КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2016 р. Справа№ 910/12977/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

при секретарі Шаповалова К.В.

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

від відповідача - Сіра К.С.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду м. Києва від 18.07.2016 (суддя Селівон А.М.)

за позовом ОСОБА_2

до Приватного акціонерного товариства "Експериментальне проектно- конструкторського технологічного бюро "Будпластик"

про визнання недійсним рішень загальних зборів акціонерів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 звернулась до Господарського суду міста Києва із позовом до ПАТ "Експериментальне проектно- конструкторського технологічного бюро "Будпластик" про визнання недійсним рішень загальних зборів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2016 позовну заяву залишено без розгляду та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що ухвала суду постановлено з порушення норм процесуального права, а тому просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.07.2016, та справу направити до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи, апеляційну скаргу було передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою суду від 15.08.2016 апелянту відновлено строк на подання апеляційної скарги, прийнято її до провадження та призначено до розгляду на 25.08.2016.

В судове засідання з`явилися представники позивача, відповідача та надали усні пояснення стосовно предмету спору.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне:

ОСОБА_2 звернулась до Господарського суду міста Києва із позовом до ПАТ "Експериментальне проектно - конструкторського технологічного бюро "Будпластик" про визнання недійсним рішень загальних зборів ПАТ "Експериментальне проектно - конструкторське технологічне бюро "Будпластик", що були проведені 28.03.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2016 позовну заяву з доданими до неї документами було повернуто позивачу без розгляду на підставі п. 3 ч.1 ст. 63 ГПК України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач, звертаючись із позовом до суду, не чітко визначив позовні вимоги, а саме не зазначив конкретно скільки рішень загальних зборів необхідно визнати недійсним, що, в свою чергу, позбавляє суд можливості чітко визначити розмір судового збору, який необхідно сплатити за подання позову до суду.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи та апеляційну скаргу, приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 2 статті 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Пунктом 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» визначено, що підставою для повернення позовної заяви є також відсутність викладу обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, та незазначення доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини. Господарський суд повертає позовну заяву, що не містить обґрунтованого розрахунку стягуваної чи оспорюваної суми, або такий розрахунок не додано до заяви.

Повертаючи позовну заяву без розгляду, місцевий суд зазначив, що позивачем неточно викладена прохальна частина позовної заяви, а саме: не вказано точної кількості рішень загальних зборів, які необхідно визнати недійсним.

Як вбачається з тексту позовної заяви, що подавалась до суду першої інстанції та яка була повернута позивачеві без розгляду оскаржуваної ухвали, позивачка зазначає, що вона не була присутня на загальних зборах акціонерів відповідача, що мали місце 28.03.2016, з причин того, що їй було відмовлено у реєстрації на участь у загальних зборах та недопущенна до їх проведення.

В тексті позовної заяви, позивачка, на свою думку, викладає підстави такої відмови, що тому могло передувати, обставини, які на її думку цьому сприяли, надає наявні в неї докази на підтвердження викладеного, або зазначає про те, що ті чи інші докази будуть нею надані суду в перше судове засідання, що не заборонено чинними нормами господарського процесуального законодавства України.

Тобто, з поданого тексту позовної заяви вбачається, що позивачкою, при складанні тексту позовної заяви, дотримано вимоги, зокрема п.5 ч.2 ст.54 ГПК України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивачкою в позовній заяві зазначено проте, що вона не була допущена до участі у загальних зборах, а отже, відповідно не знала про прийняті на таких зборах рішення та про їх кількість, а була ознайомлена лише з порядком денним таких зборів.

До того ж, відповідно до тексту відмови в реєстрації на загальних зборах товариства, копія якої була долучена позивачкою до позовної заяви, їй було відмовлено у такій реєстрації саме з підстав того, що вона не включена до реєстр власників цінних іменних паперів товариства - відповідача, та вона не мала змоги ознайомитися з тими рішеннями, що були прийнятих на зборах 28.03.2016, що обґрунтовує неможливість позивачки чітко зазначити кількість прийнятих рішень на таких зборах, що, на її думку, підлягають визнанню недійсними.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 22 ГПК України, позивач має право до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову чи зменшити розмір позовних вимог, а до початку розгляду спору по суті, має право змінити предмет або підставу позову, шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до п. 3.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися ізстаттею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК.

Крім того, нормами чинного законодавства України не визначено заборони суду, під час підготовки справи до розгляду витребувати у сторін (позивача та відповідача) документи, докази тощо, які, на думку суду, є необхідними для повного, всебічного та об`єктивного розгляду спору по суті.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 65 ГПК України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках такі дії по підготовці справи до розгляду зобов'язує сторони, інші підприємства, установи, організації, державні та інші органи, їх посадових осіб виконати певні дії (звірити розрахунки, провести огляд доказів у місці їх знаходження тощо); витребує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору, чи знайомиться з такими матеріалами безпосередньо в місці їх знаходження.

Таким чином, посилання місцевим судом на п.3 ч.1 ст. 63 ГПК України як на підставу для залишення позовної заяви без розгляду з обґрунтуванням нечіткості визначення позовних вимог, є необґрунтованим та передчасним.

Зазначення судом першої інстанції проте, що позивачем не було одночасно із позовною заявою подано клопотання, в порядку ст. 38 ГПК України про витребування доказів по справі, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки норми вказаної статті не визначають конкретних часових меж подачі такого клопотання, тобто позивач міг його подати і після порушення провадження по справі, у випадку наявності такої необхідності.

Посилання Господарського суду міста Києва в оскаржуваній ухвалі на те, що позовна заява не містить чітких обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги не приймаються до уваги колегією суддів, з підстав вище зазначених, а також із зазначення того, що предметом спору в рамках даної справи є вимоги немайнового характеру, щодо порушення корпоративних прав учасника товариства, а отже обставини позивачкою викладаються з урахуванням її власного розуміння порушення її корпоративних прав діями відповідача із відповідним посиланням на нормативно-правові акти (що має місце в позовній заяві), а обов`язок суду, з урахуванням наданих та отриманих пояснень сторін та письмових доказів повно, всебічно та об`єктивно вирішити наявний спір, з дотриманням, зокрема, процесуальних прав як позивача так і відповідача.

Щодо зауваження суду стосовно того, що відсутність чітко визначеної кількості рішень загальних зборів, що просить визнати недійсними позивачка, позбавляють суд можливості точно визначити розмірі судового збору, що має бути сплачений при подані позову до суду, колегія суддів зазначає, що до позовної заяви була додана квитанція № 76 від 23.06.2016, якою сплачено судовий збір у розмірі 1378 грн., тобто як за одну вимогу немайнового характеру.

В той же час, відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» не сплачені у встановленому порядку та розмірі суми судового збору можливо стягнути за результатами розгляду справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, незаконною та такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Статтею 103 ГПК України встановлено, що апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Враховуючи положення ст. 104 ГПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 18.07.2016 по справі № 910/12977/16 - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.07.2016 по справі № 910/12977/16- - скасувати.

Справу № 910/12977/16 направити до Господарського суду міста Києва для розгляду позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Експериментальне проектно- конструкторського технологічного бюро "Будпластик" про визнання недійсним рішень загальних зборів акціонерів по суті.

Матеріали справи № 910/12977/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко