ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" серпня 2016 р.Справа № 916/1818/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Лузанівка" (65102, м. Одеса, пляж Лузанівка, кафе „Лузанівка"; )

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

про стягнення суми заставної вартості обладнання у розмірі 11 551,00 грн.

Суддя Шаратов Ю.А.

Представники:

Від позивача - Соловйов В.В. за довіреністю від 24.05.2016;

Від відповідача - не з'явився.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Лузанівка" (далі - Позивач) звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - Відповідач) про стягнення суми заставної вартості обладнання у розмірі 11 551,00 грн.

Ухвалою суду від 08.07.2016 порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 27.07.2016.

В судовому засіданні 27.07.2016 оголошено перерву до 29.08.2016.

Представник Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Позовні вимоги, із посиланням на статті 525, 526 Цивільного кодексу України, статтю 193 Господарського кодексу України, обґрунтовані неповерненням Відповідачем торгівельного обладнання.

Відповідач явку свого повноважного представника у судове засідання не забезпечив, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 70). На адресу господарського суду Одеської області 29.08.2016 надійшло клопотання ФОП ОСОБА_1 про перенесення справи № 916/1818/16 від 29.08.2016 (вх. № 20984/16 від 29.08.2016), у зв'язку з тим, що представник Відповідача знаходиться на стаціонарному лікуванні. Проте, Відповідач не позбавлений права на ведення своєї справи у господарському суді, як особисто так і через інших повноважних представників відповідно до частини п'ятої статті 28 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим вказане клопотання не підлягає задоволенню. Окрім того, явка представників сторін не визнавалась судом обов'язковою.

19.07.2016 на адресу господарського суду Одеської області від ФОП ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву про оплату заставної вартості обладнання від 19.07.2016 (вх. 18044/16 від 19.07.2016), в якому вона просила суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, з огляду на те, що фактично майно устаткування холодильник відповідно до договору суборенди від 15.08.2014 № 905 не отримувала (а.с. 40-42). Також, у судовому засіданні 27.07.2016 Відповідач та її представник просили відмовити у задоволенні позову. При цьому Відповідач надала суду усні пояснення щодо неотримання нею холодильника SC 600 HG Моршин заводський номер НОМЕР_2.

29.08.2016 на адресу господарського суду Одеської області надійшло клопотання Відповідача про залишення позову без розгляду по справі № 916/1818/16 від 29.08.2016 /вх. № 2-4476/16 від 29.08.2016/. Вказане клопотання Відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на відсутність підстав передбачених статтею 81 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представника Позивача, суд

в с т а н о в и в :

15.08.2014 між Позивачем та Відповідачем укладено Договір суборенди устаткування № 905 (далі - Договір від 15.08.2014) /а.с. 12-13/.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.5, 1.6, 2.2.10 Договору від 15.08.2014 орендатор (Позивач) взяв на себе зобов'язання передати у суборенду, а суборендатор (Відповідач) прийняти устаткування, рекламну продукцію згідно акту прийому-передачі (Додаток № 1). Перелік устаткування, яке може бути передано в суборенду, його комплектність та застава вартість зазначаються у акті прийому-передачі, який є невід'ємною частиною цього договору. Устаткування передається суборендарю без сплати його заставної вартості. Право власності на устаткування залишається у орендодавця. При розірванні договору, суборендар зобов'язаний повернути орендарю устаткування у справному стані. Суборендар зобов'язався, що у разі припинення поставок товару орендарем (припинення дії договору постачання), суборендар зобов'язався у продовж трьох робочих днів повернути устаткування, попередньо узгодивши умови повернення устаткування з орендарем. Орендар інформує суборендаря про припинення договору (поставок товару) шляхом направлення листа суборендарю.

Згідно із пунктами 3.1, 3.1.2 Договору від 15.08.2014 Суборендар несе перед орендарем майнову відповідальність за втрату або крадіжку устаткування, у розмірі його заставної вартості вказаної в підписаних Актах прийому-передачі (Додаток № 1).

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 765 Цивільного кодексу України, встановлено, що наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Частинами першою та другою статті 283 Господарського кодексу України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно із частинами першої та третьої статті 774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

30.12.2013 між Позивачем та Приватним акціонерним товариство „Індустріальні та дистрибуційні системи" укладено Договір дистриб'юції № 0758 /а.с. 86-110/.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.4 Договір дистриб'юції від 30.12.2013 № 0758 компанія (ПрАТ „Індустріальні та дистрибуцій ні системи") зобов'язалась відповідно до умов цього договору передати дистриб'ютору (Позивачу) товар у власність для його подальшого розповсюдження на території на умовах, визначених у цьому договорі, а дистриб'ютор зобов'язався прийняти товар у кількості та асортименті відповідно до супровідних документів на умовах цього договору, сплатити його вартість, та здійснювати його продаж, розповсюдження та надання відповідних послуг на території відповідно до умов, що визначені цим договором. Компанія може за згодою дистриб'ютора передати дистриб'ютору торгове обладнання у тимчасове користування (оренду), у тому числі з правом передачі в суборенду у роздрібні торгівельні точки, для презентації, охолодження, експозиції товару товару та збільшення об'ємів реалізації товару. Передача торгового обладнання оформлюється сторонами у відповідності з цим договором та згідно з Додатком № 5.

Приватне акціонерне товариство „Індустріальні та дистрибуційні системи" на виконання умов Договору дистриб'юції від 30.12.2013 № 0758 передала Позивачу, зокрема, Холодильну шафу внутрішню SC 600 HG Моршинська заводський номер НОМЕР_2, що підтверджується Актом передачі необоротних активів від 06.05.2014 № ХД-АА-000000521 /а.с. 148/.

Судом встановлено, що орендар (Позивач) передав, а суборендар (Відповідач) прийняв в суборенду устаткування SC 600 HG Моршин заводський номер НОМЕР_2 з заставною вартістю 11 551,00 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 15.08.2014, підписаним сторонами без зауважень (а.с. 14). При цьому, пунктом 2 вказаного акту встановлено, що щорічний збір суборендної плати за використання одного комплекту устаткування, складає 1,00 грн. у тому числі ПДВ 0,17 грн.

04.09.2015 торговим представником ТОВ „Лузанівка" Тимофєєвим В.П. складено акт про те, що на момент огляду обладнання за адресою: с. Красносілка, вул. Незалежності, 103 його не було виявлено /а.с. 19/.

06.10.2015 Позивачем направлено на адресу Відповідача Претензію від 06.10.2015 № 105 про сплату заставної вартості не повернутого обладнання, яку ФОП ОСОБА_1 отримала 15.10.2015, що підтверджується Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 65 6 /а.с. 18/.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Згідно із статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно частини п'ятої статті 1 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 № 2269-ХІІ, яка була частиною четвертою статті 1 до внесення змін Законом України від 25.06.2009 № 1563-VІ, оренда майна інших форм власності може регулюватися положеннями цього Закону, якщо інше не передбачено законодавством та договором оренди. Оскільки Договір від 15.08.2014 не містить застережень про те, що сторони домовилися не застосовувати до своїх договірних відносин положення Закону України „Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 № 2269-ХІІ, і така норма відсутня в законодавстві України, до вказаного договору застосовуются й норми цього закону. Аналогічну позицію висловлено у постанові Верховного Суду України від 12.08.2003 у справі № 12/330.

Згідно із частиною першою статті 13 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 № 2269-ХІІ передача об'єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди. Тобто вказана відсильна норма надає сторонам право визначити порядок передачі майна безпосередньо в договорі.

Як вже зазначалося пунктом 1.1 Договору від 15.08.2014 передбачено, що передача устаткування здійснюється згідно Акту прийому-передачі. Тобто єдиним допустимим доказом отримання/надання устаткування торгового обладнання є письмовий документ - акт прийому-передачі, який, наданий Позивачем та наявний в матеріалах справи, а пояснення Відповідача щодо неотримання нею холодильника SC 600 HG Моршин заводський номер НОМЕР_2 не є допустимими доказами, які б спростували факт отримання нею цього майна за Актом приймання-передачі від 15.08.2014.

На підставі викладеного, суд вважає такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі позовні вимоги про стягнення з Відповідача суми заставної вартості обладнання у розмірі 11 551,00 грн.

При розподілі господарських витрат суд виходить з положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, згідно із якими витрати по сплаті судового збору при задоволенні позову покладаються на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Повне рішення складено відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 01 вересня 2016 р.

Керуючись частиною першою статті 11, частиною першою статті 509, статтями 525, 526, частиною першою статті 759, статтею 765, частинами першою та третьою статті 774 Цивільного кодексу України, статтею 193, частинами першою та другою 283 Господарського кодексу України, частиною п'ятою статті 1, частиною першою статті 13 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 № 2269-ХІІ, статтями 33, 34, 35, 49, 75, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Лузанівка" (65102, м. Одеса, пляж Лузанівка, кафе „Лузанівка"; ) суму заставної вартості обладнання у розмірі 11 551,00 грн. (одинадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят одна гривня 00 коп.).

3. Стягнути Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Лузанівка" (65102, м. Одеса, пляж Лузанівка, кафе „Лузанівка"; ) витрати на сплату судового збору у розмірі 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 коп.).

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ю.А. Шаратов