ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2016 р. Справа № 917/1125/16

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", вул. В.Козака, 2-а, м. Полтава, 36020

до Відділу освіти Шишацької селищної ради, АДРЕСА_1, 38000

про стягнення 10 444,95 грн.,

Суддя Мацко О.С.

Представники у судовому засіданні:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 69 від 07.12.2015 р.

від відповідача: відсутні

25.08.2016 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення, залучено її до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

СУТЬ СПРАВИ: Розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" про стягнення з Відділу освіти Шишацької селищної ради 10 444,95 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами договору № 404Р розподілу природного газу, з яких: 8 414,28 грн. пеня за період 01.02.2016 р. по 06.05.2016 р., 1 453,63 грн. інфляційні втрати за період з 31.01.2016 р. по 17.03.2016 р. та 577,04 грн. три проценти річних за період 01.02.2016 р. по 06.05.2016 р.

Представник позивача в судових засіданнях 09.08.2016р. та 25.08.2016 р. підтримав вимоги, викладені в позовній заяві та письмових поясненнях від 17.08.2016р. та наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.

Відповідач представництво в судові засідання з розгляду даної справи не забезпечив, надіславши клопотання від 23.08.2016 року № 450 (вх№10528 від 25.08.2016р.) про розгляд справи за відсутності представника. Клопотання судом задоволено.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, оцінивши надані докази, суд, встановив:

Відповідно до заяви -приєднання до умов договору розподілу природного газу позивач приєднався до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498, що підтверджується заявою-приєднання №404Р до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) від 01.01.20l6 року (арк.справи 23).

П.6.1. договору (арк.справи 13-22) визначено, що оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до п.6.3. розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Згідно п.6.4. оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим л Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ.

Зазначеній нормі права кореспондують вимоги глави 6 розділу VI Постанови НКРЕКП від 30.09.2015 №2494 "Про затвердження Кодексу газорозподільних систем", зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 №1379/27824, надалі Кодекс ГРМ.

Відповідно до Кодексу ГРМ розділу VI глави 6, розрахунки споживача за договором розподілу природного газу здійснюються за тарифом, встановленим Регулятором для відповідного Оператора ГРМ, виходячи з величини приєднаної потужності об'єкта споживача.

Потужність по кожному комерційному ВОГ вказується в персоніфікованих даних заяви приєднання до договору розподілу природного газу.

Відповідно до п.3.1 Договору санкціонований відбір природного газу з газорозподільної системи здійснюється Споживачем за умови наявності у нього укладеного із постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу, виділеного для потреб Споживача його постачальником на відповідний календарний період, а також відсутності простроченої заборгованості за цим Договором.

Відповідно до п.3.2. Договору, за наявності підтвердженого обсягу природного газу Споживача та відсутності простроченої заборгованості за цим Договором Оператор ГРМ забезпечує розподіл природного газу, що належить Споживачу, до межі балансової належності його об'єкта з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу.

31.01.2016 року ПАТ "Полтавагаз" надіслало Відповідачу рахунок-фактуру №У від 31.01.2016 року на суму 108 814,88 грн., за січень 2016 року по розподілу 128,477 тис. куб. м.

29.02.2016 року ПАТ "Полтавагаз" надіслало Відповідачу рахунок-фактуру №У від 29.02.2016 року на суму 80074,14 грн. за лютий 2016 року по розподілу 94,543 тис. куб. м.

31.03.2016 року ПАТ "Полтавагаз" надіслало Відповідачу рахунок-фактуру №У від 31.03.2016 року на суму 62053,37 грн., за березень 2016 року по розподілу 73,266 тис.куб.м.

22.04.2016 року ПАТ «Полтавагаз» надіслало Відповідачу рахунок-фактуру №У від 22.04.2016 року на суму 11246,70 грн., за квітень 2016 року по розподілу 12,897 тис. куб. м.

ПАТ «Полтавагаз» виконало належним чином умови договору розподіливши 128,477 тис.куб.м. природного газу, що підтверджується:

- актом приймання - передачі №У від 31.01.2016 року по розподілу природного газу за січень 2016 р. на загальну суму 108814,88 грн.

- актом приймання - передачі №У від 29.02.2016 року розподіливши 94,543 тис.куб.м. за лютий 2016 р. на загальну суму 80074,14 грн.

- актом приймання - передачі №У від 31.03.2016 року розподіливши 73,266 тис.куб.м. за березень 2016 р. на загальну суму 62053,37 грн.

- актом приймання - передачі №У від 22.04.2016 року розподіливши 12,897 тис.куб.м. за квітень 2016 р. на загальну суму 11246,70 грн.

З боку відповідача договірні зобов'язання в частині своєчасного проведення розрахунків не виконані, сума основного боргу погашена, але з прострочкою, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення пені, річних та інфляційних у вказаній вище сумі.

При винесенні рішення суд входив з наступного.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору поставки, згідно якого, в силу ст. 265 Господарського кодексу України одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частина друга ст. 712 Цивільного кодексу України встановлює, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. ст. 612 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконане.

Підпунктом 6.2.2. договору сторони погодили, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевикладеного позивачем заявлено до стягнення з відповідача 8 414,28 грн. пеня за період 01.02.2016 р. по 06.05.2016 р., 1 453,63 грн. інфляційні втрати за період з 31.01.2016 р. по 17.03.2016 р. та 577,04 грн. три проценти річних за період 01.02.2016 р. по 06.05.2016 р. (розрахунок - арк.справи 32).

Судом перевірено нараховані позивачем інфляційні втрати в сумі 1 453,63 грн. за період з 31.01.2016 р. по 17.03.2016 р., дані нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства України, відповідають наданому розрахунку та обґрунтовано заявлені позивачем до стягнення.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача 8 414,28 грн. пені за період 01.02.2016 р. по 06.05.2016 р. та 577,04 грн. три проценти річних за період 01.02.2016 р. по 06.05.2016 р., суд встановив, що позивачем неправильно визначено момент, з якого починається обрахування простроченого відповідачем зобовязання з оплати за надані послуги ( не враховано припидання останнього дня виконання зобов"язання на вихідні дні).

Враховуючи викладене та здійснивши перерахунок заявленої до стягнення сум пені та 3% річних за період з 01.02.2016 р. по 06.05.2016 р., суд встановив, що допущені позивачем помилки вплинули на розмір, який підлягає до стягнення. Отже, суд визнає правомірними та такими, що підлягають до стягнення 8 248,44 грн. пені за період з 01.02.2016 р. по 06.05.2016 р., 565,86 грн. 3% річних за період з 01.02.2016 р. по 06.05.2016 р. (з урахуванням моменту виникнення зобовязань) (перерахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3").

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Таким чином, на підставі матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 8 248,44 грн. пені за період 01.02.2016 р. по 06.05.2016 р., 565,86 грн. 3% річних за період 01.02.2016 р. по 06.05.2016 р., 1 453,63 грн. інфляційних втрат за період з 31.01.2016 р. по 17.03.2016 р. підтверджуються наявними доказами, відповідачем не спростовані і підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні з даним позовом, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. 33, 43, 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд-

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Відділу освіти Шишацької селищної ради (АДРЕСА_2, 38000, ідентифікаційний код юридичної особи 40177793) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (вул. В.Козака, 2-а, м. Полтава, 36020, ідентифікаційний код юридичної особи 03351912) - 8 248,44 грн. пені за період 01.02.2016 р. по 06.05.2016 р., 565,86 грн. 3% річних за період 01.02.2016 р. по 06.05.2016 р., 1 453,63 грн. інфляційних втрат за період з 31.01.2016 р. по 17.03.2016 р., 1354,65 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

3. В частині стягнення 165,84 грн. пені та 11,18 грн. 3% річних - відмовити.

Повне рішення складено 30.08.2016 р.

Суддя О.С.Мацко