РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2016№910/7254/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/7254/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фармлінк», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Екомед», м. Київ,

товариства з обмеженою відповідальністю «Екомедіка», м. Київ, та

товариства з обмеженою відповідальністю «Онкомедіка», м. Київ,

про заборону незаконного використання даних реєстраційного свідоцтва №10789/2011,

за участю представників:

позивача - Мельничука В.В. (довіреність від 27.05.2016 №4);

відповідача-1 - не з'явився;

відповідача-2 - не з'явився;

відповідача-3 - Бута Д.Л. (довіреність від 26.05.2016 №2605/002).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фармлінк» (далі - ТОВ «Фармлінк») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про заборону незаконного використання даних реєстраційного свідоцтва №10789/2011 товариством з обмеженою відповідальністю «Екомед» (далі - ТОВ «Екомед»), товариством з обмеженою відповідальністю «Екомедіка» (далі - ТОВ «Екомедіка») та товариством з обмеженою відповідальністю «Онкомедіка» (далі - ТОВ «Онкомедіка»).

Позов мотивовано тим, що: ТОВ «Фармлінк» отримало свідоцтво про державну реєстрацію № 10789/2011, видане Державною інспекцією з контролю якості лікарських засобів Міністерства охорони здоров'я України згідно з наказом від 09.09.2011 № 534; вказаним свідоцтвом було внесено до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення України та дозволено до застосування в медичній практиці «Апарати для зшивання медичні хірургічні», виробником яких є Changzhou Haida Medical Equipment Co., Ltd (далі - Компанія); позивач з'ясував те, що ТОВ «Екомед» протиправно використовує дані зі свідоцтва про державну реєстрацію № 10789/2011 шляхом продажу медичних апаратів для зшивання на території України; відповідач-1 повідомив ТОВ «Фармлінк», що придбав медичні апарати для зшивання у ТОВ «Онкомедіка»; у свою чергу, відповідач-3 та відповідач-2 здійснювали поставку на територію України вказаних медичних виробів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.04.2016 порушено провадження у справі.

ТОВ «Екомед» 30.05.2016 подало суду відзив на позовну заяву, у якому зазначило таке: відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.11.2004 №1497 «Про затвердження Порядку державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення» (далі - Постанова №1497), яка діяла на момент державної реєстрації виробів медичного призначення, включених до свідоцтва №10789/2011, позивач є заявником, що ніяким чином не надає йому виключного права на ввезення на митну територію, реалізацію та застосування в Україні медичних виробів; згідно з Порядком ведення державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 16.07.2012 № 533 (далі - Порядок), юридична або фізична особа має право безкоштовно отримати від Служби підтвердження про державну реєстрацію медичної техніки та виробів медичного призначення; підтвердження про державну реєстрацію медичних виробів видається Службою за зверненням юридичної або фізичної особи на кожну конкретну партію медичного виробу, що зареєстрований в Україні відповідно до Порядку; отже, ні ТОВ «Екомед», ані будь-яка інша юридична чи фізична особа не потребує дозволів на використання свідоцтва про державну реєстрацію при продажі виробів медичного призначення, адже законною умовою продажу виробів медичного призначення є саме наявність такого виробу у державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення (далі - Державний реєстр); більш того, Державний реєстр, а також інформація про виробника та продукцію, що міститься в ньому, створена саме для обов'язкового використання підприємствами у своїй роботі та є у вільному й безкоштовному доступі для всіх без виключення.

30.05.2016 ТОВ «Онкомедіка» подало суду заперечення на позовну заяву, в яких зазначило про те, що: позивач, здійснивши державну реєстрацію заявленого виробу, виконав лише процедуру першого введення в обіг, після якої будь-яка юридична чи фізична особа має право реалізовувати такий виріб на території України, користуючись даними Державного реєстру; ні технічний регламент щодо медичних виробів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2013 №753, ані Порядок не обмежує коло осіб, які мають право користуватись наявними в реєстрі даними для провадження своєї господарської діяльності; реєстрація вже зареєстрованого медичного виробу нормативними актами не передбачається; виконання вимог та/або використання прав, передбачених нормативними актами, прийнятими державними органами, не є об'єктом конкурентного права і не порушує права будь-якого господарюючого суб'єкта; крім того, ТОВ «Онкомедіка» має чинний договір з виробником заявленого у позові обладнання, а тому правомірно реалізує таке обладнання на території України і не обмежене законом у праві використання даних реєстру виробів медичного призначення.

Департамент організації митного контролю та оформлення Державної фіскальної служби України 16.06.2016 подав суду інформацію щодо митного оформлення у період з 2011 - 2016 роки у режимі імпорту товарів із використанням реєстраційного свідоцтва №10789.

ТОВ «Фармлінк» 11.07.2016 подало суду клопотання про долучення до матеріалів справи листів від 10.10.2015 та від 17.05.2015; належним чином завіреної копії договору з виробником Компанією на постачання на територію України апаратів для зшивання медичних хірургічних; гарантійного листа від 07.07.2016; копії договору про надання послуг від 23.02.2011 №1-КП; ексклюзивної угоди від 01.02.2016 №4.

ТОВ «Онкомедіка» 11.07.2016 подало суду належним чином завірену копію договору з виробником Компанією на постачання на територію України апаратів для зшивання медичних хірургічних; а також письмові пояснення, у яких зазначило таке: позивач помилково вважає, що якщо не зазначаються слова «City» та «Province», то обладнання, яке реалізує ТОВ «Онкомедіка», належить іншому виробнику, яке не зареєстровано в Україні; не змінює ідентифікації виробника й розмір букви «S» в слові «JiangSu», або «Jiangsu»; належність та ідентичність медичного обладнання, яке ввозить відповідач, підтверджена митними органами України.

ТОВ «Екомед» 25.07.2016 подало суду відзив на позовну заяву, в якому зазначило, що з відповіді виробника Компанії, датованої 10.10.2015 на лист позивача від 30.09.2016 №61, вбачається, що ТОВ «Екомед» ніколи не імпортувало продукцію вказаного виробника, що також підтверджується інформацією, наданою суду Державною фіскальною службою України; твердження виробником Компанією у своєму листі, що ТОВ «Фармлінк» є власником свідоцтва про державну реєстрацію є юридично нікчемним, адже в Україні відсутні поняття та норми про право власності на свідоцтво про державну реєстрацію, дані Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення є доступними для ознайомлення невизначеному колу осіб; ні контракт, ані факт надання документів для реєстрації товару не надає позивачу виключного права на ввезення та розповсюдження на території України товарів виробництва Компанії, зазначених у свідоцтві №10789/2011; наданий договір ТОВ «Фармлінк» та Компанією регулює взаємовідносини лише цих двох юридичних осіб; продукція, виготовлена цим виробником, імпортується та розповсюджується на території України й іншими підприємствами.

ТОВ «Онкомедіка» 01.08.2016 подало суду письмові пояснення, у яких вказало, що питання про заборону використовувати дані з реєстру медичної техніки не має під собою законних підстав; відповідач-3 також надав суду підписаний з виробником лист про наміри від 22.10.2014, а також надав лист від 03.01.2016; першочергово правовідносини виробника виникли саме з ТОВ «Онкомедіка», адже лист про наміри між виробником та відповідачем-3 укладений (підписаний) на рік раніше - 22.10.2014, ніж укладений позивачем та виробником контракт від 02.10.2015 №3; позивач не надав доказів про наявність права, наданого йому виробником, на ввезення на територію України обладнання у 2011 році; під час розгляду справи з`ясувалось, що виробник укладав відповідні документи з українськими підприємствами, не повідомляючи нікого з них про укладені з іншими договори; саме позивач порушив права ТОВ «Онкомедіка»; ТОВ «Онкомедіка» подано також переклад листа Компанії від 03.01.2016, в якому йдеться про те, що ТОВ «Онкомедіка» є уповноваженим представником даного виробника на території України та має право продажу його на всій території.

ТОВ «Фармлінк» 01.08.2016 подало суду клопотання про долучення до матеріалів справи перекладу офіційної заяви Компанії, про те, що позивач є ексклюзивним дистриб'ютором даного виробника в Україні; будь-який інший дозвіл, наданий будь-якій іншій компанії України, є незаконним.

У судовому засіданні 22.08.2016 представник позивача заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю подати додаткові документи.

Представник відповідача-3 заперечив проти задоволення вказаного клопотання.

Суд відмовив у задоволенні клопотання позивача, виходячи з такого.

Заявник не довів необхідності додаткових документів як доказів у даній справі; неможливості прийняття судом рішення без огляду таких документів; не пояснив які саме документи має намір подати; не повідомив причин, за яких не мав можливості подати такі документи раніше.

Відповідно до статті 42 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно зі статтею 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Слід зазначити, що вказана справа розглядається судом протягом тривалого часу, а учасникам процесу було надано достатньо часу для підготовки до судових засідань та подання всіх необхідних документів.

Разом з тим, відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

Отже, відкладення розгляду справи є недоцільним і таким, що суперечить принципу розумності строку вирішення спору.

Представник позивача надав пояснення по суті спору; позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача-3 надав пояснення по суті спору; проти задоволення позовних вимог заперечив.

Представники відповідачів-1,2 в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвали господарського суду міста Києва було надіслано учасникам процесу на адреси, зазначені у позовній заяві та у витягах з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 22.08.2016 без участі представників ТОВ «Екомед» та ТОВ «Екомедіка» за наявними в ній матеріалами (стаття 75 ГПК України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-3, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Державною інспекцією з контролю якості лікарських засобів Міністерства охорони здоров'я України згідно з наказом від 09.09.2011 № 534 було видано ТОВ «Фармлінк» свідоцтво про державну реєстрацію № 10789/2011, яким було внесено до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення України та дозволено до застосування в медичній практиці «Апарати для зшивання медичні хірургічні», виробником яких є Компанія.

На думку позивача, відповідачі порушують його права шляхом ввезення на територію України та продажу апаратів для зшивання медичних хірургічних позначених «Changzhou Haida Medical Equipment Co., Ltd Sanhekou Industrial Park, Zhenglu Town, Changzhou, Jiangsu, China», а тому ТОВ «Фармлінк» просить суд заборонити ТОВ «Екомед», ТОВ «Онкомедіка» та ТОВ «Екомедіка» використовувати дані свідоцтва № 10789/2011.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з такого.

У зверненні до суду позивач посилається, зокрема, на статтю 4 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», відповідно до частини першої якої неправомірним є використання імені, комерційного (фірмового) найменування, торговельної марки (знака для товарів і послуг), рекламних матеріалів, оформлення упаковки товарів і періодичних видань, інших позначень без дозволу (згоди) суб'єкта господарювання, який раніше почав використовувати їх або схожі на них позначення у господарській діяльності, що призвело чи може призвести до змішування з діяльністю цього суб'єкта господарювання.

Відповідно до частини першої статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Таким чином, передумовою для захисту прав та охоронюваних законом інтересів особи є наявність такого права або інтересу та порушення або оспорювання їх іншою особою (іншими особами).

На виконання вимоги господарського суду міста Києва Державною фіскальною службою України було надано інформацію, наявну в Єдиній автоматизованій системі щодо митного оформлення в 2011 - 2016 роках у режимі імпорту товарів із використанням реєстраційного свідоцтва № 10789.

Так, протягом 2011 - 2016 років з метою ввезення на територію України апаратів для зшивання медичних хірургічних (свідоцтво № 10789) були оформлені такі митні декларації:

- від 22.12.2011; від 05.10.2011; від 16.02.2012; від 17.07.2012; від 22.02.2013; від 22.02.2013; від 20.05.2014 (одержувач ТОВ «Фармлінк»);

- від 10.10.2014; від 06.01.2015; від 15.03.2016 (одержувач ТОВ «Онкомедіка»);

- від 14.10.2014 (одержувач публічне акціонерне товариство Київський завод реактивів, індикаторів, та аналітичних препаратів «РІАП»);

- від 29.12.2015 (одержувач товариство з обмеженою відповідальністю «Оптіматрейдінг»);

- від 14.09.2015; від 12.11.2015; від 21.05.2015; від 20.07.2015; від 12.02.2016 (одержувач підприємство об'єднання громадян «Фармлинк» всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України»; далі - Підприємство);

- від 07.04.2015; від 18.01.2016; від 11.04.2016 (одержувач ТОВ «Екомедіка»).

Позивач та відповідачі не подали суду документального підтвердження факту купівлі медичних виробів у Компанії, які були ввезені на територію України у період з 22.12.2011 по 11.04.2016.

Разом з тим, позивач наголошував, що лише ТОВ «Фармлінк» є єдиним офіційним дистриб'ютором Компанії щодо продажу медичних виробів, а інші юридичні особи незаконно купували та ввозили на територію України медичні апарати для зшивання.

Вказані твердження позивача є необґрунтованими, не мають документального підтвердження, виходячи з такого.

Митні декларації оформлялися на підставі поданих юридичними особами документів; суду не подано судового рішення, яким-би були встановлені обставини контрабанди медичних апаратів для зшивання, у тому числі відповідачами.

ТОВ «Фармлінк» подало суду листування із Компанією (від 17.09.2015 № б/н; від 10.10.2015 № б/н; від 07.07.2016 № б/н; від 28.07.2016 № б/н), зі змісту якого вбачається, що виробник медичних апаратів для зшивання має договірні відносини лише з позивачем і лише останнього визначає єдиним офіційним представником в Україні.

Слід зазначити, що вказані листи були подані суду з неофіційним перекладом з англійської мови.

Також, позивач подав суду в підтвердження своїх доводів такі правочини:

- контракт від 10.02.2015 № 3 (далі - Контракт), за умовами якого:

продавець (Компанія) продає, а покупець (Підприємство) купує товар, перерахований в інвойсах (пункт 1.1 Контракту);

всі інвойси до Контракту будуть додатково обумовлені сторонами на кожну окрему поставку товару (пункт 1.2 Контракту);

- ексклюзивна угода від 01.07.2016 № 4 (далі - Угода), за умовами якої:

продавець (Компанія) продає, а покупець (ТОВ «Фармлінк») купує товар, перерахований у інвойсах, які є невід'ємною частиною Угоди (пункт 1.1 Угоди);

ексклюзивний представник-покупець купує товари у продавця і продає їх третім особам від свого імені (пункт 2.1 Угоди);

ексклюзивний представник-покупець здійснює торгівлю товаром на всій території України (пункт 2.2 Угоди);

на період дії Угоди ексклюзивний представник-покупець має право називати себе «Ексклюзивний представник товарів торгівельної марки HAIDA в Україні» (пункт 2.3 Угоди);

продавець передає всі права на законне використання торговельної марки «HAIDA» і передає всі необхідні документи щодо торговельної марки «HAIDA»: сертифікати, технічну документацію, інструкції, гарантії (пункт 10.1 Угоди).

Слід зазначити, що Контракт був укладений Компанією з Підприємством, тобто з іншою юридичною особою, а не з позивачем, отже, не є підтвердженням існування договірних відносин між ТОВ «Фармлінк» та виробником медичних виробів за правочином, укладеним 10.02.2015.

Що ж до Угоди, то суду не подано жодного документального підтвердження виконання пункту 10.1 Угоди, а саме передачі позивачу документів стосовно торговельної марки «HAIDA».

Крім того, суду не подано документального підтвердження того, що Компанія є власником торговельної марки «HAIDA» та має право надавати дозвіл на її використання ТОВ «Фармлінк».

Судом встановлено, що Угода укладена лише 01.07.2016, а оформлення ТОВ «Онкомедіка» та ТОВ «Екомедіка» митних декларацій відбувалося в період з 10.10.2014 по 11.04.2016, тобто до отримання позивачем статусу ексклюзивного представника-продавця.

Зі змісту Угоди не вбачається, що Компанія обмежила себе у праві продажу товару іншим юридичним особам - резидентам України.

Відповідач-3, заперечуючи проти позову, подав суду лист про наміри від 22.10.2014 № б/н та лист-авторизацію від 03.01.2016 № б/н, з яких вбачається, що Компанія розглядає можливість підписання дистриб'юторської угоди з ТОВ «Онкомедіка» та відповідач-3 станом на 03.01.2016 є уповноваженим представником Компанії на території України протягом трьох років.

Отже, Компанія не обмежується однією юридичною особою для представлення своїх інтересів на території України.

Слід зазначити, що позивач не позбавлений права звернення з відповідними вимогами до виробника у зв'язку з порушенням, на його думку, статусу ексклюзивного представника, оскільки виробники як покупці не несуть відповідальності за порушення Компанією її зобов'язань за Угодою.

Що ж до доводів про те, що листи, які подані позивачем та відповідачем-3, підписані різними особами і якась з них не має повноважень на таке підписання, то слід вказати таке.

Суду не подано доказів того, що особи, які підписували листи від імені Компанії не мали на це відповідних повноважень; листи скріплені печаткою юридичної особи; доказів того, що вказана печатка використовувалася без відповідного дозволу суду не подано.

Матеріали справи не містять належних доказів того, що відповідачами були порушені права позивача та використано позначення без наявності правових підстав.

Так пунктом 4 статті 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» використанням знака визнається: нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.

Разом з тим, відповідачі вказаних дій не здійснювали; ТОВ «Екомед» здійснював продаж медичних апаратів для зшивання на території України; ТОВ «Онкомедіка» та ТОВ «Екомедіка» здійснювали поставку на територію України вказаних медичних виробів.

Чинне законодавство України не містить норми, відповідно до якої особа, яка подала заяву на реєстрацію медичного виробу у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення України та отримала відповідне свідоцтво, наділяється правом заборони іншим особам використовувати позначення чи будь-які інші дані, яке містить таке свідоцтво.

Крім того, ТОВ «Фармлінк» документально не підтвердило, що медичні апарати для зшивання, які ввозилися на територію України, придбавалилися та продавалися відповідачами, не вироблені саме Компанією, а тому використання таких даних як реквізити виробника «Changzhou Haida Medical Equipment Co., Ltd Sanhekou Industrial Park, Zhenglu Town, Changzhou, Jiangsu, China», при реалізації його продукції на території України, є правомірним і передбачено чинним законодавством України як обов'язкова інформація при купівлі-продажу, в тому числі й медичних товарів.

Саме на позивачеві лежить тягар доказування тих обставин, на які він посилається, заявляючи позовні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (частина друга статті 32 ГПК України).

Позивач не надав суду доказів (у розумінні статті 32 ГПК України), які б підтверджували наявність підстав для заборони відповідачам використовувати дані свідоцтва про державну реєстрацію № 10789/2011.

З огляду на наведене у позові слід відмовити.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.08.2016.

Суддя О. Марченко