ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2016 Справа № 917/1049/16

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", вул. Козака, 2-а, м. Полтава, 36020

до Обласного комунального виробничого підприємства "Миргородтеплоенерго", пров. Луговий, 11, м. Миргород, Полтавська область, 37600

про стягнення 3% річних, пені та інфляційних втрат

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №69 від 07.12.2015

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №1526 від 28.09.2015

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складання повного рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позов про стягнення з відповідача заборгованості за договором №160гР від 14.01.2016 у розмірі 164035,78 грн, з яких: 3% річних 9680,61 грн, пеня 141594,39 грн, 12760,78 грн інфляційні втрати.

09.08.2016 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у якій просить суд стягнути з відповідача 9552,51 грн - 3% річних, 139720,77 грн пені, 12760,78 грн інфляційних втрат.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у п. 3.10. Постанови від 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 Господарського процесуального кодексу права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 Господарського процесуального кодексу ціну позову вказує позивач.

Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Суд приймає до розгляду заяви про зменшення розміру позовних вимог та вирішує спір, виходячи з нової ціни позову.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, та наполягав на його задоволенні, в обґрунтування позову посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору розподілу природного газу в частині своєчасного здійснення розрахунків.

Відповідач у відзиві проти позову заперечує, посилаючись на те, що розрахунок за розподіл природного газу у січні-лютому 2016 році відбувся у порядку та строки, передбачені спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання №813 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 14.03.2016, тому відповідач вважає, що позивач мав право нараховувати штрафні та фінансові санкції на заборгованість, яка була оплачена ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» власними коштами у сумі (3080584,08 грн 2341680,12 грн) = 738903,96 грн на виконання договору розподілу природного газу №160гР від 14.01.2016, а не на загальну суму наданих у січні-лютому 2016 року послуг з розподілу газу.

Відповідач надав суду конрозрахунок суми пені, 3% річних та інфляційних втрат, відповідно до якого розмір пені складає 23360,17 грн, 3% річних - 1597,10 грн, дефляція становила мінус 1572,64 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

ОКВПТГ "Миргородтеплоенерго" приєдналось до умов Типового договору розподілу природного газу № 160гР від 14.01.2016, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, що підтверджується заявою-приєднання № 160гР до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).

Згідно з п. 2.1 договору позивач (оператор ГРМ) зобовязується надати відповідачу (Споживачу) послугу з розподілу природного газу, а відповідач (споживач) зобовязується прийняти зазначену послугу та платити її вартість.

Відповідно до п. 3.2. договору за наявності підтвердженого обсягу природного газу Споживача та відсутності простроченої заборгованості за цим договором Оператор ГРМ забезпечує розподіл природного газу, що належить Споживачу, до межі балансової належності його об'єкта з дотриманням належного рівня і надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу.

У п. 6.1. договору визначено, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Як погоджено п. 6.2 договору тариф, встановлений згідно з п. 6.1 цього розділу, є обов'язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення.

Відповідно до п. 6.3. розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Згідно з п. 6.4. оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється Споживачем на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ.

Як передбачено абз. 1 п. 6.4 договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ.

У абзацах 3 та 4 пункту 6.4 договору сторони погодили, що оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ.

Надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом надання послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.6 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору санкціонований відбір природного газу з газорозподільної системи здійснюється Споживачем за умови наявності у нього укладеного із постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу, виділеного для потреб Споживача його постачальником на відповідний календарний період, а також відсутності простроченої заборгованості за цим договором.

Відповідно до п. 3.2. договору, за наявності підтвердженого обсягу природного газу Споживача та відсутності простроченої заборгованості за цим договором Оператор ГРМ забезпечує розподіл природного газу, що належить Споживачу, до межі балансової належності його об'єкта з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу.

Відповідно до умов вищенаведеного договору Додаток 3 заяви-приєднання та Додаткової угоди № 160 гР від 14.01.2016 договірні (планові) обсяги з розподілу природного газу на січень 2016 року становить 2290 тис.куб.м., за лютий 2016 року 2050 тис.куб.м,

Як вбачається з матеріалів справи 31.01.2016 ПАТ "Полтавагаз" надіслало Відповідачу рахунок-фактуру № У від 31.01.2016 на суму 1804505,87 грн за січень 2016 року по розподілу 2130,568 тис.куб.м; 29.02.2016 ПАТ "Полтавагаз" надіслало відповідачу рахунок-фактуру № У від 29.02.2016 на суму 1276078,21 грн за лютий 2016 року по розподілу 1506,657 тис.куб.м.

ПАТ Полтавагаз виконало належним чином умови договору розподіливши 2130,568 тис.куб.м. природного газу у січні 2016 р. на загальну суму 1804505,87 грн., що підтверджується актом приймання - передачі № У від 31.01.2016 року та розподіливши 1506,657 тис.куб.м. природного газу у лютому 2016 році на загальну суму 1276078,21 грн., що підтверджується актом приймання - передачі № У від 29.02.2016 року.

Проте, як стверджує позивач, відповідач договірні зобов'язання в частині своєчасного здійснення розрахунків не виконав, що стало підставою для звернення позивача з позовом про стягнення з останнього 9552,51 грн - 3% річних за період з 01.02.2016 по 28.03.2016, 139720,77 грн пені за період з 01.02.2016 по 28.03.2016, 12760,78 грн інфляційних втрат за період з лютого 2016 року по березень 2016 включно.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ст. 526 зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає у цей строк (термін). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 8.2 договору передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати за даним договором, передбаченого розділом 6 (Порядок розрахунків) договору, із Споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку нарахування пені, 3% річних, інфляційних, позивачем здійснено без урахування спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання №813 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 14.03.2016.

Як встановлено судом у березні 2016 року підписано Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання №813 за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України від 14.03.2016, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій», яке було укладено Головним управлінням Державної казначейської служби України у Полтавській області, Департаментом фінансів Полтавської обласної державної адміністрації, Обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Миргородтеплоенерго», Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» та Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (далі - Спільне протокольне рішення).

Сторонами Спільного протокольного рішення було погоджено порядок проведення взаєморозрахунків з погашення заборгованості, у тому числі і заборгованості Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Миргородтеплоенерго» за розподіл природного газу за 2016 рік, згідно з договором від 14/01/2016 №160гР, за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій.

Відповідно до зазначеного Спільного протокольного рішення, сторони домовились, зокрема, про наступне:

- предметом є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України віл 11.01.2005 №20 "Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій";

- ОКВПТГ "Миргородтеплоенерго" перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 2 341 680,12 грн, у тому числі ПДВ - 390 280,02 грн, за лютий 2016 року, згідно з договором від 14.01.2016 № 160гР із записом у графі «призначення платежу»: «Постанова Уряду від 11.01.05 №20, дата і номер Спільного протокольного рішення, за розподіл природного газу за 2016 рік, договір від 14.01.2016 № 160гР, у тому числі ПДВ 390 280,02 грн»;

- сторони несуть відповідальність за недотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 (зі змінами) та Порядку проведення розрахунків і невиконання своїх зобов'язань за цим спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до чинного законодавства України;

- сторони домовилися перерахувати кошти наступній стороні, а сторона остання - до загального фонду Державного бюджету України не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок;

- Спільне протокольне рішення набирає чинності з моменту його підписання усіма сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим спільним протокольним рішенням.

Вказане Спільне протокольне рішення виконано відповідачем, що підтверджується платіжним дорученням №49 від 16.03.2016, яке було фактично оплачено 29.03.2016 (виписка банку за 29.03.2016 в матеріалах справи).

Отже, уклавши Спільне протокольне рішення, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за розподіл природного газу, здійснений відповідно до договору №160гР від 14.01.2016.

Відповідно до умов Спільного протокольного рішення строк виконання нового зобов'язання пов'язаний з моментом перерахування територіальним органом Казначейства грошових коштів з державного бюджету.

Отже, для застосування санкцій, передбачених пунктом 8.2 договору №160гР від 14.01.2016 та наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених Спільним протокольним рішенням.

Розрахунок за розподіл природного газу у січні-лютому 2016 році відбувся у порядку та строки, передбачені Спільним протокольним рішенням. Зокрема, оплата на суму 2341680,12 грн здійснена 29.03.2016, тобто оплата боргу за розподіл природного газу, здійснений позивачем у січні-лютому 2016 році, відповідно до договору №160гР від 14.01.2016 відбулася за рахунок субвенції з державного бюджету у терміни, передбачені Спільним протокольним рішенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Як досліджено судом, протягом січня - лютого 2016 року ПАТ «Полтавагаз» надало відповідачу послуги з розподілу природного газу на загальну суму 3080584,08 грн.

Заборгованість в сумі 2341680,12 грн погашена відповідно до Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання №813 за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України від 14.03.2016, тому позивач мав право нарахувати пеню, інфляційні та річні на заборгованість, яка була оплачена ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» власними коштами у сумі (3080584,08 грн. - 2341680,12 грн) = 738 903,96 грн на виконання договору розподілу природного газу №160гР від 14/01/2016, а не на загальну суму наданих у січні-лютому 2016 року послуг з розподілу газу.

Відповідно до п. 6.4. договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється Споживачем на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ».

Згідно з п. 1.9. Постанови пленуму ВГСУ №14 від 17/12/2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» день фактичної оплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Як вбачається з матеріалів справи, рахунок за січень 2016 року виставлено позивачем 31.01.2016, а за лютий 2016 року - 29.02.2016.

Як вбачається з розрахунку за січень 2016 року ПАТ «Полтавагаз» нарахувало ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» 1804 505,87 грн за розподіл природного газу. Фактично цей борг погашено у період з 10.02.2016 по 14.03.2016 в сумі 738903,96 грн, решту зобов'язань погашено бюджетними коштами за рахунок пільг та субсидій, відповідно до Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання №813 за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України від 14.03.2016 на суму 1065601,91 грн (фактично оплачено 29.03.2016). Отже, станом на 01.02.2016 прострочений борг становить 738903,96 грн.

Фактично зазначений борг погашено у період з 10.02.2016 по 14.03.2016. Отже, пеню та 3% річних необхідно нараховувати за період з 01.02.2016 по 13.03.2016 включно.

За лютий 2016 року ПАТ «Полтавагаз» нарахувало ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» 1276 078,21 грн за розподіл природного газу. Цей борг погашено бюджетними коштами за рахунок різниці в тарифах, бюджетними коштами за рахунок пільг та субсидій, відповідно до Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання №813 за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України від 14.03.2016 на суму 1276 078,21 грн (фактично оплачено 29.03.2016). Отже, пеня та 3% річних не нараховується.

Як роз'яснено в абзаці 3 пп.3.2 п. 3 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція.

Як зазначено у абзаці 1 пп. 3.2 п. 3 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Як вбачається з наданих позивачем розрахунків пені та 3% річних, за січень 2016 року відповідачу нараховано 1804505,87 грн за розподіл природного газу. Фактично цей борг погашено у період з 10.02.2016 по 14.03.2016 в сумі 738903,96 грн, решта зобов'язань погашена бюджетними коштами за рахунок пільг та субсидій, відповідно до Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання №813 за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України від 14.03.2016 на суму 1065601,91 грн (фактично оплачено 29.03.2016). Отже, станом на 01.02.2016 прострочений борг становив 738903,96 грн.

Станом на 29.02.2016 прострочений борг становив 393160,49 грн. Фактично цей борг погашено у період з 01.03.2016 по 14.032016, тобто станом на 31.03.2016 борг відсутній. Отже, при нарахуванні інфляційних втрат береться до уваги тільки індекс інфляції за лютий 2016 року, який становив - 99,6% (393160,49 грн * 99,6% = 391587,85 грн).

Отже, сума інфляційних втрат становить: 391587,85 грн - 393160,49 грн = - 1572,64 грн.

Тобто, у лютому 2016 року була дефляція.

За лютий 2016 року ПАТ «Полтавагаз» нарахувало ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» 1276 078,21 грн за розподіл природного газу. Цей борг погашено бюджетними коштами за рахунок пільг та субсидій, відповідно до Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання №813 за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України від 14.03.2016 на суму 1276078,21 грн (фактично оплачено 29.03.2016). Отже, інфляційні втрати не нараховуються.

Розрахунок позивача перевірений судом, не відповідає фактичним обставинам справи, в зв'язку з чим суд задовольняє позов частково, а саме: до стягнення з відповідача підлягає 23360,17 грн пені, 1597,10 грн - 3% річних.

Судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст. 49 ГПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 32 - 33, 43 - 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Миргородтеплоенерго" (37600, м. Миргород, пров. Луговий, 11, р/р 3048 в ПРУ КБ "Приватбанк" МФО 331401, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Полтавагаз (р/р 545 в філії - Полтавське облуправління ПАТ Державний ощадний банк України, МФО 331467, ) 3% річних у сумі 1597,10 грн, 23360,17 грн пені, 374,36 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 05.09.2016

Суддя Д.М. Сірош