ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2016 р.Справа № 922/2012/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання П'ятак А.С.

розглянувши справу

за позовомКерівник Харківської місцевої прокуратури № 3, м. Харків в інтересах держави в особі Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області, м. Харків 3-я особа , що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державний навчальний заклад "Харківський професійний ліцей будівельних технологій", м. Харків
доФізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Харків
про визнання недійсним договору та повернення майна
за участю представників :

прокурора - Комісар О.О. посвідчення №043187 від 06.05.2016

позивача - Мхітарян К.Б. довіреність №27 від 07.10.2015

відповідача - ОСОБА_2 особисто, ОСОБА_4 ордер №ХВ000118

3-ї особи - ОСОБА_4 дов. від 27.07.2016, ОСОБА_5 дов. від 27.07.2016

ВСТАНОВИВ:

Керівник Харківської місцевої прокуратури № 3 22 червня 2016 року звернувся до господарського суду Харківської області з позовом в інтересах держави в особі Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, в якому просить суд:

- визнати недійсним договір оренди №4868-Н від 22.03.2011 укладений між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та ФОП ОСОБА_2;

- зобов'язати ФОП ОСОБА_2 звільнити окреме індивідуально визначене майно - нежитлові приміщення: кімнати №№5-5, 5-6, 5-7, 5-8, 5-9, 5-10,5-11, 5-12, 5-14, 5-15 та частини кім. №5-4, 5-22 п'ятого поверху 5-типоверхової будівлі учбового корпусу (Інв. №10310007, літ. В-5), загальною площею 236, 5 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, та повернути їх РВ ФДМУ по Харківській області.

Ухвалою суду від 24 червня 2016 року було порушено провадження по справі, залучено до участі у справі у якості третьої особи що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державний навчальний заклад "Харківський професійний ліцей будівельних технологій" та призначено розгляд справи на 12 липня 2016 року.

Через канцелярію суду позивач надав пояснення по справі (вх. №22430 від 11.07.2016) відповідно до яких позовні вимоги прокурора підтримує. Також, позивач звернувся до суду з клопотанням (вх. №22433 від 11.07.2016) в якому просить суд відкласти розгляд справи у зв'язку з неможливістю явки його представника в судове засідання.

Розгляд справи було відкладено на 02 серпня 2016 року.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх. №24906 від 29.07.2016) відповідно до якого проти вимог позивача заперечує в повному обсязі.

Третя особа надала заперечення по справі (вх. №24907 від 29.07.2016) відповідно до яких просить суд відмовити в задоволенні позову.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали.

Представники відповідача та третьої особи проти вимог прокурора заперечували в повному обсязі.

В судовому засіданні, яке розпочалося 02.08.2016 були оголошені перерви до 10.08.2016 та до 18.08.2016.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, в судові засідання з'являлися повноважні представники сторін які надавали письмові пояснення та заперечення, докази на підтвердження власних правових позицій, внаслідок чого справа може бути розглянута за результатами повного та всебічного розгляду спору.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, представників сторін та третьої особи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Відповідно до рішення Харківської міської ради від 15.12.2004 року було виключено з житлового фонду будинок № 30 літ. В-5, розташований за адресою: 61099 АДРЕСА_1, який знаходиться на балансі у третьої особи, оскільки цей будинок не відповідає санітарно-технічним вимогам, які пред'являються до житлових приміщень, що підтверджується копією вищезазначеного рішення.

22 березня 2011 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір оренди нерухомого майна № 4868-Н.

Предметом вказаного договору є нежитлові приміщення: кімнати №№ 5-5, 5-6, 5-7, 5-8, 5-9, 5-10, 5-11, 5-12, 5-14, та частини кімнати № 5-4, 5-22 на п'ятому поверсі п'ятиповерхової нежитлової будівлі, загальною площею 236,5 кв. м, розміщене за адресою - АДРЕСА_1, що перебуває на балансі Державного навчального закладу «Харківський професійний ліцей будівельних технологій». Пунктом 1.2 договору визначена мета оренди - розміщення швейного цеху.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що укладання вищезазначеного договору відбувалось відповідно до діючого законодавства України у порядку укладання договорів оренди державного та комунального майна, з відома керівництва Державного навчального закладу «Харківський професійний ліцей будівельних технологій» та з дозволу Міністерства освіти і науки України. При цьому в листі останнього зазначено, що Міністерство розглянуло звернення про надання дозволу на передачу в оренду частини нежитлового приміщення, площею 236,5 кв. м., що знаходиться на балансі ДНЗ «Харківський професійний ліцей будівельних технологій» на засіданні Спеціальної Комісії Міністерства з майнових питань підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Міністерства освіти і науки і прийняло рішення (протокол № 2 від 22.02.2011 року) надати дозвіл на передачу в оренду вищезазначеного майна відповідно до законодавства терміном на 1 рік.

Матеріалами справи підтверджено, що під час укладення спірного договору були дотримані всі необхідні вимоги, досягнуто домовленості по всім суттєвим умовам, а саме була проведена оцінка майна, проведений конкурс, ФОП ОСОБА_2 застрахувала приміщення.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні приміщення в учбовій, науковій діяльності не використовуються, передача в оренду не створює перешкод в навчальному процесі, не перешкоджає його роботі, оскільки знаходиться на значній відстані від учбового корпусу, має окремий вихід.

Пролонгація спірного договору також проводилась відповідно до Закону України «Про оренду державного і комунального майна», тобто проводилась незалежна оцінка займаної площі під оренду, укладались договори з балансоутримувачем про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю, позивач надавав додаткову угоду та розрахунок до неї.

Статтею 61 Закону України «Про світу» встановлено, що фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. Додатковими джерелами фінансування є, зокрема, доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання.

Відповідно до п. 2 статті 8 Переліку платних послуг, які можуть надаватися державними навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до комунальної форми власності, затвердженого постановою КМУ від 27.08.2010 р. № 796 до інших послуг які можуть надаватися такими закладами, відноситься надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, І іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у навчально-виховній, навчально-виробничій, навчаються або працюють у навчальному закладі.

Пункт 5 ст. 63 Закону України «Про освіту», на порушення якої посилається прокурор в своїй позовній заяві передбачає, що не підлягають приватизації, перепрофілювання або використання, не за призначенням об'єкта освіти і науки, що фінансується з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом. В той же час, матеріалами справи підтверджується, що за вищезазначеним договором оренди в оренду передано не об'єкт і не підрозділ, а нежитлові приміщення, які безпосередньо не використовуються в навчальному процесі, а п. 5 ст. 63 Закону України «Про освіту» не містить обмежень щодо використання частини приміщень і тимчасово вільних площ, що не пов'язані з навчальним і науковим процесом.

У Статуті Державного навчального закладу «Харківський професійний ліцей будівельних технологій» п. 7.4 також передбачено, що додатковими джерелами фінансування є зокрема доходи від надання в оренду або користування приміщень, споруд, обладнання.

Під час розгляду справи, прокурором не було доведено, що використання відповідачем на правах оренди вищезазначених нежитлових приміщень, порушує якимось чином здійснення навчально-виховного процесу, не зазначені факти спричинення перешкод у здійсненні навчального процесу.

В Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 11 «Про деякі питання визнання правочинів /господарських договорів/ недійсними /із змінами і доповненнями/ зазначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів /господарських договорів/ недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів /господарських договорів/ недійсними на момент їх вчинення /укладання/ і настання відповідних наслідків та в разі задоволення позовних вимог зазначити в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Як вбачається зі спірного договору оренди, останній був укладений відповідно до норм діючого законодавства, Закону України «Про оренду державного та комунального майна», з дозволу Міністерства освіти та науки України, орендоване майно знаходиться у нежитловій будівлі, в учбовому процесі не задіяне, приміщення знаходиться в окремій нежитловій будівлі і на значній відстані від учбового корпусу, має окремий вхід, на момент укладення договору було вільним і не використовувалось в навчальному процесі.

В позовній заяві прокурором конкретно не були вказані порушення, які мали місце при укладенні цього договору, а також не вказано, яка спричинена шкода державі і його бюджету. Окрім цього, за період оренди та на даний час ліцей не має потреби в площах, займаних ФОН ОСОБА_2, а окрема будівля не пов'язана з навчальним процесом, оскільки має окремий вхід і знаходиться на значній відстані від учбового корпусу.

Як вказує третя особа, ФОП ОСОБА_2 проводить щорічний поточний ремонт в орендованому приміщенні, підтримує його в належному стані, безкоштовно надає допомогу в ремонті одягу учням ліцею, оскільки у відповідності до соціального паспорту більшість із них являються сиротами, інвалідами, і дітьми із неповних та малозабезпечених сімей, а станом на 09.12.2015 року в ліцеї навчаються 14 учнів переселенців.

Окрім цього, за період дії договору оренди відповідачем було проведено ремонт за власні кошти в орендованому приміщенні, а саме - повністю замінена електромережа, установлені нові світильники, оштукатурені, прошпакльовані та пофарбовані стіни, поклеєні шпалери, замінені двері, сантехніка, покладений лінолеум на підлогу, встановлені енергозберігаючі двері.

Орендар ФОП ОСОБА_2, відповідно до умов спірного договору оренди своєчасно і в повному обсязі сплачує орендну плату та комунальні платежі, всі кошти від орендної плати зараховуються в державний бюджет. При звільненні цих площ витрати на опалення та комунальних послуг ляжуть на плечі державного бюджету.

Протягом терміну дії договору оренди ФОП ОСОБА_2 сплачено в дохід держави без ПДВ - 279 765, 00 грн. Окрім цього, відповідач повністю сплачує всі комунальні платежі за цим договором з усієї займаної площі оренди - тепло, вода, електроенергія, вивіз сміття, податок на землю і т.д.

Сторонами під час розгляду справи було підтверджено, що всі необхідні документи для пролонгації спірного договору знаходяться у позивача, відповідач продовжує сплачувати орендну плату по сьогоднішній день, тому у відповідності до ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» термін договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Прокурором не доведено, що використання відповідачем на правах оренди зазначених нежитлових приміщень, порушує якимось чином здійснення навчально-виховного процесу, не зазначено факти спричинення перешкод у здійсненні заходів навчального процесу.

В той же час слід зазначити, що матеріалами справи підтверджується, що за договором оренди від 22.03.2011 року № 4868-Н в оренду передано не об'єкт, і не підрозділ, а нежитлові приміщення, які безпосередньо не використовуються в навчальному процесі, а п. 5 ст. 63 Закону України «Про освіту» не містить обмежень щодо використання частини приміщень і тимчасово вільних площ, що не пов'язані з навчальним і науковим процесом.

Прокурором та позивачем не доведено, що використання відповідачем на правах оренди зазначених нежитлових приміщень, порушує якимось чином здійснення навчально-виховного процесу, не зазначено факти спричинення перешкод у здійсненні заходів навчального процесу.

Статтями 5,9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», яка кореспондується з п. 1 ч. 1 ст. 287 Господарського кодексу України, передбачено, що орендодавцем нерухомого майна, що є державною власністю є Фонд державного майна України, його регіональні відділення.

Пунктом 2.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 12 «Про деякі питання практики застосування законодавством про оренду /найм/ майна» передбачено, що вирішуючи спори пов'язані з укладанням договору оренди державного майна господарські суди чи додержано ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» порядок укладення відповідного договору, в тому числі щодо погодження з органом, уповноваженим управляти майном.

Статтею 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначені умови, які є істотними для даних договорів, причому відповідно до ст. 12 цього Закону договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписані сторонами тексту договору.

При укладенні договору оренди № 4868-Н від 22.03.2011 року всі умови визначені діючим законодавством були погоджені у відповідності до ч. 1 п. 4 ст. 179 Господарського кодексу України.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що прокурор та позивач в установленому ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України порядку не довів наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання договору недійсним та в чому конкретно полягає неправомірність дій відповідача при виконанні спірного договору та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин, суд прийшов до висновку, що в позові прокурора слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на прокурора.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1, 2, 4, 12, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові прокурора відмовити повністю.

Повне рішення складено 23.08.2016 р.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Суддя С.А. Прохоров