5 м. В місті виїмки маркування відсутнє. Двері, люка закриті. Течі вантажу немає. В технічному відношенні вагон справний.

5) у вагоні №53528931 встановлено, що зазначена у накладній маса вантажу складає 68 000 кг, тоді як фактично маса вантажу складає 66 100 кг, що на 1 900 кг менше, ніж зазначено у накладній №50228360. Даний факт документально підтверджений комерційним актом РА №006641/198 від 21.03.2015р., в якому, зокрема, зазначено, що при комерційному огляду в вагоні виявлено: навантаження навалом, на рівні бортів, вантаж маркований трьома подовжніми смугами; ліворуч по ходу потяга над 2,3,4,5 люками вздовж борту виїмка довжиною 6,0 м, шириною 0,5 м, глибиною 0,8 м. В місті виїмки маркування відсутнє. Двері, люка закриті. Течі вантажу немає. В технічному відношенні вагон справний.

Таким чином, вказаними комерційними актами встановлено, що при перевантаженні вагонів у статистичному режимі на виправних 150 тн вагонних електронно-тензометричних вагах виявилось: -у вагоні №56355142 маса брутто - 81 700 кг, тара за документом - 22 300 кг., нетто - 59 400 кг, що менше ніж зазначено в документі на 1000кг.; -у вагоні №59782573 маса брутто - 91 700 кг, тара за документом - 23 450 кг, маса нетто - 68 250 кг, що менше ніж зазначено в документі на 1 750 кг; -у вагоні №56135718 маса брутто - 81 900 кг, тара за документом - 22 200 кг, маса нетто - 59 700 кг, що менше ніж зазначено в документі на 1 200 кг; - у вагоні №60032588 маса брутто - 90 600 кг, тара за документом - 23 300 кг, маса нетто - 67 300 кг, що менше ніж зазначено в документі на 2000 кг; -у вагоні №53528931 маса брутто - 88 600 кг, тара за документом - 22 500 кг, маса нетто - 66 100 кг, що менше ніж зазначено в документі на 1 900 кг.

Таким чином, відповідальна недостача вугілля з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення складає: -у вагоні №56355142 маса нетто при відправлені складає 60 400 кг: норма нестачі 60 400 х 1 % = 604 кг. Відповідальна нестача 1 000 кг - 604 кг = 396 кг х 1537,79 грн. (ціна за тону з ПДВ згідно довідки) - розмір нестачі складає 608,96 грн.; - у вагоні №59782573 маса нетто при відправлені складає 70 000 кг: норма нестачі 70 000 х 1 % = 700 кг відповідальна нестача 1 750 кг - 700 кг = 1050 кг х 1 537,79 грн. (ціна за тону з ПДВ згідно довідки) - розмір нестачі складає 1614,68 грн.; -у вагоні №56135718 маса нетто при відправлені складає 60 900 кг: норма нестачі 60 900 х 1 % = 609 кг. Відповідальна нестача 1 200 кг - 609 кг = 591 кг х 1 537,79 грн. (ціна за тону з ПДВ згідно довідки) - розмір нестачі складає 908,83 грн.; - у вагоні №60032588 маса нетто при відправлені складає 69 300 кг: норма нестачі 69 300 х 1 % = 693 кг. Відповідальна нестача 2 000 кг - 693 кг = 1307 кг х 1550,46 грн. (ціна за тону з ПДВ згідно довідки) - розмір нестачі складає 2 026,45 грн.; - у вагоні №53528931 маса нетто при відправлені складає 68 000 кг: норма нестачі 68 000 х 1 % = 680 кг Відповідальна нестача 1 900 кг - 680 кг = 1220 кг х 1 550,46 грн. (ціна за тону з ПДВ згідно довідки) - розмір нестачі складає 1 891,59 грн.

Отже, як вірно встановлено господарським судом першої інстанції, в результаті виявленої недостачі позивач зазнав збитків від нестачі вантажу у розмірі вартості сплаченої, але не отриманої продукції, в сумі 7 050 грн. 51 коп., що документально підтверджено комерційними актами РА №006663/220 від 27.03.2015р., РА №006664/221 від 27.03.2015р., РА №006665/222 від 27.03.2015р., РА №006642/199 від 21.03.2015р., РА №006641/198 від 21.03.2015р.

При цьому, слід зазначити, що датою встановлення обставин, що спричинили заявлення позову, господарським судом першої інстанції обґрунтовано визначено дату відповідних комерційних актів, як-то: 21.03.2015р. та 27.03.2015р. Даний факт підтверджений також відповідачем у відзиві на позовну заяву (а.с.37-38).

Тобто, сам факт спричинення позивачеві зазначених вище збитків на суму 7 050 грн. 51 коп., а також, той факт, що датою встановлення обставин порушення є дата складання комерційних актів (21.03.2015р. та 27.03.2015р.), доведене належними доказами у справі та відповідачем (залізницею) не заперечується.

Разом з цим, звертаючись до суду першої інстанції із заявою про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, відповідач наполягає на тому, що встановлений ч.4 ст.315 ГК України та ст.136 Статуту залізниць України шестимісячний строк позовної давності від дати встановлення таких обставин позивачем пропущений. Відтак, правові підстави для задоволення позову у господарського суду відсутні. Зокрема, відповідач звертає увагу суду на ненадання позивачем доказів звернення до перевізника (відповідача) з претензією з зазначених у позовній заяві підстав. Відтак, строк на предявлення позову сплинув через шість місяців з дня виявлення обставин, які є підставою для його заявлення, та поновленню не підлягає.

Отже, вирішуючи питання щодо повного та обєктивного вирішення спору господарським судом першої інстанції, а також, щодо наявності правових підстав для задоволення апеляційної скарги та, як наслідок, позовних вимог, колегія суддів виходила з наступного:

Так, в Постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 19.04.2012р. у справі №3-22гс12 за результатами перегляду постанови ВГСУ від 29.11.2011р. у справі №10-26/166-10-4300 з питань неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, зазначено, що дійсно ст.136 Статуту залізниць України встановлено шестимісячний термін предявлення позовів до залізниць, який обчислюється відповідно до вимог ст.134 цього Статуту. Пунктом «а» ст.134 Статуту залізниць України передбачено, що претензії можуть бути заявлені з дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу для претензій про відшкодування за псування, пошкодження або недостачу вантажу, багажу та вантажобагажу.

Водночас, у згаданій вище постанові Верховний суд України, висновки якого за ст.111-28 ГПК України є обовязковими для застосування всіма судами України, зазначає, що згідно ч.ч.2,3,4 ст.315 ГК України, претензії до перевізника можуть предявлятися протягом шести місяців. Перевізник розглядає заявлену претензію і повідомляє заявника про задоволення чи відхилення її протягом трьох місяців. Якщо заявлену перевізнику претензію, що випливає з договору перевезення вантажу, відхилено або відповідь на неї не одержано у строк, зазначений у частині третій цієї статті (в даному випадку три місяці), заявник має право звернутися до суду протягом шести місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку, встановленого для відповіді.

З викладеного вбачається висновок Верховного суду України, що вказаною правовою нормою по-іншому, ніж Статутом залізниць України, розраховується початок перебігу строку позовної давності.

Так, ч.5 ст.307 ГК України, яка кореспондується із ч.4 ст.909, ч.1 ст.920 Цивільного кодексу України, встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів за цими перевезеннями визначаються транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Тобто, ст.315 ГК України і ст.ст.134, 136, 137 Статуту залізниць України є спеціальними нормами, які регулюють питання перебігу строку позовної давності у позовах про відшкодування збитків (вартості нестачі вантажу), що виникають із залізничних перевезень.

Статут залізниць України було затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 року №457, і останні зміни в нього вносилися постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2002 року №1973.

Тоді як Господарський кодекс України, який за своєю правовою природою є законом України, був прийнятий Верховною Радою України 16 січня 2003 року за №436-IV і набув чинності з 1 січня 2004 року. Крім того, у прикінцевих положеннях ГК України законодавець зобовязав Кабінет Міністрів України привести свої нормативні акти (у тому числі і Статут залізниць України, оскільки він суперечить ГК України) у відповідність до норм ГК України, а тоді вже застосовувати ці норми поряд з нормами ГК України, що Кабінетом Міністрів України зроблено не було.

Також, згідно з приписами п.4.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», у визначенні перебігу позовної давності за позовами до перевізників, що випливають з договорів перевезення вантажів, слід враховувати таке: якщо до подання позову позивач скористався своїм правом на пред'явлення перевізникові претензії, шестимісячний строк позовної давності починається з дня одержання відповіді на претензію або закінчення строку, встановленого для такої відповіді (ч.4 ст.315 ГК України). Однак, оскільки дотримання претензійного порядку не є обов'язковим, то у вирішенні питання про початок перебігу строку позовної давності в розумінні цієї норми ГК України слід виходити з того, що такий перебіг починається після закінчення строку пред'явлення претензії і строку її розгляду (ч.2,3 ст.315 ГК України), незалежно від того, чи пред'являлася відповідна претензія до перевізника.

За встановлених вище обставин, відповідно до ч.4 ст.315 ГК України, строк позовної давності у даній справі №904/3960/16 не був пропущений позивачем, оскільки його початком є день одержання відповіді на претензію або закінчення строку, встановленого для даної відповіді.

Тобто, якщо датою встановлення обставин, що стали приводом для звернення ТОВ Енергоімпекс до господарського суду із позовом, судами першої та апеляційної інстанцій визначено дати комерційних актів (21.03.2015р. та 27.03.2015р.), початком перебігу строку позовної давності, зокрема, щодо обставин за актом від 21.03.2015р. слід вважати 21.12.2015р. (шість місяців від 21.03.2015р. для предявлення претензії до перевізника + три місяці на надання відповіді на зазначену претензію перевізником).

Таким чином, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів звернення позивача з претензією до перевізника (відповідача), кінцевим строком перебігу позовної давності у даній справі згідно з ч.4 ст.315 ГК України слід вважати 21.06.2016р. (шість місяців з дня одержання відповіді на претензію або закінчення строку, встановленого для відповіді).

В свою чергу, як свідчить штамп підприємства поштового звязку на конверті, позов ТОВ Енергоімпекс до ПАТ Українська залізниця був поданий 12.05.2016р., тобто, в межах встановленого чинним законодавством України строку позовної давності. (а.с.28).

Враховуючи наведене вище, викладені в оскаржуваному рішенні висновки господарського суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку позовної давності та, як наслідок, наявність правових підстав для відмови в позові, колегія суддів вважає помилковими. Натомість, надані позивачем у позовній заяві та апеляційній скарзі доводи є обґрунтованими, доведеними матеріалами справи, тобто такими, що підлягають задоволенню.

Отже, за результатами апеляційного перегляду, апеляційна інстанція дійшла висновку про невідповідність рішення місцевого господарського суду від 14.07.2016р. у справі №904/3960/16 п.п.1,4 ч.1 ст.104 ГПК України, що є підставою для його скасування та прийняття у справі нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

З огляду на результат вирішення спору, судові витрати у справі покладаються на відповідача, відповідно до вимог ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.49, 101, 103-105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Енергоімпекс, м.Селидове Донецької області, задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2016р. у справі №904/3960/16 скасувати.

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ, в особі регіональної філії Придніпровська залізниця, м.Дніпропетровськ, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Енергоімпекс, м.Селидове Донецької області, 7 050 грн. 51 коп. збитків.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ, в особі регіональної філії Придніпровська залізниця, м.Дніпропетровськ, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Енергоімпекс, м.Селидове Донецької області, 1 378 грн. 00 коп. судових витрат на звернення із позовом та 1 515 грн. 18 коп. судових витрат на апеляційне оскарження.

Видати наказ.

Видачу наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у дванадцятиденний строк.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 05.09.2016р.

Головуючий суддя І.М. Науменко

Суддя І.О. Вечірко

Суддя В.О. Кузнецов