ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" серпня 2016 р.Справа № Б-50/225-10 вх. № 10394/2-50

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Савченко А.А.

при секретарі судового засідання Романченко Н.С.

за участю:

ліквідатора - Данченко А.С., свідоцтво №1176 від 17.06.2013р.

представника ПАТ "Правекс-Банк" - не з'явилась

представника ОСОБА_2- ОСОБА_3, дов. від 19.05.2016р.

представника ТОВ "Кей-Колект" -Григоришина В.І., дов. №3723 від 24.06.2016р.

представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6, дов. №б/н від 25.07.2016р.

розглянувши матеріали

По справі за заявою ФОП ОСОБА_7, м. Харків

до ФОП ОСОБА_7, м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 21.12.2010 р. СПДФО ОСОБА_7 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Ніколенко М.О., якого було зобов'язано відповідно до ст.ст. 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" виконати дії передбачені вказаними статтями, завершити ліквідаційну процедуру та надати суду відповідні документи.

Ухвалою суду від 25.04.2013 р. задоволено заяву арбітражного керуючого Ніколенко М.О. про дострокове його звільнення, звільнено арбітражного керуючого Ніколенко М.О. від виконання обов'язків ліквідатора СПДФО ОСОБА_7, призначено ліквідатором СПДФО ОСОБА_7 арбітражного керуючого Онищенко К.С., задоволено скаргу ПАТ КБ "Правекс-Банк" (вх. № 1517 від 04.05.2012 р.), доповнення до неї (вх. № 1719 від 22.10.2012 р.) та скаргу кредитора ТОВ "Кей-колект" (вх. № 16533 від 12.10.2012 р.), зобов'язано ліквідатора надати суду всі витребувані банками у їх скаргах документи, а також всі докази виконання ліквідаційної процедури, відкладено розгляд звіту ліквідатора на 22.08.2013 р.

22 серпня 2013р. до суду надійшла заява ліквідатора Онищенко К.С. про визнання угоди недійсною (вх. №30908 від 22.08.2013р.), в якій він просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу двокімнатної квартири загальною площею 50,2кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, укладений між арбітражним керуючим Ніколенком М.О., який на дату укладення даного договору виконував обов'язки ліквідатора ФОП ОСОБА_7, та гр. ОСОБА_10, посвідчений 09.10.2011р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М., за реєстраційним номером 941, а також просить суд заборонити до розгляду справи по суті іншим особам відчужувати у будь-який спосіб двокімнатну квартиру №27, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Свої вимоги обгрунтовує тим, що грошові кошти за отримане майно покупцем - ОСОБА_10 в сумі 95600 грн. не перераховані, що свідчить про те, що договір купівлі-продажу був вчинений на безоплатній основі. Крім того, всупереч вимогам законодавства оголошення про проведення аукціону було надруковане лише в Біржовому віснику «Правопорядок», в матеріалах відсутні докази того, що заставодержатель - ПАТ «Правекс-Банк» мав належну інформацію про проведення аукціону з продажу майна, про його вартість. Отже, попереднім ліквідатором Ніколенко М.О. було допущено ці порушення, що призвело до порушення інтересів як кредитора, вимоги якого забезпечені іпотекою, так і боржника, що є підставою для визнання аукціону недійсним. Крім того, згідно рецензії на звіт про оцінку від 21.12.2010р., звіт є неякісним, не відповідає вимогам нормативно-правових актів і не може бути використаним, що свідчить про те, що оцінка не була проведена ліквідатором.

01.10.2013р. у зв'язку з відпусткою судді Усатого В.О. автоматизованою системою документообігу господарського суду Харківської області справу призначено для розгляду судді Савченко А.А.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.10.2013р. призначено до розгляду в судовому засіданні заяву ліквідатора Онищенко К.С. про визнання угоди недійсною (вх. №30908 від 22.08.2013р.).

16 грудня 2013р. ПАТ КБ "Правекс-Банк" надав відзив на заяву, в якому стверджує, що угоди про продаж предмету іпотеки здійснені ліквідатором, що зловживав своїм службовим становищем, у порушення діючого законодавства України, усупереч інтересам держави, боржника та Банку. Незаконними діями ліквідатора з продажу предмету іпотеки за ціною, що у п'ять разів є нижчою за ринкову, завдано значну матеріальну шкоду як боржнику так і Банку. Угода з продажу предмету іпотеки є недійсною, так як вчинена у результаті зловмисної домовленості ліквідатора з другою стороною, за неналежними документами та завдала значної матеріальної шкоди боржнику та кредитору. У з'язку чим, просив суд задовольнити заяву ліквідатора Онищенко К.С та визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, що у м. Харкові, а також визнати недійсною повторну реєстрацію вказаної квартири за ОСОБА_7 на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова.

17.12.2013р. до суду надійшли пояснення представника ФОП ОСОБА_7 ОСОБА_12 на бланку арбітражного керуючого Ніколенко М.О., в яких останній заперечує проти заяви про визнання угоди недійсною, просить суд відмовити в її задоволенні.

З метою всебічного та повного дослідження усіх обставин справи, в тому числі стосовно факту перерахування коштів за спірним договором купівлі -продажу, ухвалами суду Ніколенко М.О. було неодноразово зобов'язано передати новому ліквідатору документи банкрута, в тому числі щодо виконання ліквідаційної процедури та використання коштів банкрута, докази перерахування коштів за договорами й належного вчинення дій, пов'язаних з відчуженням майна банкрута, докази отримання за договором грошових коштів від ОСОБА_10 та перерахування їх у встановленому законом порядку ПАТ КБ "Правекс-Банк", докази вчинення всіх належних дій, пов'язаних з відчуженням майна банкрута, докази передачі ліквідатору ФОП ОСОБА_7 документації, пов'язаної з проведенням ліквідаційної процедури банкрута.

Внаслідок невиконання цих ухвал Ніколенко М.О. судом неодноразово було направлено низку повідомлень до органів прокуратури на предмет наявності в його діях ознак злочину, що переслідується в кримінальному порядку, а саме ст.382 КК України (невиконання судового рішення). 14.12.2015р. до суду надійшло повідомлення Прокуратури Харківської області за підписом Начальника управління 04 прокуратури області О.Шевченко про те, що за наслідками перевірки Київським ВП ГУ Національної поліції в Харківській області не встановлено підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.06.2015р. припинено обов'язки ліквідатора ФОП ОСОБА_7 арбітражного керуючого Онищенко Костянтина Сергійовича, призначено ліквідатором ФОП ОСОБА_7 арбітражного керуючого Данченко Андрія Сергійовича, якого зобов'язано продовжити здійснювати ліквідаційну процедуру відповідно до постанови господарського суду Харківської області від 21.12.2010р.

15 червня 2016р. до суду надійшла заява представника банкрута про долучення до матеріалів справи копій квитанцій на підтвердження сплати грошових коштів за придбане майно ФОП ОСОБА_7 з торгів.

12 липня 2016 року ліквідатор надав до суду письмові пояснення, в яких просить суд відмовити в задоволенні заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу двокімнатної квартири загальною площею 50,2кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, укладеного між арбітражним керуючим Ніколенком М.О., який на дату укладення даного договору виконував обов'язки ліквідатора ФОП ОСОБА_7, та гр. ОСОБА_10, посвідчений 09.10.2011р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М., за реєстраційним номером 941, оскільки є рішення суду, яке набрало законної сили, яким відмовлено ПАТ КБ "Правекс-Банк" у визнанні недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна. Крім того, зазначає, що Законом про банкрутство не передбачено, що майно банкрута, яке є предметом забезпечення, реалізується за згодою заставодержателя. Стосовно коштів зазначив, що покупець - ОСОБА_10, який повинен був сплатити кошти за отримане майно, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер і замість нього 26.11.2014р. ОСОБА_10 на користь ПАТ КБ "Правекс-Банк" було сплачено грошові кошти в розмірі 82947,20 грн., а 23.05.2016р. - 12652,80 грн., всього 95600,00грн. за реалізацію вищевказаної квартири, яка перебувала в заставі банку. Отже, кошти перераховані в повному обсязі. Крім того, вважає, що в заяві не вказано жодних підстав, передбачених ст.ст.203,215 ЦК України, для визнання договору купівлі-продажу недійсним та не надано доказів в її обгрунтування.

Розгляд справи неодноразово відкладався з підстав необхідності витребування додаткових доказів по справі.

22.07.2016р. до суду надійшло клопотання ОСОБА_10 про долучення до матеріалів справи оригіналів квитанцій на підтвердження проведення оплати за іпотечне майно банкрута.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.07.2016р. відкладено розгляд заяви ліквідатора про визнання угоди недійсною (вх. №30908 від 22.08.2013р.) на "25" серпня 2016 р. о(об) 10:30, зобов'язано учасників судового процесу виконати вимоги попередніх ухвал суду в повному обсязі.

Ліквідатор в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу двокімнатної квартири, з підстав, зазначених в письмових поясненнях.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вважає необхідним зазначити наступне.

Постановою суду від 21.12.2010 р. СПДФО ОСОБА_7 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Ніколенко М.О., якого було зобов'язано відповідно до ст.ст. 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" виконати дії передбачені вказаними статтями, завершити ліквідаційну процедуру та надати суду відповідні документи.

Згідно статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до приписів статей 1, 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності або визнання його банкрутом" (у редакції Закону №784-14 від 30.06.1999р. із наступними змінами, що діяла до 19.01.2013р.) (надалі - Закон про банкрутство), ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення визнаних судом вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Статтею 26 Закону про банкрутство передбачено, що усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси; майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Ліквідатором виявлено та включено до складу ліквідаційної маси майно банкрута, а саме двокімнатну квартиру № 27, загальною площею 50,2 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Матеріали справи свідчать, що ця квартира перебувала в іпотеці у АКБ "Правекс Банк" на підставі договору іпотеки № 12006-224/05М від 07.10.2005 року, який був укладений в забезпечення зобов'язання за кредитним договором № 12006-224/05М від 07.10.2005 року (розмір заборгованості по якому складає 26 961 доларів США).

Отже, ПАТ КБ "Правекс-Банк" ( правонаступник АКБ "Правекс Банк" ) є заставним кредитором СПДФО ОСОБА_7

У відповідності до ч. 1 ст. 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно з Законом не може бути звернено стягнення.

Відпо відно до статей 47, 48 Закону про банкрутство одночасно з прийняттям заяви про порушення справи про бан крутство громадянина-підприємця господарський суд накладає арешт на майно громадянина-підприємця, за винятком майна, на яке згідно з ци вільним процесуальним законодавством Украї ни не може бути звернено стягнення.

Згідно з додатком до Закону України «Про виконавче провадження» із змінами та доповненнями в редакції від 21.04.1999р. за № 606 визначено перелік видів майна громадян, на яке не може бути звернено стягнення. Відповідно до цього додатку нерухоме майно фізичної особи не входить до переліку майна, на яке не може бути звернено стягнення.

Тобто, з часу прийняття судом постанови про визнання боржника банкрутом продажу у ліквідаційній процедурі підлягає все майно громадянина-підприємця, за винятком майна, що не включається до складу ліквідаційної маси і продаж цього майна громадянина-підприємця здійснюється саме ліквідатором.

Відповідно до ст. 29 Закону про банкрутство майно, на яке звертається стягнення у ліквідаційній процедурі, оцінюється арбітражним керуючим у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. У разі продажу майна на аукціоні вартість майна, що визначається шляхом його оцінки, є початковою вартістю. Для здійснення оцінки майна арбітражний керуючий має право залучати на підставі договору суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання з оплатою їх послуг за рахунок коштів, одержаних від виробничої діяльності боржника, визнаного банкрутом, або реалізації його майна, якщо інше не встановлено комітетом кредиторів.

Згідно ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" від 12.07.2001р. за № 2658-111 (далі - Закон про оцінку) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Згідно ч.1 ст. 12 Закону про оцінку звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

У відповідності до ст. 32 Закону про оцінку експерт, що проводив означену оцінку, несе відповідальність за недостовірність або необ*єктівність оцінки вказаного майна.

Згідно звіту про оцінку квартири АДРЕСА_1, виконаного Суб*єктом оціночної діяльності - ПП «Агенство оцінки майна та землі», ліквідаційна вартість квартири складає 95600,00 грн. (а.с.131-181, т.З). Суд вважає необхідним зауважити, що звіт про оцінку майна, виконаний вищевказаним оцінювачем, заставним кредитором або ліквідатором не було оскаржено у порядку, встановленому Законом про оцінку, будь-яких належних доказів на підтвердження його недостовірності або необ*єктивності матеріали справи не містять.

Отже, твердження у заяві про те, що оцінка попереднім ліквідатором не була проведена, суд вважає безпідставним та не підтвердженим належними доказами.

Крім того, абзацами 1, 2, 4 ст. 13 Закону про оцінку, яка має назву "Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна)", визначено, що рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону. Якщо письмовим запитом про необхідність проведення рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) встановлюється вимога щодо надання висновку про вартість майна, така вимога задовольняється шляхом проведення оцінки майна. У цьому випадку рецензент здійснює або забезпечує здійснення оцінки майна в порядку, встановленому нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Подану попереднім ліквідатором Онищенко К.С. копію рецензії на звіт від 20.08.2013р. вих. № 21-208, суд не вважає належним доказом по справі, оскільки ця копія не може вважатись належним доказом у розумінні ст.36 ГПК України, оскільки не є ані оригіналом, ані засвідченою належним чином копією, оскільки не містять печатки арбітражного керуючого, яка б засвідчила вірність поданої копії оригіналу. Крім того, заявником не подано до суду належних письмових доказів на підтвердження того, що рецензування відповідного звіту про оцінку було проведено належною особою, яка має право на вчинення дій з рецензування звітів про оцінку, відповідний статус, визначений ст. 13 Закону про оцінку, та сертифікат суб'єкта оціночної діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 30 Закону про банкрутство після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що ліквідатор забезпечує через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна. Порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна погоджуються з комітетом кредиторів.

Відповідно до приписів статті 15 Закону України «Про приватизацію невеликих підприємств ( малу приватизацію)» в редакції станом на час проведення аукціону, інформація про об'єкти, що підлягають продажу на аукціоні, за конкурсом, повинна містити такі відомості, зокрема: назву об'єкта приватизації, його місцезнаходження; відомості про будівлю; початкову ціну, умови продажу та експлуатації об'єкта; суму грошових коштів, що має вноситися покупцями, у розмірі 10 відсотків початкової вартості продажу об'єкта; назву банку, адресу та номер рахунку, відкритого для розрахунків за придбані об'єкти приватизації; кінцевий термін прийняття заяви на участь в аукціоні, конкурсі; час та місце особистого ознайомлення з об'єктом; час та місце проведення аукціону, конкурсу. Зазначена інформація публікується не пізніше як за 30 календарних днів до дати проведення аукціону, конкурсу в інформаційних бюлетенях органів приватизації, місцевій пресі, інших друкованих виданнях, визначених органами приватизації.

Ліквідатором було укладено угоду на організацію та проведення аукціону від 07.06.11р. з Товарною біржею «Правопорядок» стосовно реалізації квартири АДРЕСА_1, початковою вартістю 95600,00 грн.( а.с. 124,125, т.3)

Відповідно до наявних у матеріалах справи оголошень про проведення аукціону з продажу майна банкрута, опублікування оголошення було забезпечено ліквідатором через товарну біржу "Правопорядок", оголошення було опубліковане 13.06.2011р. у друкованому виданні Всеукраїнському інформаційному виданні "Правопорядок - біржовий вісник", що розповсюджується не лише на території м. Харкова, а є всеукраїнським інформаційним виданням ( а. с.126, т.3).

Посилання Онищенко К.С. на ст.ст.12, 43 Закону України «Про іпотеку», якими обгрунтовується необхідність відчуження майна лише за згодою заставодержателя та публікації повідомлення про проведення аукціону, принаймні, в двох місцевих друкованих виданнях масової інформації, суд вважає безпідставним, оскільки продаж спірного майна було здійснено не безпосередньо іпотекодавцем, а ліквідатором при здійсненні ліквідаційної процедури в порядку, передбаченому спеціальним Законом про банкрутство, який має пріоритет над іншими нормами права в період провадження у справі про банкрутство. Нормами Закону про банкрутство (в редакції закону на час укладення договору) не було передбачено необхідність отримання ліквідатором згоди заставодержателя на відчуження майна в ліквідаційній процедурі та необхідність вчинення декількох публікацій повідомлення про проведення аукціону.

За таких обставин суд вважає, що ліквідатор діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, визначений відповідним Законом про банкрутство.

18.07.11р. було проведено аукціон по продажу спірного майна банкрута. Згідно протоколу № 4 проведення аукціону від 18.07.11р. квартира АДРЕСА_1, була придбана ОСОБА_10 за 105160 грн. без ПДВ. 09.10.11 р. між ліквідатором Ніколенко М.О. та ОСОБА_10 було укладено договір купівлі-продажу цього майна. Цей договір було укладено нотаріально та зареєстровано в реєстрі за № 941.

Згідно протоколу аукціону №4 від 18.07.2011 р. кошти в розмірі 9560,00 грн. були внесені покупцем на рахунок Товарної біржі «Правопорядок», а кошти в розмірі 95600,00 грн. ОСОБА_10 зобов'язаний був сплатити протягом 30 календарних днів з моменту підписання протоколу. Аналогічну умову містить п.4 договору купівлі-продажу. Судом встановлено, що покупець вищевказаної квартири ОСОБА_10 не сплатив своєчасно у визначений договором строк грошові кошти за отримане на аукціоні майно, а ІНФОРМАЦІЯ_1. помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (серія НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1).

Матеріали справи свідчать про те, що 26.11.2014 р. ОСОБА_10 на користь ПАТ «Правекс Банк» з метою проведення належної оплати за відповідним договором купівлі-продажу квартири було сплачено грошові кошти в сумі 82 947,20 грн. з призначенням платежу « грошові кошти за іпотечне майно ФОП ОСОБА_7, згідно протоколу №4 від 18.07.2011р. та договору купівлі-продажу № 941 від 09.10.11; ОСОБА_10» (а.с. 147, т.8). Крім цього, 23.05.2016 р. на користь ПАТ «Правекс Банк» було додатково сплачено грошові кошти в сумі 12 652,80 грн. за вищевказане майно ( а.с.71, т.12). Отже, за реалізацію квартири АДРЕСА_1 на користь ПАТ «Правекс Банк» сплачено в повному обсязі грошові кошти в розмірі 95 600,00 грн., отримані від реалізації вказаного заставного майна на аукціоні № 4 у ліквідаційній процедурі.

Факт отримання грошових коштів в сумі 95 600,00 грн. ПАТ «Правекс Банк» не заперечується та не спростовується. Оскільки кошти від реалізованого майна, що перебувало в іпотеці у Банку, були спрямовані виключно на задоволення його кредиторських вимог, суд не вбачає порушень його інтересів, як кредитора, вимоги якого було забезпечено іпотекою.

Крім того, суд вважає необхідним звернути увагу на те, що несвоєчасне проведення покупцем оплати за отримане на аукціоні майно свідчить про неналежне виконання покупцем обов*язків в частині своєчасної та повної оплати за договором купівлі-продажу, але не дає підстав стверджувати про те, що це є правовою підставою для визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а згідно із частиною 3 цієї ж статті якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно статті 203 Цивільного кодексу України, якою встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Суд вважає, що заявником не доведено належними доказами, що викладені в заяві про визнання недійсним договору обставини є підставою для визнання його недійсним.

З огляду на те, що заявником не надано до суду доказів, які б підтверджували, що аукціон з продажу майна банкрута було проведено з порушеннями законодавства та той факт, що договір купівлі-продажу майна банкрута суперечить нормам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, не доведено відсутність необхідного обсягу цивільної дієздатності будь-якої з осіб, яка вчинила спірний правочин та не спрямованість будь-якої зі сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених спірним правочином, суд вважає, що відсутні будь-які правові підстави для задоволення заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Керуючись ст.ст.77,86 ГПК України, ст.ст. 22-32, 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ліквідатора Онищенко К.С. відмовити в повному обсязі.

Ухвалу направити ліквідатору, кредиторам, банкруту, Ніколенку М.О., ОСОБА_5

Суддя Савченко А.А.