ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.08.2016 Справа № 920/672/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Юномі», м.Київ

до відповідачів 1.Товариства з обмеженою відповідальністю «Суми-Петрол», м.Суми

2.Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія

«ІФГ Капітал», м.Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Роменський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області

про звільнення майна з-під арешту

Суддя Заєць С. В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 08.04.2016);

від відповідачів: не зявились;

від 3-ї особи: не зявився;

при секретарі судового засідання Даніловій Т. А.

Суть спору: позивач подав позовну заяву від 05.07.2016 б/н , в якій просить суд зняти арешт з обєкту нерухомого майна, а саме: адміністративних та виробничих будівель за адресою: м. Ромни, вул. Залізнична, буд. 135, загальною площею 1572,9 м.кв. та виключити їх з акту опису майна боржника.

03.08.2016 1-й відповідач подав відзив від 03.08.2016 № 24, в якому визнає позов у повному обсязі, обгрунтовуючи свою позицію тим, що 03.07.2013 між позивачем та 1-м відповідачем був укладений договір купівлі - продажу нерухомого майна, тому з 04.07.2013 обєкт нерухомого майна, а саме: адміністративні та виробничі будівлі за адресою: м. Ромни, вул. Залізнична, буд. 135, загальною площею 1572,9 м.кв. є власністю позивача.

16.08.2016 Роменський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області надав відзив на позовну заяву від 09.08.2016 № 02-4, в якому зазначив, що 05.10.2015 на їх адресу надійшла постанова директора департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 21.09.2015 про утворення виконавчої групи з виконання наказу № 5021/2398/2011 від 25.11.2011, виданого господарським судом Сумської області та доручення № 9 на здійснення дій щодо опису і арешту майна, що належить боржнику. Відповідно до зазначеного доручення і виконувалися виконавчи дії.

29.08.2016 позивачем подано клопотання про залучення Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністрества юстиції України (м. Київ) у якості відповідача у справі № 920/672/16.

В судовому засіданні 29.08.2016 представник позивача, просив суд, залучити до участі у справу Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністрества юстиції України (м. Київ) не в якості відповідача, як зазначено у клопотанні, а в якості третьої особи.

Суд розглянувши зазначене, усне клопотання представника позивача в його задоволенні відмовляє, оскільки представником позивача необгрунтовано, яким чином рішення у даній справі вплине на права та обовязки цієї особи, більше того самим представником позивача в судовому засіданні змінювалася правова позиція щодо залучення Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністрества юстиції України до участі у справу чи в якості відповідача, чи в якості третьої особи. Враховуючи в сукупності подані документи в матеріалах справи суд розцінює таку поведінку як затягування судового розгляду справи.

Вимоги ухвали суду від 18.08.2016 щодо надання письмового обґрунтування яким чином були порушені відповідачем права позивача, позивач не виконав, письмових пояснень суду не надав.

Відповідачі та третя особа в судове засідання не зявились, про причини незявлення суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачу, відповідачам та третій особі для підготовки до судового засідання та надання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принцип змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, господарський суд встановив:

Позовні вимоги мотивовані тим, що Товариству з обмеженою відповідальністю «Юномі» належить на праві власності адміністративні та виробничі будівлі за адресою: м. Ромни, вулиця Залізнична, будинок 135, загальною шлощею 1572,9 м. кв, придбане ТОВ «Юномі» у ТОВ «Суми-Петрол» згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 03.07.2013, посвідченого нотаріально 03.07.2013, зареєстрованого в реєстрі № 2363.

Позивач в позовній заяві зазначає, що на прочатку квітня 2016 року йому стало відомом про накладення арешту відділом державної виконавчої службт Роменського міськрайонного управління юстиції Сумської області на нерухоме майно, яке нкалежить йому на праві власності, а саме: адміністративні та виробничі будівлі за адресою м. Ромни, вул. Залізнична, будинок, 135, загальною площеб 1572,9 м. кв.

1-й відповідач ТОВ «Суми-Петрол» у відзиві на позовну заяву зазначив, що 03.07.2013 між позивачем та 1-м відповідачем був укладений договір купівлі - продажу нерухомого майна, тому з 04.07.2013 обєкт нерухомого майна, а саме: адміністративні та виробничі будівлі за адресою: м. Ромни, вул. Залізнична, буд. 135, загальною площею 1572,9 м.кв. є власністю позивача.

У відзиві на позовну заяву Начальник Роменського міськрайонного відділу ДВС Гословного територіального управління юстиції у Сумській області зазначив, що 05.10.2015 на їх адресу надійшла постанова директора департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 21.09.2015 про утворення виконавчої групи з виконання наказу № 5021/2398/2011 від 25.11.2011, виданого господарським судом Сумської області та доручення № 9 на здійснення дій щодо опису і арешту майна, що належить боржнику. Керівником виконавчої групи ОСОБА_2 було доручено державним виконавцям відділу ДВС Роменського МРУЮ в межах наданих повноважень здійснити дії щодо опису і арешту визначеного в дорученні майна, а саме:

-АЗС за адресою: с. Чеберяки, Роменського району, Сумської області, вул. Центральна, 2 загальною площею 31,2 кв. м.;

- адміністративні та виробничі будівлі за адресою: м. Ромни, Сумської області, вул. Залізнична, 135, загальною площею 1572,9 кв. м;

- нежитлове приміщення за адресою: м. Ромни, Сумська область, вул. Коржівська, 95, приміщення, 47, загальною площею 63,1 кв. м.;

- нежитлову будівлю за адресою: м. Ромни, Сумська область, вул. Горького, 55 загальною площею 70,7 кв. м.;

- нежитлову будівлю за адресою: м. Ромни, Сумська область, вул. Полтавська, 91 , загальною площею, 72,4 кв. м.,

та іншого майна, що буде виявлено в ході виконання виконавчого провадження. Згідно до наданої Інформаційної довідки визначені в доручені обєкти нерухомості, на які необхідно накласти арешт, зареєстровані за боржником ТОВ «Суми-Петрол». 12.10.2015 боржником - ТОВ «Суми-Петрол» до відділу ДВС Роменського МРУЮ надано копії правовстановлюючих документів, згідно до яких власниками вказаних обєктів нерухомості з 2013 року є ТОВ «Юномі» та ТОВ «Енерго-Ресурс». Також зазначає, що інших розпоряджень керівника групи до Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області не надходило. Тому, 08.10.2015 державним виконавцем відділу ДВС Роменського МРУЮ було накладено арешт на визначене в дорученні майно.

З вищезазначено вбачається, що Роменським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області накладено арешт на майно, в тому числі і на спірне нерухоме майно. Тобто арешт накладено на майно, яке не належить боржнику (1-му відповідачу).

Враховуючи зазначені обставини, позивач просить суд зняти арешти з обєкту нерухомого майна, а саме: адміністративних та виробничичх будівель за адресою: м. Ромни, вулиця Залізнична, 135, загальною площею 1572,9 м. кв.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, господарський суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав:

Порядок і умови зняття арешту з майна встановлено ст. ст. 50, 60 Закону України «Про виконавче провадження». Перелік підстав зняття арешту з майна є вичерпним.

Зокрема, згідно ч. 2 ст. 50 цього Закону встановлено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003р. №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльності органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» передбачено, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості (ст. 24 ЦПК України, ст. 12 ГПК України) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту.

Тобто нормами чинного законодавства нерозривно пов'язано звернення особи до суду з вимогою про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту.

Окреме звернення особи до господарського суду з позовом про зняття арешту з майна не передбачено законом, оскільки законом встановлений певний порядок зняття арешту з майна особи, яка вважає себе власником майна.

Відповідно до ст. 33 Гостопадрського процесуального код України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з вищенаведених норм закону, позивачем належним чином протягом розгляду справи не були обґрунтовані та доведені позовні вимоги, тому у суду немає законних підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повне рішення складено 05.09.2016

Суддя ОСОБА_3