ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2016 Справа № 917/1032/16

за позовом Приватного підприємства "Торгівельний центр "Київ", вул. Зіньківська, 6, м. Полтава, 36000

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Віннер-Полтава", вул. Зіньківська, 6/1А, м. Полтава, 36000

про стягнення суми основного боргу, пені та 3% річних

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 27.01.2016

від відповідача: не з'явився.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено про дату складення повного рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позов про стягнення з відповідача заборгованості за договором суборенди № ТОЦ 5-3031-2015 від 15.04.2015 у розмірі 79601,96 грн, з яких: 68379,35 грн - сума основного боргу; 3 % річних - 716,35 грн, пеня - 10506,26 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов та наполягав на його задоволенні. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, ухвали суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи, направлені відповідачу за адресою, зазначеною у позовній заяві повернулися до суду з відміткою поштового відділення: "за закінченням терміну зберігання". Як роз'яснив Пленум у Постанові Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (п. 3.9.1.), особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, відповідно до ст. 64 ГПК України, в разі якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеному в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.97 гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Оскільки, необхідних для вирішення спору доказів наявних в матеріалах справи достатньо, і господарський суд повідомив належним чином позивача та відповідача про час, дату і місце проведення судового засідання, а неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, тому справа розглядається за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

15.04.2015 Приватне підприємство "Торгівельний центр "Київ" (Орендар) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Віннер-Полтава" (Суборендар) уклали договір суборенди № ТОЦ 5-3031-2015.

Відповідно до п. 1.1 договору Орендар (Приватне підприємство "Торгівельний центр "Київ") передав у строкове платне користування частину нежитлового приміщення з обладнанням загальною площею 600 кв.м. на п'ятому поверсі обєкту нерухомості (Торговий центр), що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Зіньківська, 6/1 А.

Згідно з п. 2.3.4. договору Суборендар зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати суборенду плату, компенсацію комунальних та оплату експлуатаційних витрат. Відповідно до п. 5.1. договору Суборендар зобов'язаний вносити суборендну плату за користування Об'єктом суборенди в розмірах та в строки, обумовлені даним договором. Додатково Суборендар здійснює компенсацію вартості комунальних послуг та сплачує вартість експлуатаційних послуг.

Відповідно до п. 5.3., 5.4. договору розмір Суборендної плати за один календарний місяць використання Об'єкта суборенди становить 30000,00 грн. 00 з урахуванням ПДВ, виходячи з наступного розрахунку: суборендна ставка за 1 кв.м. становить 50,00 грн у т.ч. ПДВ. Календарний місяць суборенди починається першого числа та закінчується останнім числом календарного місяця.

Згідно з п. 5.7. договору, суборендна плата сплачується Суборендарем щомісяця, попередньою оплатою, не пізніше 20-го числа місяця, що передує оплачуваному місяцю на підставі виставленого Орендарем в період з 10 по 15 число місяця рахунку.

Відповідно до п. 5.10., 5.11. договору, Суборендар, крім платежів по суборенді, повинен протягом 3-х банківських днів з моменту виставлення рахунків Орендарем компенсувати витрати на комунальні послуги, якими він користується (електроенергію, водо- та теплопостачання згідно лічильників). Орендар зобов'язаний надати рахунок Суборендарю до сплати до 5 числа місяця наступного за звітним. Суборендар додатково відшкодовує Орендарю витрати, пов'язані з експлуатацією, обслуговуванням і утриманням Обєкта суборенди (надалі - експлуатаційні витрати) в розмірі 18000,00 грн, у т. ч. ПДВ, та зобов'язаний їх оплатити до 20-го числа, що передує оплачуваному місяцю.

Як вбачається з матеріалів справи, Додатковою угодою від 05.04. 2016 дію договору суборенди № ТОЦ 5-303 1-2015 від 15.04.2015 достроково припинено за згодою сторін.

Відповідно до п. 9.11 договору, при розірванні (припиненні) договору відповідач зобов'язаний провести повний розрахунок з позивачем відповідно до умов даного договору, відповідач зобов'язаний оплатити суборендну плату, компенсувати вартість спожитих комунальних послуг та оплатити рекламні послуги за весь фактичний час використання об'єкту суборенди до моменту його передачі (повернення) позивачу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не здійснив повний розрахунок з позивачем за надані комунальні послуги, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на 11.04.2016 становила 249568,58 грн, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків, підписаним відповідачем.

Після дострокового розірвання договору, відповідач частково сплатив заборгованість в сумі 181189,23 грн.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 18.05.2016 становить 68379,35 грн, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків, підписаним сторонами.

Зазначену суму боргу позивач просить суд стягнути з відповідача.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, тобто із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбаченим цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частин стягнення суми основного боргу в розмірі 68379,35 грн є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у розмірі 10506,26 грн.

Відповідальність відповідача за несвоєчасну сплату суборендної плати у вигляді стягнення пені передбачена п. 10.5 договору, відповідно до якого, за прострочення оплати платежів з Суборендної плати, витрат на утримання Об'єкту суборенди та компенсації комунальних послуг, Орендар має право вимагати, а Суборендар зобов'язаний протягом 3-х (трьох) банківських днів від дня отримання такої вимоги від Орендаря, сплатити останньому пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від несплаченої суми за весь час прострочення.

Відповідно до ч. 1 статті 546, статті 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 1 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За розрахунком здійсненим позивачем та перевіреним судом до стягнення з відповідача підлягає пеня в розмірі 10506,26 грн (розрахунок пені здійснено по рахунку №1163 від 05.04.2016 - компенсація витрат на комунальні послуги за квітень 2016 року; по рахунку №791 від 04.04.2016 - компенсація витрат на комунальні послуги за березень 2016 року; 2872,99 грн по рахунку №571 від 03.03.2016 - компенсація витрат на комунальні послуги за лютий 2016 року; по рахунку № 297 від 03.02.2016 - компенсація витрат на комунальні послуги за січень 2016 року; компенсація витрат на комунальні послуги за грудень 2015 року).

Також позивач, керуючись статтею 625 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача на свою користь 716,35 грн - 3% річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 716,35 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32 - 33, 43 - 44, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Віннер-Полтава", 36000, м. Полтава, вул. Зіньківська, 6/1А, , МФО 380805, р/р 6 в AT ОСОБА_2 Аваль на користь Приватного підприємства "Торгівельний центр "Київ", юридична адреса: 36000, м. Полтава, вул. Зіньківська 6. Фактична адреса: 36000, м. Полтава, вул. Зіньківська, 6/1 А, , р/р 5 в "ОСОБА_2 Аваль, МФО 380805, ІПН 12, Свідоцтво ПДВ № 100199088 - 68379,35 грн основного боргу, 10506,26 грн пені; 716,35 грн 3% річних, 1378,00 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.08.2016.

Суддя Д.М. Сірош