РІШЕННЯ

22 серпня 2016 року Справа № 913/788/16

Провадження №3/913/788/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль", м. Київ

до 1-го відповідача Дочірнього підприємства "Олан", м. Алчевськ Луганської області,

до 2-го відповідача Дочірнього підприємства «Украгротрейд», м. Алчевськ Луганської області,

про стягнення 424 996 грн. 08 коп.

Суддя Секірський А.В.

Секретар судового засідання Богуславська Є.В.

У засіданні брали участь:

від позивача - Семеняка М.В. - представник за довіреністю № 24-12/15-1 від 24.12.2015;

від 1-го відповідача - представник не прибув,

від 2-го відповідача - представник не прибув,

В С Т А Н О В И В:

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою про стягнення з 1-го відповідача Дочірнього підприємства "ОЛАН" (далі - 1-відповідач) та 2-го відповідача Дочірнього підприємства "Украгротрейд" (далі - 2-відповідач) заборгованості за договором фінансового лізингу № LC6726-06/12 від 11.06.2012 в загальній сумі 424 996,08 грн., з яких:

- 239 050, 29 грн. - заборгованість по поточним лізинговим платежам;

- 134 034, 08 грн. - заборгованість зі сплати вартості Предмета лізингу;

- 1 340,34 грн. - комісія за дострокове припинення договору фінансового лізингу;

- 18 514,19 грн. - витрати Лізингодавця, які не були сплачені Лізингоодержувачем;

- 23 667,50 грн. - інфляційне збільшення суми боргу;

- 8 389,68 грн. - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між сторонами було укладено договір фінансового лізингу від 11.06.2012 №LC6726-06/12, відповідно до умов якого позивач на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов'язується придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого визначаються в Специфікації, а відповідач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору.

Всупереч прийнятих обов'язків відповідач зобов'язання за договором щодо сплати лізингових платежів виконував не в повному обсязі, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість по поточним лізинговим платежам в розмірі 239 050,29 грн. та заборгованість зі сплати вартості Предмета лізингу в розмірі 134 034,08 грн. Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення: 1 340,34 грн. - комісія за дострокове припинення договору фінансового лізингу; 18 514,19 грн. - витрати Лізингодавця, які не були сплачені Лізингоодержувачем; 23 667,50 грн. - інфляційне збільшення суми боргу; 8 389,68 грн. - 3% річних.

22.08.2016 від позивача через канцелярію господарського суду Луганської області надійшли додаткові пояснення.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, дав пояснення, аналогічні викладеному в позовній заяві.

Відповідачі в судове засідання не прибули, причини неявки суду не повідомили, про час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином.

Інформаційним листом Вищого господарського суду України від 05.06.2014 № 01-06/745/2014 "Про деякі питання практики застосування у судовій практиці Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" роз'яснено, що учасник судового процесу, який знаходиться на тимчасово окупованій території України, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за умов, зазначених у підпунктах 1-4 пункту 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" (у редакції Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014 № 01-06/2052/14). Так, учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за таких умов:

1) Якщо відповідну ухвалу господарським судом надіслано поштою за місцезнаходженням учасника судового процесу, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. При цьому слід мати на увазі, що згідно із статтею 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, вони вважаються достовірними, доки до них не внесено відповідних змін.

2) У разі коли учасник судового процесу не значиться у згаданому реєстрі, - якщо названу ухвалу господарським судом надіслано поштою за адресою, яку зазначено в заяві (скарзі), або за місцем проживання фізичної особи, або за місцезнаходженням відокремленого підрозділу юридичної особи (коли заяву пов'язано з його діяльністю).

3) Якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством зв'язку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, то суд не вчиняє дій, зазначених у підпунктах 1 і 2 цього пункту. У такому разі, а також у випадках, коли поштові відправлення учасникам судового процесу все ж було надіслано, але їх повернуто підприємством зв'язку через неможливість вручення, суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. У такому разі на примірнику переданого тексту, що залишається у матеріалах справи, зазначаються дата і година його передачі і прізвища та ініціали осіб, які передали і прийняли текст. У матеріалах справи мають міститися документи, що підтверджують отримання учасником судового процесу повідомлення (завірений судом витяг з журналу реєстрації телефонограм, журналу реєстрації електронних поштових відправлень тощо).

4) За неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням 1-го відповідача є 94223, Луганська область, м. Алчевськ, вул. Декабристів, буд. 27А.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням 2-го відповідача є 94223, Луганська область, м. Алчевськ, вул. Декабристів, буд. 27А.

Листом від 16.03.2015 №511-30-100 УДППЗ "Укрпошта" повідомляє, що відповідно до Указу Президента України від 14.11.2014 № 875/2014 "Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 "Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях" та розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" (зі змінами), органи поштового зв'язку тимчасово не здійснюють пересилання поштових відправлень до вказаного населеного пункту.

Так, оскільки відповідачі у справі знаходиться на території проведення АТО інформація про час і місце судового засідання була розміщена на сторінці господарського суду Луганської області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/), про що свідчить роздруковані сторінки з мережі Інтернет.

Крім того, судом було здійснено спробу повідомлення відповідачів про час та місце проведення судового засідання шляхом надання телефонограми за номерами телефону, зазначених у витягах з ЄДР: та 7, про що свідчить довідка від 08.07.2016. Телефонограму передати не вдалося через відсутність зв'язку з абонентом.

Таким чином, судом вжито відповідні заходи щодо повідомлення учасника судового процесу, який знаходиться на тимчасово окупованій території (аналогічна позиція викладена в Інформаційному листі Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14).

Відзив на позовну заяву та інші витребувані судом матеріали відповідачами не надані, тому на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, вислухавши присутніх в судових засіданнях представників позивача, суд встановив такі фактичні обставини.

11.06.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» (надалі - Лізингодавець або Позивач) та Дочірнім підприємством «ОЛАН» (надалі - Лізингоодержувач або Відповідач 1) був укладений договір фінансового лізингу № LС6726-06/12 (надалі - Договір), згідно з п. 1.1 якого Лізингодавець (Позивач) на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов'язується придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого визначаються в Специфікації (Додаток №2 до Договору), а Лізингоодержувач (Відповідач 1) зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору (а.с. 13-16).

На виконання умов вищезазначеного Договору, Позивач (Лізингодавець) придбав предмет лізингу за договором купівлі-продажу № Р6724-6728 від 11.06.2012р. та передав у тимчасове володіння та користування Відповідачу (Лізингоодержувачу), що підтверджується актом приймання-передачі предмета лізингу від 27.06.2012р.

В специфікації від 11.06.2012 (додаток №2 до договору фінансового лізингу) сторони визначили найменування, заводський номер, номер шасі/номер кузова - вантажний сідловий тягач-Е марки Volvo модель FH400, номер шасі (кузова, рами) YV2ASG0A69В533865, двигун №D13174045, кількість одиниць - 1, марка - Volvo, модель - FH400, рік випуску - 2008, ціна з ПДВ - 525497 грн 41 коп. та інші характеристики зазначеного транспортного засобу.

26.06.2014р. між Лізингодавцем (Позивачем) та Лізингоодержувачем (Відповідачем 1) було укладено Угоду про внесення змін до Договору, згідно якою Додаток №1 «Графік розрахунку заборгованості» викладено в новій редакції (а.с. 28-29).

Також 27.06.2012 між сторонами була укладена угода про зарахування зустрічних однорідних вимог (а.с. 27).

Пунктом 3 ч.2 ст.7 Закону України «Про фінансовий лізинг», п.п.5.1., 8.1.4. Загальних умов фінансового лізингу (додаток №4 до Договору) встановлено, що Лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до п.1.7 Договору строк лізингу складається з Періодів лізингу у кількості 36 місяців, починаючи з першого періоду лізингу, визначеного за правилами цього Договору та додатків до нього.

Пунктом 1.8 Договору Сторони, на підставі ч.2 ст. 524 Цивільного кодексу України, погодили додатково до визначення зобов'язання у гривні, визначити зобов'язання в грошовому еквіваленті іноземної валюти - Долар США. Зобов'язання за цим Договором попередньо визначаються в грошовому еквіваленті іноземної валюти та перераховуються у гривню у порядку, визначеному окремими положеннями цього Договору.

Відповідно до п.п. 1.1, 4.1 Договору Лізингоодержувач зобов'язався за цим Договором сплачувати відсотки за фінансування придбання Предметів лізингу та поточні лізингові платежі.

На підставі п. 4.2 Договору Лізингоодержувач сплачує відсотки за фінансування придбання Предмета лізингу у період з моменту підписання цього Договору до повної виплати Лізингоодержувачем заборгованості Лізингодавцю, визначеної за правилами цього Договору за ставкою LIBOR 3М плюс 10,50% від всієї суми заборгованості, визначеної в порядку п. 3.1 цього Договору. Сума відсотків в грошовому еквіваленті іноземної валюти підлягає перерахунку у гривню за Курсом продажу (Розділ 1 «Визначення» Загальних умов Додатку 4 до цього Договору), крім того ПДВ.

Згідно з п.4.3 Договору, Лізингоодержувач протягом строку лізингу щомісяця сплачує Лізингодавцю авансом поточні лізингові платежі, які розраховуються на перший робочий день кожного лізингового періоду за поточний місяць та складаються з суми, що ставиться в погашення вартості Предмета лізингу та комісії Лізингодавця.

Пунктом 4.4 Договору передбачено, що Розмір Комісії для кожного періоду лізингу розраховується за ставкою, визначеною в п. 4.2 цих Договорів, від заборгованості Лізингоодержувача у грошовому еквіваленті іноземної валюти для відповідного періоду лізингу згідно Графіку (Додаток 1 до Договору). Розрахована таким чином сума комісії перераховується у гривні за Курсом продажу з дотриманням умов частини другої цього пункту.

Комісія Лізингодавця розрахована у гривнях, не може бути менше різниці між поточним лізинговим платежем у гривні та граничною сумою, яка ставиться в погашення заборгованості Лізингоодержувача згідно даних колонки «Б» Графіку (Додаток 1 до Договору).

Перерахунок лізингових платежів, розрахованих у грошовому еквіваленті іноземної валюти, здійснюється Лізингодавцем за Курсом розрахунку платежів плюс ставка збору до Пенсійного фонду з купівлі іноземної валюти, що діє на момент виставлення рахунку, та комісія АТ «Райффайзен Банк Аваль» з купівлі валюти, згідно офіційного сайту Лізингодавця за адресою в мережі Інтернет: http://www.rla.com.ua (п.4.5 Договору).

Згідно п.4.6 Договору, оплата всіх платежів здійснюється в національній валюті України - гривнях, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Лізингодавця.

Пунктом 4.8 Договору передбачено, що всі додаткові послуги, визначені в Загальних умовах (Додаток 4 до цих Договорів), а також ті, які не визначені цими Договорами та необхідність в яких може виникнути у Лізингоодержувача, оплачуються Лізингоодержувачем окремо за тарифами Лізингодавця, розміщеними на офіційному сайті Лізингодавця за адресою в мережі Інтернет: http://www.rla.com.ua.

Згідно з Загальними умовами фінансового лізингу - Додаток №4 до Договору (надалі - Загальні умови), Лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця на підставі рахунку Лізингодавця, направленого на вказану в Договорі у новій редакції електронну адресу Лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку. При чому, у разі неотримання рахунку Лізингодавця до 5 числа поточного місяця Лізингоодержувач зобов'язаний звернутися до Лізингодавця та отримати свій рахунок самостійно.

В цьому випадку Лізингоодержувач зобов'язаний оплатити рахунок до 10 числа поточного місяця (п.5.3, п.5.4 Загальних умов).

Крім того, відповідно до п.6.1. Загальних умов Лізингодавець має право в односторонньому порядку змінити суму лізингових платежів у наступних випадках (включаючи, але не обмежуючись):

У випадку зміни встановленого на день укладення Договору розміру ставки EURIBOR на період 3 місяці (якщо в п. 1.8 Договору Сторони обрали валюту - Євро) або розміру ставки USD LIBOR на період 3 місяці (якщо в п. 1.8. Договору Сторони обрали валюту - Долари США) розмір комісії змінюється відповідно за кожний з періодів лізингу починаючи з такого чергового періоду лізингу. При цьому для визначення LIBOR на період 3 місяці застосовується календарний квартал.

У випадку зміни чинного законодавства щодо лізингової діяльності Лізингодавця, системи оподаткування, розміру податків, зборів, обов'язкових платежів, пов'язаних з Предметом лізингу та/або виконанням Лізингодавцем своїх обов'язків за Договором.

У разі перевищення розміру комісії Лізингодавця за Договором над подвійною обліковою ставкою Національного банку України, встановленою на день нарахування такої комісії за період, який минув з дня нарахування попереднього лізингового платежу за цим Договором, розраховану від вартості Предмета лізингу, комісія у складі лізингового платежу підлягає збільшенню на суму, яка дорівнює розміру ПДВ за ставкою 20%, нарахованому на таке перевищення.

6.1.4. В інших випадках, визначених Договором та додатками до нього, в тому числі у разі виникнення у Лізингодавця додаткових витрат, які виникли в період дії цього Договору та пов'язані з ним.

Відповідно до п. 6.3 Загальних умов змінений за правилами п.п. 6.1, 6.2 Загальних умов розмір лізингових платежів зазначається у відповідному рахунку Лізингодавця та підлягає сплаті Лізингоодержувачем у безспірному порядку.

Відповідач 1 в порушення умов Договору належним чином не виконав свої зобов'язання, в наслідок чого у останнього утворилася прострочена заборгованість у розмірі 239 050,29 грн., яка обліковується за період січень 2015 року - квітень 2015 року за неоплаченими рахунками-фактурами.

Пунктами 4.1 Договору, 8.1.4 Загальних умов встановлено, що Лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

У зв'язку з несплатою з боку Відповідача 1 на користь Позивача простроченої заборгованості по сплаті поточних лізингових платежів, починаючи з січня 2015 року, строк прострочення якої станом на квітень 2015 року перевищив 30 (тридцять) днів, Лізингодавцем було прийнято рішення про односторонню відмову від Договору.

З метою повідомлення ДП «ОЛАН» про прийняте рішення про односторонню відмову від Договору та негайне повернення предмету лізингу, у зв'язку з неможливістю направити відповідне повідомлення за юридичною адресою ДП «ОЛАН», з боку ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» було опубліковано відповідне оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр» від 22 квітня 2015 року, середа, №73 (сторінка 12), яка є всеукраїнським Офіційним друкованим виданням згідно Указу Президента України «Про порядок оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» від 10.06.1997 №503/97 та в якій публікуються Закони України, інші акти Верховної Ради України, акти Президента України, Кабінету Міністрів України, офіційні оголошення (фінансові звіти, порядки денні акціонерних товариств, оголошення про банкрутство, про втрачені документи, виклики до суду тощо). Одностороння відмова здійснена Позивачем у квітні 2014 року.

Таким чином, ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» з 30.04.2014 в односторонньому порядку відмовилось від договору, оскільки Лізингоодержувачем порушено свої зобов'язання, тобто не виконало договір належним чином, а у Лізингоодержувача при цьому виник обов'язок перед Лізингодавцем відповісти за зобов'язаннями Лізингоодержувача, щодо сплати заборгованості згідно п. 10.3. Загальних умов фінансового лізингу (Додаток №4 до Договору).

Дані факти та обставини були встановлені: Рішенням господарського суду Луганської області від 31.08.2015 у справі №913/262/15 (вказане судове рішення набрало законної сили).

Відповідно до п.10.3. Загальних умов фінансового лізингу (Додаток №4 до Договору) у разі дострокового припинення Договору Лізингоодержувач зобов'язаний сплатити Лізингодавцю серед іншого наведені нижче платежі:

- комісію Лізингодавця за дострокове припинення договору фінансового лізингу в розмірі 2% від суми заборгованості Лізингоодержувача із сплати вартості Предмета лізингу, визначеної за правилами ч.5 п.п. 10.3.2. цих Загальних умов;

- нараховані за Договором штрафні санкції (штраф, пеня);

-суми, які відшкодовують витрати Лізингодавця та не були сплачені Лізингоодержувачем; заборгованість по поточних лізингових платежах та нарахованих штрафних санкціях; заборгованість Лізингоодержувача зі сплати вартості Предмета лізинга, визначена за правилами п.5.9. Загальних умов для лізингового періоду, який слідує за періодом в якому має місце дострокове припинення Договору.

Загальна сума вище зазначеної заборгованості за Договором складає 392 938,90 гривень та складається з: заборгованості по поточним лізинговим платежам в розмірі 239 050,29 грн. та заборгованість зі сплати вартості Предмета лізингу в розмірі 134 034,08 грн.

27.02.2015 позивач кур'єрською службою направляв на адресу відповідача лист-вимогу від 27.02.2015 №278-02/15 (а.с.36-37), в якому вимагав оплати прострочену суму заборгованості.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення комісію Лізингодавця за дострокове припинення договору фінансового лізингу в розмірі 1% від суми заборгованості Лізингоодержувача із сплати вартості Предмета лізингу, визначеної за правилами ч.5 п.п.10.3.2. Загальних умов в розмірі - 1 340,34 грн.

Позивачем також заявлено до стягнення суми, які відшкодовують витрати Лізингодавця та не були сплачені Лізингоодержувачем - 18 514,19 грн.

Відповідно до п.7.4. Загальних умов фінансового лізингу (Додаток №4 до Договору) Лізингоодержувач повинен вчасно продовжувати страхування Предмету лізингу та страхування цивільної відповідальності до повного виконання забов'язань за Договором.

Лізингоодержувач зобов'язаний за 10 днів до закінчення дії страхового договору щодо страхування Предмета лізингу, продовжити його дію, сплатити страховий платіж та надати Лізингодавцю завірений печаткою банку платіжний документ, що підтверджує сплату страхового платежу.

Якщо за 5 днів до закінчення дії страхового договору або граничного строку сплати страхових платежів Лізингоодержувач не здійснить сплату страхових платежів та не надасть Лізингодавцю завірений печаткою банку платіжний документ, що підтверджує сплату страхових платежів , то Лізингодавець має право самостійно застрахувати такий Предмет лізингу, а Лізингоодержувач зобов'язаний відшкодувати Лізингодавцю такі витрати зі страхування Предмету лізингу. Крім того ПДВ у розмірах, визначених чинним законодавством.

Лізингоодержувач не забезпечив страхування Предмета лізингу, відповідні документи Лізингодавцю не надав, а тому Предмет лізингу був застрахований Лізингодавцем самостійно.

Таким чином, відповідно до Договору №302001/4095/0001584 добровільного комплексного страхування на транспорті від 09.11.2015 Лізингодавець за власний рахунок здійснив оплати страхових платежів: згідно рахунку страхової компанії №302001/4095/0001584 від 09.11.2015 - ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» 12.11.2015 оплачено страховий платежі в сумі 15 428,49 грн., що підтверджується платіжним дорученням №47777 від 12.11.2015.

Тобто по договору лізингу №LC6726-06/12 Лізингодавцем понесено витрати на страхування Предмету лізингу: 12.11.2015 - в сумі 15 428,49 грн., що при нарахуванні ПДВ становить - 18 514,19 грн.

Після здійснення оплат страхових платежів Лізингодавцем було виставлено до оплати Лізингоодержувачу рахунки-фактури на компенсацію витрат по страхуванню предметів лізингу, в яких на суми витрат було нараховано ПДВ, а саме:

- № LC6726-06/12/ev-048 від 26.11.2015 на суму 18 514,19 грн. (з ПДВ).

Відповідно до статті 625 ЦК України, до стягнення заявлено 3 % річних за період прострочення з 01.05.2015 по 30.06.2016 в загальній сумі 8 389 грн. 68 коп. та інфляційні втрати за період прострочення з 01.05.2015 по 30.06.2016 в сумі 23 667 грн. 50 коп.

11 червня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» та Дочірнім підприємством «Украгротрейд.» (надалі - Поручитель) укладений договір поруки №6725-06/12 (надалі - Договір поруки).

Відповідно до п.1.2 Договору поруки Поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед Лізингодавцем відповідати по зобов'язанням Лізингоодержувача - ДП «Олан», які виникають за Договором лізингу, включаючи, але не обмежуючись наступним: сплатити лізингові та всі інші платежі на умовах Договору лізингу, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у випадках, передбачених Договором лізингу, а також виконати інші умови Договору лізингу в повному обсязі.

Договором поруки забезпечується виконання зобов'язань, зокрема, за договором фінансового лізингу №LC6726-06/12 від 11.06.2012 р., укладеним між ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» та ДП «Олан».

Відповідно до п.2.1. Договору поруки у випадку невиконання Лізингоодержувачем взятих на себе зобов'язань за Договором лізингу, Поручитель несе солідарну відповідальність перед Лізингодавцем у тому ж обсязі, що і Лізингоодержувач, включаючи сплату основного боргу за Договором лізингу, нарахованих лізингових платежів та неустойки.

Відповідно до п.3.1. Договору поруки Поручитель і Лізингоодержувач несуть солідарну відповідальність перед Лізингодавцем на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги.

Відповідно до абзацу 2 п.4.1. Договору поруки порука припиняються, якщо Лізингодавець в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання Боргових Зобов'язань не пред'явить вимоги до Поручителя.

26.06.2014р. між Лізингодавцем (Позивачем) та Лізингоодержувачем (Відповідачем 1) було укладено Угоду про внесення змін до Договору, згідно якою Додаток №1 «Графік розрахунку заборгованості» викладено в новій редакції. Укладення даної угоди було погоджене з боку Поручителя, що підтверджується відповідним листом ДП «Украгротрейд».

Отже, в результаті порушення умов Договору фінансового лізингу та у відповідності до Договору поруки у Лізингоодержувача та Поручителя перед Позивачем виникли солідарні зобов'язання у вигляді сплати заборгованості в загальному розмірі 424 996,08 гривень.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову частково з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Правовідносини між сторонами за позовом виникли із договору № LC6726-06/12 від 11.06.2012, який за своєю правовою природою є договором фінансового лізингу.

Відповідно до частини 1 статті 806 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Аналогічне визначення договору лізингу міститься і у статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг".

Частиною 2 статті 806 ЦК України встановлено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

За договором лізингу майновий інтерес лізингодавця полягає у розміщенні та майбутньому поверненні з прибутком грошових коштів, а майновий інтерес лізингоодержувача - в можливості користуватися та придбати предмет лізингу у власність.

Отже, договір фінансового лізингу поєднує в собі, зокрема, елементи договорів оренди та купівлі-продажу.

Згідно зі статтею 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом та інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Належне виконання лізингоодержувачем обов'язків зі сплати всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу, означає реалізацію ним права на викуп отриманого в лізинг майна.

Таким чином, на правовідносини, що складаються між сторонами договору лізингу щодо одержання лізингодавцем лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність лізингоодержувача, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.

Зокрема, статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, встановлену в договорі. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно зі статтею 697 ЦК України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин.

Фактичні обставини свідчать, що відповідач не виконував зобов'язань з оплати лізингових платежів належним чином, що призвело до виникнення заборгованості за договором, в зв'язку з чим, керуючись частиною 2 статті 7 Закону України "Про фінансовий лізинг та договором, позивач повідомив відповідача про розірвання договору і вимагав повернення предмета лізингу.

На даний час предмет лізингу за договором № LC6726-06/12 від 11.06.2012 не повернуто позивачу.

Проте, на дату розірвання (дострокового припинення) договору відповідач мав заборгованість зі сплати лізингових платежів, які підлягали сплаті відповідно до передбачених графіком дат платежу за період з січня 2015 року по квітень 2015 року в загальному розмірі 392 938,90 грн., що складається з 239 050,29 грн. нарахувань процентів та комісії та 134 034,08 грн. нарахувань за майно (відшкодування частини вартості предмета лізингу).

Частиною 2 статті 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 4 статті 653 ЦК України).

Отже, наслідком розірвання договору є відсутність у ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" обов'язку надати предмет лізингу у майбутньому у власність ДП "ОЛАН" і, відповідно, відсутність права вимагати його оплати.

Враховуючи наведене та те, що право власності на предмет лізингу від позивача до відповідача не перейшло, позовні вимоги щодо стягнення з останнього такої складової частини лізингового платежу, як відшкодування вартості цього майна, є безпідставними, у зв'язку з чим суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 134 034,08 грн., які є відшкодуванням (компенсацією) частини вартості предмету лізингу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 01.10.2013 у справі № 11/5005/2290/2012 та від 29.10.2013 року у справі № 7/5005/2240/2012, які в силу положень статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковою для застосування.

Оскільки заявлена вимога позивача про стягнення комісії лізингодавця за дострокове припинення договору фінансового лізингу розраховується із суми заборгованості із сплати вартості предмету лізингу, то в задоволенні вимоги щодо стягнення комісії в розмірі 1 340,34 грн. слід відмовити.

В той же час, враховуючи, що факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної сплати платежів, які є винагородою лізингодавцю за період з січня 2015 року по квітень 2015 року підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в розмірі 239 050,29 грн. (проценти та комісії).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач враховуючи положення статті 625 ЦК України нарахував та заявив до стягнення 3% річних в сумі 8389,68 грн. та інфляційні втрати в сумі 23 667,50 грн. за період з 01.05.2015 по 30.06.2016.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 та Верховний Суд України у постанові №3-12г10 від 08.11.2010).

Перевіривши розрахунок заявлених 3% річних та інфляційних витрат суд дійшов висновку, що позивачем при нарахуванні 3% річних та інфляційних витрат було допущено деякі арифметичні помилки.

Перерахувавши заявлені до стягнення 3% річних та інфляційні витрати суд зазначає, що до стягнення підлягають 3% річних у сумі 8379,91 грн. та інфляційні витрати у сумі 23 142,07 грн. В решті слід відмовити.

Щодо заявлених вимог про стягнення суми на відшкодування витрат Лізингодавця які не були сплачені Лізингоодержувачем в розмірі 18 514,19 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до п.7.4. Загальних умов фінансового лізингу (Додаток №4 до Договору) Лізингоодержувач повинен вчасно продовжувати страхування Предмету лізингу та страхування цивільної відповідальності до повного виконання забов'язань за Договором.

Лізингоодержувач зобов'язаний за 10 днів до закінчення дії страхового договору щодо страхування Предмета лізингу, продовжити його дію, сплатити страховий платіж та надати Лізингодавцю завірений печаткою банку платіжний документ, що підтверджує сплату страхового платежу.

Якщо за 5 днів до закінчення дії страхового договору або граничного строку сплати страхових платежів Лізингоодержувач не здійснить сплату страхових платежів та не надасть Лізингодавцю завірений печаткою банку платіжний документ, що підтверджує сплату страхових платежів , то Лізингодавець має право самостійно застрахувати такий Предмет лізингу, а Лізингоодержувач зобов'язаний відшкодувати Лізингодавцю такі витрати зі страхування Предмету лізингу. Крім того ПДВ у розмірах, визначених чинним законодавством.

Лізингоодержувач не забезпечив страхування Предмета лізингу, відповідні документи Лізингодавцю не надав, а тому Предмет лізингу був застрахований Лізингодавцем самостійно.

Між ПАТ "Страхова компанія "УНІКА" та ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" 09.11.2015 було укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті № 302001/4095/0001584 (а.с. 38-46).

Таким чином, відповідно до Договору №302001/4095/0001584 добровільного комплексного страхування на транспорті від 09.11.2015 Лізингодавець за власний рахунок здійснив оплати страхових платежів: згідно рахунку страхової компанії №302001/4095/0001584 від 09.11.2015 - ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» 12.11.2015 оплачено страховий платежі в сумі 15 428,49 грн., що підтверджується платіжним дорученням №47777 від 12.11.2015 (а.с. 48).

Тобто по договору лізингу №LC6726-06/12 Лізингодавцем понесено витрати на страхування Предмету лізингу: 12.11.2015 - в сумі 15 428,49 грн.

Позивачем на сплачені страхові внески відповідачу було виставлено рахунок-фактуру (а.с. 49).

Враховуючи, що договором не встановлено строки виконання грошового зобов'язання з відшкодування сплачених страхових платежів судом застосовується ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, згідно із якою якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Строк виконання обов'язку відповідача по оплаті страхових платежів на день прийняття рішення настав.

Таким чином, з урахуванням наявних в матеріалах доказів, суд доходить висновку про правомірність позовних вимог щодо стягнення страхових платежів, внесених позивачем, в сумі 15428 грн. 49 коп., які, в свою чергу, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

В решті вказаної вимоги суд відмовляє з огляду на наступне.

Позивач в обґрунтування суми сплачених страхових внесків посилається на те, що ним сплачено ще й податок на додатну вартість, але будь-яких доказів з приводу цього позивачем не надано.

11 червня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» та Дочірнім підприємством «Украгротрейд.» (надалі - Поручитель) укладений договір поруки №6725-06/12 (надалі - Договір поруки).

Відповідно до п.1.2 Договору поруки Поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед Лізингодавцем відповідати по зобов'язанням Лізингоодержувача - ДП «Олан», які виникають за Договором лізингу, включаючи, але не обмежуючись наступним: сплатити лізингові та всі інші платежі на умовах Договору лізингу, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у випадках, передбачених Договором лізингу, а також виконати інші умови Договору лізингу в повному обсязі.

Договором поруки забезпечується виконання зобов'язань, зокрема, за договором фінансового лізингу №LC6726-06/12 від 11.06.2012 р., укладеним між ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» та ДП «Олан».

Відповідно до п.2.1. Договору поруки у випадку невиконання Лізингоодержувачем взятих на себе зобов'язань за Договором лізингу, Поручитель несе солідарну відповідальність перед Лізингодавцем у тому ж обсязі, що і Лізингоодержувач, включаючи сплату основного боргу за Договором лізингу, нарахованих лізингових платежів та неустойки.

Відповідно до п.3.1. Договору поруки Поручитель і Лізингоодержувач несуть солідарну відповідальність перед Лізингодавцем на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги.

Частиною 1 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Як було зазначено вище, Договором поруки встановлено солідарну відповідальність боржника (Лізингоодержувача) та Поручителя.

Відповідно до частини 1 статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку часткового або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь кого з них окремо.

Таким чином, в результаті порушення умов Договору фінансового лізингу та у відповідності до Договору поруки у Лізингоодержувача та Поручителя перед Позивачем виникли солідарні зобов'язання у вигляді сплати заборгованості за договором.

Враховуючи викладене, фактичні обставини справи та норми вищенаведеного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в загальній сумі 286 000 грн 76 коп., з яких:

- 239 050,29 грн. - заборгованість за договором фінансового лізингу;

- 8379,91 грн. - 3 % річних;

- 23 142,07 грн. - інфляційні втрати;

- 15 428,49 грн. - витрати Лізингодавця по страхуванню предмета лізингу.

Відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору слід покласти на відповідачів в рівних частинах пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 43, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Дочірнього підприємства "Олан", вул. Декабристів, б.27-А, м. Алчевськ Луганської області, ідентифікаційний код 21788305 та з Дочірнього підприємства "Украгротрейд", вул. Декабристів, б.27-А, м. Алчевськ Луганської області, ідентифікаційний код 33284416 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль", 04073, м. Київ, проспект Московський, 9 корпус 5, офіс 101, ідентифікаційний код 34480657, заборгованість в сумі 239 050,29 грн., 3 % річних в сумі 8379,91 грн., інфляційні втрати в сумі 23 142,07 грн., витрати по страхуванню предмета лізингу в сумі 15 428,49 грн., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 4290,01 грн., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, якщо не було подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено і підписано 25.08.2016

Суддя А.В. Секірський