РІШЕННЯ

30 серпня 2016 року Справа № 913/852/16

Провадження № 5/913/852/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання, м. Луганськ

до відповідача ОСОБА_1 комунального підприємства Старобільськвода, м. Старобільськ Луганської області

про стягнення 141576 грн. 88 коп.

Господарський суд Луганської області у складі судді Віннікова С.В.

Секретар судового засідання Семеніхіна В.В.

У засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_2, представник за довіреністю № 134 від 19.07.2016;

від відповідача - представник не прибув.

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за договором про постачання електричної енергії від 01.08.2015 № 232 в сумі 141576 грн. 88 коп.: в тому числі борг за спожиту активну електроенергію в сумі 136053 грн. 79 коп., інфляційні нарахування в сумі 3988 грн. 49 коп., 3% річних сумі 1534 грн. 60 коп.

Позовні вимоги з посиланням на норми статей 526, 625 Цивільного кодексу України обґрунтовані порушенням відповідачем умов вказаного договору по розрахунках за електроенергію.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач витребувані судом документи не представив, правом на участь свого представника у судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином: ухвали суду направлялися за адресою, яка є офіційним місцезнаходженням відповідача, що підтверджено довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції (зі змінами) у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, суд розглядає справу за наявними матеріалами, враховуючи наступне: сторони належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду цієї справи; будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи від позивача та відповідача не надходило; явка сторін не була визначена судом обовязковою; незявлення відповідача у засідання не перешкоджає вирішенню цього спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Між товариством з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання, як постачальником, та районним комунальним підприємством «Сторобільськвода», як споживачем, був укладений договір № 232 від 01.08.2015 про постачання електричної енергії.

Відповідно до пункту 1.1 договору Постачальник (позивач) постачає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електричних установок споживача з загальною дозволеною потужністю 376,18 кВт, величини якої по кожному обєкту зазначені у додатку до договору Відомості про розрахункові засоби обліку електричної енергії Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору та додатками до договору, що є його невід'ємною частиною.

Відповідно до пункту 2.3.4 договору постачальник зобовязаний оплачувати постачальнику вартість електричної енергії за діючими роздрібними тарифами, встановленими відповідно до умов та правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електроенергії за регульованим тарифом, та здійснювати інші платежі згідно з умовами додатку Порядок розрахунків.

У відповідності з пунктом 9 додатку до договору "Порядок розрахунків" передбачено, що остаточний розрахунок за спожиту у розрахунковому періоді активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, за перетікання реактивної електричної енергії, оплату сум на відшкодування збитків, оплату пені, 3% річних та інфляційних нарахувань за порушення строків розрахунків споживач здійснює на підставі наданих постачальником рахунків протягом 5 операційних днів, починаючи з наступного дня після їх отримання.

Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточні рахунки постачальника.

На виконання умов договору позивачем за період з серпня 2015 року по червня 2016 року включно поставлено відповідачу активну електричну енергію на загальну суму 177326 грн. 04 коп., що підтверджується актами про використану електричну енергію (а.с. 52-62).

За поставлену активну електричну енергію відповідачу виставлялись рахунки, які було отримано особисто відповідачем, про що свідчать відмітки про отримання на рахунках (а.с. 63-73).

Відповідач в порушення умов договору своєчасно оплату здійснив частково в сумі 41272 грн. 25 коп., у звязку з чим утворилась заборгованість за активну спожиту електроенергію в сумі 136053 грн. 79 коп.

Доказів сплати заявлених до стягнення сум на час прийняття рішення відповідачем не надано.

Оцінивши всі обставини справи, суд вважає, позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно із приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Правовідносини між сторонами за позовом виникли з договору №12р від 02.08.2012 про постачання електричної енергії, який за своєю правовою природою є різновидом договору купівлі-продажу і до нього застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Відповідно до ч. 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його отримання або отримання товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобовязання, у відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач на виконання умов договору у період з серпня 2015 року по червня 2016 року постачав відповідачу активну електроенергію, претензій щодо постачання електроенергії у відповідача немає.

Таким чином, заборгованість відповідача по сплаті активної електроенергії підтверджена матеріалами справи та неспростована відповідачем, заявлена обґрунтовано та підлягає до стягнення з відповідача у заявлених позивачем розмірах.

У відповідності зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у сумі 1534 грн. 60 коп. за період з 11.09.2015 по 30.06.2016 та інфляційні нарахування в сумі 3988 грн. 49 коп. за період з жовтня 2015 року по червень 2016 року.

Перевіривши розрахунки позивача та враховуючи приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 № «Про деякі практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» (із змінами і доповненнями), суд дійшов до висновку про часткову обґрунтованість у звязку із допущеними арифметичними помилками, тому вказані позовні вимоги щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню в сумах 1534 грн. 56 коп. та 3988 грн. 47 коп. відповідно.

З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню частково. З відповідача слід стягнути заборгованість за спожиту активну електричну енергію в сумі 136053 грн. 79 коп., 3% річних в сумі 1534 грн. 56 коп. та інфляційні втрати в сумі 3988 грн. 47 коп. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України на відповідача покладаються судовий збір в сумі 2123 грн. 64 коп. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання до ОСОБА_1 комунального підприємства Старобільськвода про стягнення 141576 грн. 88 коп. задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 комунального підприємства Старобільськвода, код 20160935, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання, 91021, м. Луганськ, кв. Гайового, буд. 35А (фактична адреса: 92302, смт Новопсков Луганської області, вул. Шкільна, 2), код 31443937, заборгованість за спожиту активну електричну енергію в сумі 136053 грн. 79 коп., 3% річних в сумі 1534 грн. 56 коп., інфляційні втрати в сумі 3988 грн. 47 коп. та витрати зі сплати судового збору в сумі 2123 грн. 64 коп., видати наказ.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 02.09.2016.

СуддяОСОБА_3

Надр. прим.

1 до справи

2 позивачу за адресою: 92302, смт Новопсков Луганської області. вул.. Шкільна-2

3 відповідачу рекомендованим листом з повідомленням за адресою: 92740, с. Чмирівка Старобільськьгго району Луганької області, вул. Повітрянофлотська, 52 Б