ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2016 року Справа № 915/687/16

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю СтройІнвест, пр.-т. Винниченка, 1, м. Кіровоград, 25006 ()

до відповідача Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54020 ()

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Міністерство оборони України, Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ, 03168 ()

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Квартирно-експлуатаційний відділ м. Миколаїв, пр-т Миру, 62-А, м. Миколаїв, 54056 ()

про визнання незаконним та скасування рішення Миколаївської міської ради та зобов`язання вчинити дії

за участю представників сторін:

від позивача: Гожбур К.А., довіреність від 04.05.2016 року;

від відповідача: Кравченко О.А., довіреність № 375/02.02.01-22/01/14/16 від 12.02.2016 року;

від третьої особи Міністерства оборони України: Саламатін О.В., довіреність № 220/804/д від 30.12.2016 року;

від третьої особи КЕВ м. Миколаїв: представник не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю СтройІнвест з позовними вимогами до відповідача Миколаївської міської ради про:

- визнання незаконним та скасування рішення Миколаївської міської ради 3/27 від 17.03.2016 року в частині відмови Товариству з обмеженою відповідальністю СтройІнвест у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 1 761 кв.м. за рахунок земель державної власності для обслуговування нежитлової будівлі по вул. Московській, 62.

- зобов`язання Миколаївської міської ради на найближчій сесії розглянути питання щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 1 761 кв.м. за рахунок земель державної власності для обслуговування нежитлової будівлі по вул. Московській, 62, з урахуванням вимог діючого законодавства України.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 24.06.2016 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі. Розгляд справи призначено в судовому засіданні на 12.07.2016 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 12.07.2016 року залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Міністерство оборони України та Квартирно-експлуатаційний відділ м. Миколаїв та відкладено розгляд справи на 28.07.2016 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 28.07.2016 року розгляд справи відкладено на 10.08.2016 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 10.08.2016 року розгляд справи відкладено на 16.08.2016 року.

В судовому засіданні 16.08.2016 року судом відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив наступне.
ТзОВ «СтройІнвест» є власником нежитлових приміщень по вул. Московській, 62, м. Миколаїв.

Рішенням Миколаївської міської ради позивачу ТзОВ «СтройІнвест» відмовлено у наданні дозволу для складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 1 761 кв.м. за рахунок земель державної власності, для обслуговування нежитлової будівлі по вул. Московській, 62.

Вказане рішення є незаконним, оскільки неможливо вважати земельну ділянку, яку позивач бажає взяти в оренду, землями оборони, оскільки право користування попереднього користувача припинено відповідно до ст. 141 ЗК України та на цій ділянці не розміщені та не діють військові частини, установи, військово-навчальні заклади, підприємства та організації Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України.

Позовні вимоги обґрунтовано приписами ст. 65, 93, 120, 123, 141 ЗК України, ст. 1 Закону України «Про використання земель оборони», ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, зазначених у письмовому відзиві на позов (арк. 32-33), в яких просив суд відмовити у задоволенні позову повністю. В обґрунтування заперечень зазначив, що Миколаївська міська рада як орган місцевого самоврядування не наділена повноваженнями на розпорядження землями державної власності.

Заперечення обґрунтовані приписами ст. 19 Конституції України, ст. 12, 77, 83, 116, 122 ЗК України.

Представник третьої особи Міністерства оборони України в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, зазначених у письмових поясненнях (арк. 80-82), зазначивши, що землі оборони знаходяться в управлінні та користуванні Міністерства оборони України, а розпоряджається ними Кабінет Міністрів України та відповідно до ст. 142 ЗК України виключно Кабінет Міністрів України має право припиняти право користування земельною ділянкою, що входять до складу земель оборони і інформувати про це місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Право користування Міністерства оборони України земельною ділянкою не припинялось. Рішення Миколаївської міської ради є законним.

Представник третьої особи Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаїв в судове засідання 16.08.2016 року не з`явився. В попередніх судових засіданнях проти позову заперечив з підстав, зазначених у письмових поясненнях (арк. 53-55). В обґрунтування заперечень зазначав, що списані будівлі юридично й на сьогоднішній день рахуються на обліку в КЕВ м. Миколаїв. Земельна ділянка, що є предметом спору, була надана в постійне користування під склади Миколаївському відділу морської інженерної служби Чорноморського флоту (в/м № 93) та знаходиться на обліку в КЕВ м. Миколаїв.

Рішення Миколаївської міської ради є законним та обґрунтованим.

Заперечення обґрунтовані приписами ст. 1, 4 Закону України «Про використання земель оборони», ст. 6 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України, ст. 77 ЗК України, постановою КМУ № 436 від 22.05.2013 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Рішенням Миколаївської міської ради народних депутатів № 18/14 від 20.10.1993 року Про відведення (вилучення) земельних ділянок підприємствам, організаціям, громадянам та затвердження матеріалів інвентаризації земель м. Миколаєва затверджено матеріали інвентаризації земель в постійне користування земельними ділянками підприємствам, установам, організаціям:

Міністерству оборони України.

Квартирно-експлуатаційній частині (КЕЧ) Миколаївського району в постійне користування:

Військове містечко 93, склади 1995, площею 1843 кв. м. по вул. Московській, 62.

Доручено відділу землекористування виконкому видати користувачам та власникам державні акти на земельні ділянки (арк. 44-45).

Відповідно до ст. 2 ЗК України від 18.12.1990 року № 561-XII (в редакції від 22.06.1993 року) відповідно до цільового призначення всі землі України поділяються на: 1) землі сільськогосподарського призначення; 2) землі населених пунктів (міст, селищ міського типу і сільських населених пунктів); 3) землі промисловості, транспорту, зв`язку, оборони та іншого призначення; 4) землі природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; 5) землі лісового фонду; 6) землі водного фонду; 7) землі запасу.

Віднесення земель до категорій провадиться відповідно до їх цільового призначення.

Переведення земель з однієї категорії до іншої здійснюється у разі зміни цільового призначення цих земель.

Віднесення земель до відповідних категорій і переведення їх з однієї категорії до іншої провадиться органами, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання їх у користування, а в інших випадках - органами, які затверджують проекти землеустрою і приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення.

Відповідно до ст. 3 ЗК України від 18.12.1990 року № 561-XII (в редакції від 22.06.1993 року) власність на землю в Україні має такі форми: державну, колективну, приватну. Усі форми власності є рівноправними.

Розпоряджаються землею Ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх.

Повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок місцеві Ради народних депутатів можуть передавати відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 4 ЗК України від 18.12.1990 року № 561-XII (в редакції від 22.06.1993 року) у державній власності перебувають всі землі України, за винятком земель, переданих у колективну і приватну власність.

Суб`єктами права державної власності на землю виступають:

Верховна Рада України - на землі загальнодержавної власності України;

Верховна Рада Республіки Крим - на землі в межах території Республіки, за винятком земель загальнодержавної власності;

обласні, районні, міські, селищні, сільські Ради народних депутатів - на землі в межах їхтериторій, за винятком земель, що перебувають в загальнодержавній власності.

Не можуть передаватись у колективну та приватну власність, зокрема, землі гірничодобувної промисловості, єдиної енергетичної та космічної систем, транспорту, зв`язку, оборони.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 ЗК України від 18.12.1990 року № 561-XII (в редакції від 22.06.1993 року) до відання міських Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить: передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу.

Таким чином, земельне законодавство України станом на 1993 рік передбачало три форми власності на землю: державна (в тому числі загальнодержавна), колективна та приватна. В спірному випадку, земельна ділянка по вул. Московській, 62, м. Миколаїв загальною площею 1843 кв. м. належала до державної форми власності з цільовим призначенням землі оборони. Право розпорядження вказаною земельною ділянкою на момент надання її в постійне землекористування належало Миколаївській міській Раді народних депутатів.

Відповідно до Акту № 42 прийому-передачі будівель, споруд та території військового містечка № 93 від 31.12.2015 року будівлі та споруди, інженерні мережі, територія військового містечка № 93 (в тому числі земельна ділянка площею 0, 1845 га, зайнята військовим містечком № 93) передані до КЕВ м. Миколаїв на облік (арк. 59-63).

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.01.2006 року власником нежитлового об`єкту / військового містечка № 93/ державної форми власності за адресою Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Московська, 62 є держава в особі Верховної Ради України в оперативному управлінні військової частини № А 0954. Об`єкт складається з чотирьох основних будівель: літ. А загальною площею 80, 2 кв.м., літ. Д загальною площею 122, 7 кв.м., літ. Ж загальною площею 592, 5 кв.м., літ. М загальною площею 117, 8 кв.м. (арк. 22).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 15.02.2006 року, укладеному між ДП ДК «Укрспецекспорт» (продавець) та ТзОВ «СтройІнвест» (покупець), останній придбав у власність нерухоме військове майно: побутова будівля в літері А загальною площею 80, 2 кв.м.; гараж в літері Д загальною площею 122, 7 кв.м; частина навісу з обшивкою складу в літері М загальною площею 91, 5 кв.м., частина складу в літері Ж (приміщення №№ 1-1, 2-1, 2-2, 3-І) загальною площею 334, 8 кв.м., що складає 73/100 частки, що розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Московська, 62 (далі - майно) (арк. 13-15, 18).

Майно розташоване в військовому містечку № 93, будівлі: № 1 побутова будівля, № 2 гараж, № 3 склад, № 4 навіс (навіс з обшивкою складу).

Відповідно до п. 1.2 Договору купівлі-продажу від 15.02.2006 року майно належить державі в особі Верховної ради України в оперативному управлінні військової частини № А 0954 Міністерства оборони України (власник) на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 30 січня 2006 року на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради № 67 від 27.01.2006 року. Право власності зареєстровано Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 30 січня 2006 року в реєстрову книгу № 16 за реєстровим № 1947.

Договір зареєстровано в Державному реєстрі правочинів 15.02.2006 року за № 977 (арк. 16).

Право власності за ТзОВ «СтройІнвест» зареєстровано Миколаївським МБТІ, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.02.2006 року за № 9952099 (номер запису 1947 в книзі 16) (арк. 17).

Право власності ТзОВ «СтройІнвест» на нежитловий об`єкт загальною площею 629, 2 кв.м. за адресою Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Московська, 62 підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 02.07.2014 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (арк. 11-12).

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 1192 від 23.05.2008 року «Про надання дозволу ТзОВ «СтройІнвест» на проведення робіт по знесенню нежитлових будівель по вул. Московській, 62» за результатами розгляду звернення ТзОВ «СтройІнвест» від 08.05.2008 № 5382/05-14-18 виконком міської ради надав дозвіл на проведення робіт по знесенню нежитлових будівель літ. «Ж1-1», «Ж111-1», «Ж1Y-2» та частину навісу літ. «М1-1» по вул. Московській, 62 (арк. 19).

Рішення прийнято на підставі листа-погодження КЕВ м. Миколаїв від 18.12.2007 року про знос будівель та актів списання будівель (споруд) від 29.02.2006 року, затверджених начальником Південного територіального КЕУ (арк. 20, 23-28).

28.02.2007 року Головним КЕУ Збройних Сил України направлено Південному територіальному КЕУ та КЕВ м. Миколаїв лист № 303/1/121 з пропозицією зняти з обліку наступні будівлі: будівля № 1 (побутова будівля), № 2 (гараж), № 3 (склад), № 4 (навіс) військового містечка № 93, у зв`язку з реалізацією останніх позивачу ТзОВ «СтройІнвест». Запропоновано у встановленому порядку порушити клопотання перед постійно діючою комісією про вилучення земельних ділянок, що межують з будівлями з користування Міноборони та передачі їх до земель запасу міста (арк. 21).

15.09.2015 року позивач ТзОВ «СтройІнвест» звернувся до міського голови із заявою про надання в оренду земельної ділянки для обслуговування нежитлового об`єкту орієнтовною площею 1 870 кв. м. за адресою: вул. Московська, 62 (арк. 9).

Пунктом 3 рішення Миколаївської міської ради «Про надання дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок юридичним особам, громадянам та внесення змін до рішень міської ради по Заводському району м. Миколаєва» № 3/27 від 17.03.2016 року відмовлено ТзОВ «СтройІнвест» у наданні дозволу для складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 1 761 кв.м. за рахунок земель державної власності, для обслуговування нежитлової будівлі по вул. Московській, 62.

Підставою для відмови є Довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 27.01.2015 року № 334/751-2/1300, розпорядження КМУ від 11.02.2010 року № 318-р «Деякі питання збереження об`єктів державної власності», ст. 1, 4 Закону України «Про використання земель оборони», ст. 77 ЗК України, ст. 6 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» (арк. 8).

Пункт 3 розглянуто на засіданні постійної комісії міської ради з питань архітектури, будівництва та регулювання земельних відносин від 05.10.2015 року, протокол № 155, на якому рекомендовано заявнику в оформленні правових документів на земельну ділянку, у зв`язку з тим, що земельна ділянка відноситься до земель державної власності (арк. 35).

Відповідно до Довідки № 334/751-2/1300 від 27.01.2015 року відповідно до державної статистичної звітності (форма 6-зем) станом на 01.01.2015 року земельна ділянка по вул. Московській, 62 в Ленінському районі м. Миколаєва обліковується за військовим містечком № 93 (раніше в/м № 126), площа земельної ділянки становить 0, 1843 га. Земельна ділянка відноситься до земель державної власності (арк. 34).

Відповідно до інформації Управління Держземагенства у Миколаївському районі Миколаївської області від 18.11.2014 року № 4852/751-2/701 згідно державної статистичної звітності (форма 6-зем) станом на 01.07.2014 року за військовим містечком № 93 (раніше в/м № 126) по вул. Московська, 62 у м. Миколаєві обліковується земельна ділянка площею 0, 1843 га. (арк. 57).

Відповідно до інформації Управління Держгеокадастру у Миколаївському районі Миколаївської області від 27.07.2016 року № 5-14.03-0.4-2106/2-16 у зв`язку з втратою чинності наказу Державного комітету статистики України від 05.11.1998 року № 377 «Про затвердження форми державної статистичної звітності з земельних ресурсів та Інструкції з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми №№ 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем)», облік кількості та якості земель на підставі статистичної звітності (6-зем, 2-зем) з 2015 року не здійснюється (арк. 58).

Вищевказані факти підтверджені також наданою на запит суду інформацією управління Держгеокадастру у Миколаївському районі Миколаївської області від 08.08.2016 року № 9-14.03-0.4-1673/2-16 (арк. 93-95).

Вищевикладені обставини і стали підставою для звернення до суду із позовом. Таким чином, предметом спору у даній справі є вимога про:

- визнання незаконним та скасування рішення Миколаївської міської ради про відмову у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду;

- зобов`язання Миколаївської міської ради на найближчій сесії розглянути питання щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду.

При вирішенні спору судом враховано наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЗК України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії.

Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Відповідно до ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 3 ч. 5 ст. 20 ЗК України земельні ділянки, що належать до земель оборони, використовуються виключно згідно із Законом України "Про використання земель оборони".

Цільове призначення спірної земельної ділянки на час прийняття оскаржуваного рішення не змінювалось. Доказів зворотнього суду не подано. Таким чином, за цільовим призначенням спірна земельна ділянка на момент прийняття оскаржуваного рішення відносилась до земель оборони.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п. 10 розділу Х Перехідних положень ЗК України (в редакції, яка діяла до 01.01.2013 року) рішення про розмежування земель державної і комунальної власності в межах населених пунктів приймають відповідні сільські, селищні, міські ради за погодженням з органами виконавчої влади, а за межами населених пунктів органи виконавчої влади за погодженням з відповідними органами місцевого самоврядування.

Кабінет Міністрів України здійснює визначення меж земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти нерухомого майна, що належать до сфери управління Президента України, Верховної Ради України, Конституційного Суду України, Верховного Суду України, Вищого господарського суду України, Генеральної прокуратури України, центральних органів виконавчої влади, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук, інших державних наукових установ та організацій;

Відповідно до п. 12 розділу Х Перехідних положень ЗК України (в редакції, яка діяла до 01.01.2013 року) до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності» (в редакції, який діяв до 01.01.2013 року) розмежування земель державної та комунальної власності полягає у здійсненні організаційно-правових заходів щодо розподілу земель державної власності на землі територіальних громад і землі держави, а також щодо визначення і встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок державної та комунальної власності.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності» (в редакції, який діяв до 01.01.2013 року) встановлення меж земельних ділянок державної та комунальної власності в натурі (на місцевості) здійснюється згідно із затвердженими проектами розмежування земель державної та комунальної власності із закріпленням їх межовими знаками встановленого відповідно до законодавства України зразка.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності» (в редакції, який діяв до 01.01.2013 року) право комунальної власності на землю посвідчується державним актом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності» (в редакції, який діяв до 01.01.2013 року) при розмежуванні земель державної та комунальної власності не можуть передаватися до земель комунальної власності: землі оборони, крім земельних ділянок під об`єктами соціально-культурного, виробничого та житлового призначення

З 01.01.2013 року землі в Україні вважаються розмежованими.

Відповідно до ст. 77 ЗК України землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України.

Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності.

Навколо військових та інших оборонних об`єктів у разі необхідності створюються захисні, охоронні та інші зони з особливими умовами користування.

Порядок використання земель оборони встановлюється законом.

Особливості відчуження земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого військового майна, що підлягають реалізації, та земельних ділянок, які вивільняються у процесі реформування Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про використання земель оборони» військовим частинам для виконання покладених на них функцій та завдань земельні ділянки надаються у постійне користування відповідно до вимог Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про Збройні Сили України» земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління та звільняються від сплати усіх видів податків відповідно до законів з питань оподаткування.

Відповідно до п.п. «а» ч. 4 ст. 83 ЗК України (в редакції, яка діяла до 01.01.2013 року) територіальні громади набувають землю у комунальну власність у разі передачі їм земель державної власності.

Відповідно до п.п. «б» ч. 3 ст. 84 ЗК України (в редакції, яка діяла до 01.01.2013 року) до земель державної власності, які не можуть передаватись у комунальну власність, належать землі оборони, крім земельних ділянок під об`єктами соціально-культурного, виробничого та житловогопр изначення.

Аналогічне положення закріплене в ст. 6 Закону України "Про розмежування земель державної та комунальної власності".

Відповідно до ст. 117 ЗК України (в редакції, яка діяла до 01.01.2013 року - до розмежування земель) передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність та земельних ділянок комунальної власності у державну власність провадиться у порядку, встановленому цим Кодексом для юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 ЗК України (в редакції від 01.03.2016 року, діючій на час прийняття оскаржуваного рішення) передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні.

На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 117 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність, належать земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності, а також земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, крім випадків передачі таких об`єктів у комунальну власність.

Відповідно до розділу І Інструкції з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми NN 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем), затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 05.11.1998 року № 377 (яка була чинна до 01.01.2016 року) у звітах вказують площі земель і розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності в межах територій, які входять до адміністративно-територіальних одиниць, у тому числі окремо - в межах населених пунктів, зрошувані та осушені землі, розподіл земель за формами власності.

Звіти за формою 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, складаються за станом на 1 січня кожного року, а звіт № 2-зем - двічі на рік за станом на 1 січня та 1 липня кожного року.

При цьому, у Звіті за формою № 6-зем у графі 1 «Кількість власників землі та землекористувачів» заповнюються дані з урахуванням того, що території сільських, селищних, міських рад сформовані і що, згідно з Положенням про порядок ведення державного земельного кадастру, кадастр ведеться за територіями зазначених рад.

Так, відповідно до поданих до матеріалів справи Витягу зі Звіту про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності» за формою 6-зем станом на 01.01.2015 року та Звіту про землі, які перебувають у власності й користуванні за формою № 2-зем станом на 01.01.2015 року спірна земельна ділянка по вул. Московській, 62, м. Миколаїв обліковувалась як земельна ділянка державної форми власності, власник - Міністерство оборони України, землекористувачі - Військова частина № 2238 (військове містечко № 93); Військова частина № А-0954 (арк. 95).

Суду не подано жодних доказів прийняття будь-яких рішень про розмежування земель та віднесення спірної земельної ділянки до земель комунальної власності, як і не подано жодних рішень про передачу спірної земельної ділянки з державної до комунальної власності в порядку ст. 117 ЗК України (як до розмежування земель, так і після).

Відповідно до абз. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 116 ЗК України (в редакції від 01.03.2016 року) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України (в редакції від 01.03.2016 року) земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. "а" ч. 1 ст. 12 ЗК України (в редакції від 01.03.2016 року) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України (в редакції від 01.03.2016 року) сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в позові, оскільки земельна ділянка по вул. Московській, 62, м. Миколаїв відноситься до земель державної власності, цільове призначення - землі оборони. Будь-яких доказів, які б підтверджували передачу спірної земельної ділянки до комунальної власності (зокрема, земель запасу), а також зміну цільового призначення суду не подано. За таких обставин, Миколаївською міською радою правомірно прийнято рішення про відмову позивачу в наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, оскільки Миколаївська міська рада як орган місцевого самоврядування не наділена повноваженнями з розпорядження землями державної власності.

Враховуючи, що позовна вимога про зобов`язання Миколаївської міської ради розглянути питання на найближчій сесії щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою є похідною, судом відмовлено в позові і в цій частині.

Частина 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, в позові слід відмовити.

Судом встановлено, що позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, судовий збір з яких має становити 2 756 грн. При зверненні до суду із позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1 378 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 246 від 04.05.2016 року (арк. 7).

Тобто, позивачем недоплачено судовий збір в розмірі 1 378 грн.

Судовий збір в розмірі 1 378 грн. відповідно до ст. 49 ГПК України слід покласти на позивача, у зв`язку з відмовою в позові.

Судовий збір в розмірі 1 378 грн. слід стягнути з позивача в доход Державного бюджету України у зв`язку з недоплатою.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 22, 33, 34, 43, 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

в позові відмовити.

Судовий збір в розмірі 1 378 грн. (одна тисяча триста вісімдесят вісім грн. 00 коп.) покласти на позивача.

Стягнути з позивача Товариства з обмеженою відповідальністю СтройІнвест, пр.-т. Винниченка, 1, м. Кіровоград, 25006 () в доход Державного бюджету України:

- 1 378 грн. (одна тисяча триста вісімдесят вісім грн. 00 коп.) недоплаченого судового збору.

Наказ видати державній податковій інспекції після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.
Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.
Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 22.08.2016 року

Суддя Е.М. Олейняш