ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2016 року Справа № 915/830/16

Господарський суд Миколаївської області у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі судового засідання Берко О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Роман В.С., довіреність від 12.01.2016 року,

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність № 2579 від 09.08.2016 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь",

РФ, 129085, м. Москва, вул. Годовікова, будинок 9, будова 3,

адреса для листування: 65058, м. Одеса, пр. Шевченко, 17-а, оф. 15 (ОСОБА_3),

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,

49107, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1),

про стягнення компенсації за порушення авторських прав у сумі 29 000,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" звернулось до Господарського суду Миколаївської області із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення компенсації за порушення авторських прав у сумі 29 000,00 грн.

Ухвалою суду від 01.08.2016 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 15.08.2016 року.

Ухвалою суду від 15.08.2016 року розгляд справи відкладено на 29.08.2016 року у зв'язку з неявкою у судове засідання представника відповідача.

29.08.2016 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила.

У поданому суду відзиві (а.с. 121-125) зазначила наступне.

Відповідач ніколи не здійснював свою підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_2

Із посиланням на приписи Законів України "Про захист прав споживачів" та "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", представник відповідача вказує, що товарні чеки, надані позивачем на підтвердження факту придбання у відповідача товару, не можуть бути належним і допустимим доказом у справі, оскільки не містять реквізитів, які б ідентифікували відповідача як продавця товару, зокрема: печатки або штампу відповідача, інформації про ім'я та по-батькові відповідача, інформації про покупця, номеру товарного чеку.

Чеки, надані на підтвердження розрахунків по терміналу, на думку представника відповідача, також не можуть бути прийняті судом як доказ у справі, оскільки вони не містять опису придбаного товару, крім того, в них зазначена невірна адреса: АДРЕСА_3, замість: АДРЕСА_2

Представник відповідача також заперечує проти розміру заявленої до стягнення компенсації, вказуючи, що позивачем не доведено розмір можливого отриманого відповідачем доходу від реалізації продукції, а також кількості проданих екземплярів. Крім того, позивачем не доведено наявності раніше вчинених відповідачем порушень виключних прав на аудіовізуальний твір "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Посилаючись на ст. ст. 50, 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права", ст. 3 ЦК України, представник відповідача зазначає, що розмір компенсації, заявленої до стягнення, не є співрозмірним з можливим доходом, який відповідач міг отримати від реалізації продукції.

Щодо наданих суду дисків з відеофіксацією порушення, представник відповідача зазначає, що вони вчинені з порушенням пунктів 1, 3 ст. 307 ЦК України, крім того, вказані відеозаписи не містять даних, які б підтверджували вчинення правопорушення відповідачем.

Враховуючи викладене, представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

ТОВ "Маша і Мєдвєдь" є власником виключних майнових прав на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал "ІНФОРМАЦІЯ_1", а також всі його елементи та складові частини, їх зображення, в тому числі зображення персонажу "ІНФОРМАЦІЯ_11" на підставі наступного.

Відповідно до умов Договору авторського замовлення № ОК-2/2008 від 01.04.2008 року (а.с. 39-40) та Службового завдання № 1/МиМ-С1 від 12.05.2008 року (а.с. 47-50) були створені аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал "ІНФОРМАЦІЯ_1" та одночасно всі його складові частини та елементи, в тому числі зображення персонажу "ІНФОРМАЦІЯ_11".

Згідно з п. 1.3. Акту прийому-передачі робіт від 23.09.2008 року (а.с. 45) до Договору авторського замовлення № ОК-2/2008 від 01.04.2008 року автор-виконавець (ОСОБА_4) передав виключне право на сценарій восьми серій дитячого телевізійного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1" ("ІНФОРМАЦІЯ_2", "ІНФОРМАЦІЯ_3", "ІНФОРМАЦІЯ_4", "ІНФОРМАЦІЯ_5", "ІНФОРМАЦІЯ_6", "ІНФОРМАЦІЯ_7", "ІНФОРМАЦІЯ_8", "ІНФОРМАЦІЯ_9") в повному обсязі Замовнику (ТОВ Студія "Анімаккорд").

Відповідно до п. 3. Акту приймання фільму від 06.01.2009 року до Службового завдання № 1/МиМ-С1 від 12.05.2008 року на створення аудіовізуального твору з режисером-постановником (а.с. 54-55) винагорода режисера-постановника (ОСОБА_5 ) за належне виконання обов'язків по Службовому завданню, за відчуження в повному об'ємі виключних прав на Фільм (серію анімаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1" під робочою назвою "ІНФОРМАЦІЯ_2") вважається одноразово покритою заробітною платою, що виплачувалась за період часу, в якому службовий твір був створений..."

09.06.2008 року між ОСОБА_4 та ТОВ Студією "Анімаккорд" був підписаний Ліцензійний договір № ЛД-1/2008 про надання права використання творів образотворчого мистецтва (виключна ліцензія) (а.с. 56-61), відповідно до умов якого ОСОБА_4 передав ТОВ Студії "Анімаккорд" на умовах виключної ліцензії право використання малюнків, що зображують персонажів, передбачуваних до виробництва анімаційного аудіовізуального твору, під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_1" (далі - Твори).

В п. 2.2.12 даного договору вказано, що ТОВ Студії "Анімаккорд" належить право використання Творів шляхом включення їх в склад інших творів, в тому числі складних об'єктів - аудіовізуальних творів, включаючи анімаційні. Даний вид використання включає, в тому числі, використання відтворених в Творах персонажів в сценарних і (або) драматургічних творах.

07.06.2010 року Угодою про розірвання Ліцензійного договору № ЛД-1/2008 про надання права використання творів образотворчого мистецтва (а.с. 62) ОСОБА_4 та ТОВ Студія "Анімаккорд" добровільно розірвали зазначений договір.

Одразу після цього, 08.06.2010 року між ТОВ "Маша и Медведь" (ліцензіат) та гр. ОСОБА_4 (ліцензіар) було укладено ліцензійний договір № ЛД-1/2010 про надання права використання творів образотворчого мистецтва (виключна ліцензія) (а.с. 63-68), згідно якого ліцензіар має виключне право використання створених оригінальних малюнків, що зображують персонажів аудіовізуального твору - анімаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1" під назвою "Маша" і "Ведмідь" та надає ТОВ "Маша і Мєдвєдь" право використання Творів в установлених договором межах, на умовах виключної ліцензії.

В п. 2.2.12 даного договору вказано, що ТОВ "Маша і Мєдвєдь" надано право використання Творів шляхом включення їх в склад інших творів, в тому числі складних об'єктів - аудіовізуальних творів, включаючи анімаційні.

Також ТОВ Студія "Анімаккорд" зазначено автором в першій серії аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1" під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_2", а саме для сповіщення третіх осіб про свої права Товариство використало знак охорони авторського права (латинська літера "c", обведена колом).

Отже первинним власником аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1", а також зображення його частини, персонажу "ІНФОРМАЦІЯ_11", є ТОВ Студія "Анімаккорд" на підставі виконання договорів на створення аудіовізуального твору автором-виконавцем (сценаристом) та режисером - постановником.

За змістом ст. ст. 421, 433, 435 ЦК України, ст. ст. 7, 8 ЗУ "Про авторське право і суміжні права" об'єктом авторського права, що охороняється, є результат творчої праці.

08.06.2010 року між ТОВ Студія "Анімаккорд" та ТОВ "Маша і Мєдвєдь" укладено договір № 010601-МиМ про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір (а.с. 27-30), відповідно до пункту 1.1. якого ТОВ "Маша і Мєдвєдь" набуло виключних прав на аудіовізуальний твір - серіал "ІНФОРМАЦІЯ_1", основні ідентифікаційні характеристики якого передбачені Додатком № 1, який є невід'ємною частино зазначеного вище Договору (п.1.2.).

При цьому, пунктом 2 Додатку № 1 до Договору № 010601-МиМ від 08.06.2010 року передбачено, що одночасно з передачею права на аудіовізуальний твір передаються в повному обсязі виключні права на всі юридично значущі охоронювані елементи аудіовізуального твору (включно, але не обмежуючись, назвою аудіовізуального твору та його окремих серій, графічним зображенням, мальованими зображеннями персонажів аудіовізуального твору, їх іменами, текстом), незалежно від того чи поіменовані вказані елементи безпосередньо в таких Додатках до Договорів.

Таким чином ТОВ "Маша і Мєдвєдь" є власником виключних прав в повному обсязі також і на зображення частини аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1", персонажу "ІНФОРМАЦІЯ_11", який в силу статті 9 Закону України "Про авторське право і суміжні права" охороняється як твір відповідно до цього Закону.

Також, в силу статті 11 Закону України "Про авторське право і суміжні права" ТОВ "Маша і Мєдвєдь" зазначено автором на примірниках твору, втілених в матеріальних носіях, а саме на ліцензійних дисках із записом аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1". Для сповіщення третіх осіб про свої права Товариство використовує знак охорони авторського права (латинська літера "c", обведена колом), який проставляється на кожному примірнику ліцензованого твору, втіленому в матеріальних носіях.

У вересні 2014 року ТОВ "Маша і Мєдвєдь" стало відомо, що в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_10", що знаходиться в АДРЕСА_3, в якому здійснює свою підприємницьку діяльність Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі ФОП ОСОБА_2, відповідач) незаконно розповсюджуються різні товари із зображенням частини аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1", а саме зображенням персонажу "ІНФОРМАЦІЯ_11", який є об'єктом інтелектуальної власності (далі - Товари).

Представниками ТОВ "Маша і Мєдведь" зафіксовано 2 окремих випадки порушення авторського права та продажу контрафактного Товару різних видів відповідачем, що підтверджується відповідними чеками, а саме:

- реалізація першого з Товарів підтверджується чеком від 01.09.2014 року (а.с. 86), в якому зазначено: товарний чек від 01.09.2014 року; інформація про суб'єкта господарської діяльності - СПД Івченко; місце здійснення підприємницької діяльності - магазин "ІНФОРМАЦІЯ_10"; інформація про реалізований товар - открытка ІНФОРМАЦІЯ_1, 3.00 грн., в кількості 2 шт.; вартість товару - 6 грн.

- реалізація другого з Товарів підтверджується чеком від 01.09.2014 року (а.с. 88), в якому зазначено: товарний чек від 01.09.2014 року; інформація про суб'єкта господарської діяльності - СПД Івченко; місце здійснення підприємницької діяльності - магазин "ІНФОРМАЦІЯ_10"; інформація про реалізований товар - PDM025 пригласит., 2.00 грн., в кількості 5 шт.; вартість товару - 10 грн.

Розрахунки проводились представниками позивача карткою, що підтверджується квитанціями № 2920 від 01.09.2014 року (а.с. 87) та № 2919 від 01.09.2014 року (а.с. 89).

На зворотній стороні запрошення із зображенням персонажу "ІНФОРМАЦІЯ_11" міститься напис PDM025, що дозволяє встановити зв'язок між розрахунковим документом та контрафактним товаром.

Факт продажу двох контрафактних товарів різних видів також підтверджується двома відповідними відеофіксаціями від 01.09.2014 року, що були здійснені представниками ТОВ "Маша і Мєдвєдь" в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_10", за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 85). Фасад та внутрішній вигляд магазину, дати, контрафактний товар та чеки, що підтверджують його продаж саме Відповідачем, зафіксовані у відеофіксаціях. Також у відеофіксації по закупці запрошень на 01хв. 35сек. зафіксовано куток споживача, на якому зазначено, що саме ФОП ОСОБА_2 здійснює підприємницьку діяльність у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_10", що знаходиться за адресою АДРЕСА_3.

Заперечення відповідача стосовно того, що ФОП ОСОБА_2 не здійснює підприємницьку діяльність за адресою АДРЕСА_2, а тому відсутні підстави для задоволення позову, відхиляються судом, оскільки у судовому засіданні з'ясовано, та представником відповідача підтверджено, що реалізація товару відбулась у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_10" за адресою АДРЕСА_3, який станом на 01.09.2014 року орендував відповідач ФОП ОСОБА_2 (договір оренди нежитлового приміщення № 15/11 від 15.11.2012 року, а.с. 135-141).

З матеріалів відеофіксації (а.с. 85) вбачається, що саме в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_10" були придбані листівки та запрошення. Представник позивача невірність зазначеної адреси пояснив технічною помилкою.

На вказаних Товарах незаконно, без дозволу ТОВ "Маша і Мєдвєдь" розміщено зображення частини аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1", а саме персонажу "ІНФОРМАЦІЯ_11", права на який належать ТОВ "Маша і Мєдвєдь".

Для ідентифікації зображення, що розміщене на контрафактних Товарах, з зображенням частини аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1", з персонажем "ІНФОРМАЦІЯ_11", позивачем надані фото контрафактних товарів "ІНФОРМАЦІЯ_1" в порівнянні з кадром із дев'ятої серії мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1" "ІНФОРМАЦІЯ_7" та порівняльні таблиці з аналізом відтворення кадру мультиплікаційного персонажу "ІНФОРМАЦІЯ_11" на контрафактних товарах (а.с. 76-84).

Предметом спору у даній справі є стягнення компенсації у зв'язку з порушенням авторського права на частину аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Відповідно до абзацу 4 п. 1.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судових експертиз у справах зі спорів, пов'язаних із захистом права інтелектуальної власності" від 23.03.2012 року № 5 з урахуванням конкретних обставин справи та у разі, коли знань судді достатньо для з'ясування обставин справи, пов'язаної із захистом прав інтелектуальної власності, можливе вирішення суддею (суддями) питань, які виникають у розгляді справи, з позиції споживача без призначення судової експертизи.

З позиції споживача не виникає труднощів в ідентифікації зображення частини аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1", персонажу "ІНФОРМАЦІЯ_11" з зображенням, яке розміщене на контрафактному Товарі, оскільки зображення частини аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1", персонаж "ІНФОРМАЦІЯ_11", як об'єкт авторського права, є оригінальним та впізнаним.

Факт того, що зображення персонажу "ІНФОРМАЦІЯ_11" із мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1" є оригінальною частиною аудіовізуального твору, яка може використовуватися самостійно, встановлений висновком експерта № 122/14 за результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності у господарській справі № 916/1026/14 від 05.11.2014 року, що проведена Науково-дослідним центром судової експертизи з питань інтелектуальної власності при Міністерстві юстиції України та рішенням Одеського апеляційного господарського суду від 01.12.2014 року у справі № 916/1026/14.

Оскільки у вищезазначених висновку та рішенні суду встановлено, що зображення персонажу "ІНФОРМАЦІЯ_11" із мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1" є оригінальною частиною аудіовізуального твору, що може використовуватися самостійно, то відповідно до ст. 35 ГПК України ці обставини не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п. "д" ч. 1 ст. 3 Закону України "Про авторське право і суміжні права", дія цього закону поширюється на твори та об'єкти суміжних прав, які охороняються відповідно до міжнародних договорів України.

Стаття 9 Закону України "Про авторське право і суміжні права" передбачає, що частина твору, яка може використовуватись самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього закону.

Згідно Закону України "Про ратифікацію Угоди про співробітництво в галузі охорони авторського права і суміжних прав" № 34/95-ВР від 27.01.1995 року в Україні ратифіковано Угоду про співробітництво в галузі охорони авторського права і суміжних прав.

Відповідно до ст. 2 вищезазначеної Угоди, учасницями якої є Україна та Російська Федерація, Держави-учасниці застосовують Всесвітню конвенцію про авторське право 1952 року як до творів, створених після 27 травня 1973 року, так і до творів, що охоронялися за законодавством Держав-учасниць до цієї дати, на тих же умовах, які встановлені національним законодавством щодо своїх авторів.

Відповідно до ст. 1 Всесвітньої конвенції про авторське право 1952 року, кожна Договірна Держава зобов'язується вжити всіх заходів, необхідних для забезпечення достатньої і ефективної охорони прав авторів і всіх інших власників авторських прав на літературні, наукові і художні твори, зокрема, твори живопису, графіки.

Випущені в світ твори громадян будь-якої Договірної Держави, рівно як і твори, вперше випущені у світ на території такої Держави, користуються в кожній іншій Договірній Державі охороною, яку така Держава надає творам своїх громадян, які вперше випущені в світ на її власній території. Не випущені в світ твори громадян кожної Договірної Держави користуються в кожній іншій Договірній Державі охороною, яку ця Держава надає творам своїх громадян, що не випущені в світ (ст. 2 Всесвітньої конвенції про авторське право 1952 року).

Під "випуском у світ" у розумінні цієї Конвенції слід розуміти відтворення в якій-небудь матеріальній формі і надання невизначеному колу осіб примірників твору для читання або ознайомлення шляхом здорового сприйняття (ст. 6 Всесвітньої конвенції про авторське право 1952 року).

У відповідності до ст.1 Бернської конвенції про охорону літературних і художніх творів 1886 року, до якої Україна приєдналася Законом України "Про приєднання України до Бернської конвенції про охорону літературних і художніх творів" (Паризького акта від 24 липня 1971 року, зміненого 2 жовтня 1979 року) і яка згідно зі ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, країни, до яких застосовується ця Конвенція, утворюють Союз для охорони прав авторів на їх літературні і художні твори. Україна та Російська Федерація є учасницями Бернської конвенції.

Відповідно до п. 1 ст. 2 Бернської конвенції, термін "Літературні і художні твори" охоплює всі твори в галузі літератури, науки і мистецтва, яким би способом і в якій би формі вони не були виражені, як-то: книги, брошури та інші письмові твори, лекції, звертання, проповіді та інші подібного роду твори; драматичні і музично-драматичні твори; хореографічні твори i пантоміми, музичні твори з текстом або без тексту; кінематографічні твори, дo яких прирівнюються твори, виражені способом, аналогічним кінематографії; малюнки тощо.

Згідно п. 6 ст. 2 вказаної Конвенції, твори, зазначені у цій статті користуються охороною у всіх країнах Союзу. Ця охорона здійснюється на користь автора і його правонаступників.

Відповідно до статті 5 вказаної Конвенції щодо творів, з яких авторам надається охорона на підставі цієї Конвенції, автори користуються в країнах Союзу, крім країни походження твору, правами, які надаються нині або будуть надані в подальшому відповідними законами цих країн своїм громадянам, а також правами, особливо наданими цією Конвенцією.

Об'єктом правової охорони Бернська конвенція проголошує будь-які твори літератури, науки і мистецтва незалежно від форми і способу їх вираження. Перелік творів, що мають охоронятися національним законодавством і яким надається охорона даною Конвенцією, невичерпний. Це можуть бути твори будь-якого наукового чи художнього рівня, жанру, призначення тощо.

Користування цими правами і здійснення їх не пов'язані з виконанням будь-яких формальностей; таке користування і здійснення не залежать від існування охорони в країні походження твору.

Отже, крім установлених цією Конвенцією положень, обсяг охорони, рівно як і засоби захисту, що забезпечують автору охорону його прав, регулюються виключно законодавством країни, в якій виникає потреба в ній.

Захист порушених виключних прав здійснюється за Законом України "Про авторське право і суміжні права", Цивільним Кодексом України та іншими актами законодавства.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" виключне право - це майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншими особами у межах строку, встановленого цим Законом.

Нормами частини 2 статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" визначено способи використання твору, зокрема подання творів до загального відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до творів з будь-якого місця у будь-який час за їх власним вибором. Причому, перелік способів використання твору, передбачений вищезазначеною нормою права, не є вичерпним.

Відповідно до статті 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Належність виключних прав на аудіовізуальний твір "ІНФОРМАЦІЯ_1" та його складові частини встановлені рішеннями суду України, що набрали законної сили.

Так, у своїй постанові, Київський апеляційний господарський суд від 15 квітня 2014 року у справі № 910/14711/13 за позовом ТОВ "Маша і Мєдвєдь" встановив обставини щодо особи позивача: Позивач (ТОВ "Маша і Мєдвєдь") є власником виключних майнових авторських прав на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал "ІНФОРМАЦІЯ_1" та його складові частини і має право захищати свої права у тому числі шляхом звернення до господарського суду з даним позовом. Колегія суддів погодилася з висновком суду першої інстанції, що відповідач неправомірно використовував об'єкти авторського права, виключні майнові авторські права на які належать ТОВ "Маша і Мєдвєдь", шляхом продажу товарів із зображенням персонажів і назви мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Постановою Вищого господарського суду України від 26.08.2014 року у справі №910/14711/13 було залишено в силі рішення Київського апеляційного господарського суду від 15 квітня 2014 року у справі №910/14711/13.

Факт належності ТОВ "Маша і Мєдвєдь" виключних майнових авторських прав на мультиплікаційний серіал "ІНФОРМАЦІЯ_1" додатково підтверджується наступними постановами Вищого господарського суду України:

1. постанова Вищого господарського суду України від 14 квітня 2015 року у справі № 910/9755/14;

2. постанова Вищого господарського суду України від 10 березня 2015 року у справі № 910/10422/14;

3. постанова Вищого господарського суду України від 10 березня 2015 року у справі № 910/13104/14;

4. постанова Вищого господарського суду України від 21 липня 2015 року у справі № 910/28377/14;

5. постанова Вищого господарського суду України від 23 червня 2015 року у справі № 910/27253/14;

6. постанова Вищого господарського суду України від 28 липня 2015 року у справі № 910/619/15-г.

Отже, ТОВ "Маша і Мєдвєдь" є належним позивачем по даній справі та згідно п.1 ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" має право на звернення до суду за захистом свого авторського права.

У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" від 4 червня 2010 року № 5 роз'яснено, що авторське право виникає в силу факту створення інтелектуальною творчою працею автора або співавторів твору науки, літератури і мистецтва. Твір вважається створеним з моменту первинного надання йому будь-якої об'єктивної форми з урахуванням суті твору (зокрема, письмової форми, електронної форми, речової форми). Якщо не доведено інше, результат інтелектуальної діяльності вважається створеним творчою працею. Правова охорона поширюється як на оприлюднені, так і на не оприлюднені, як на завершені, такі і на не завершені твори, незалежно від їх призначення, жанру, обсягу, мети (освіта, інформація, реклама, пропаганда, розваги тощо). Відповідно до ст. 9 Закону України "Про авторське право і суміжні права" частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону.

Таким чином, назва твору, фрази, словосполучення та інші частини твору, які можуть використовуватися самостійно, підлягають охороні як об'єкт авторського права тільки у тому випадку, коли вони є результатом творчої діяльності автора і є оригінальними. Передбачена цим Законом правова охорона поширюється тільки на форму вираження твору і не поширюється на будь-які ідеї, теорії, принципи, методи, процедури, процеси, системи, способи, концепції, відкриття, навіть якщо вони виражені, описані, пояснені, проілюстровані у творі, наприклад на шахову партію, методи навчання (ч. 3 ст. 8 Закону України "Про авторське право і суміжні права").

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про авторське правіта суміжні права", частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону.

Відповідно до роз'яснень, наведених у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" від 4 червня 2010 року № 5, відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому порушником авторських і (або) суміжних прав можуть бути будь-які учасники цивільних відносин, що визначені в статті 2 ЦК України, які своїми діями (бездіяльністю) порушують особисті немайнові і (або) майнові права суб'єктів авторських прав і (або) суміжних прав. Позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню. При цьому суду слід виходити із наявності матеріально-правової презумпції авторства (частина перша статті 435 ЦК України, статті 11 Закону України "Про авторське право і суміжні права". Зокрема, первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автором твору.

Відповідно до ст. 418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

З урахуванням положень ст. 440 ЦК України суб'єкт авторського права на твір має наступні майнові права: виключне право на використання твору; виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Відповідно до п.п. 1, 6 ч. 3 ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права", виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти: відтворення творів, переробки, адаптації, аранжування та інші подібні зміни творів.

Згідно ст. 443 ЦК України використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

В статті 441 ЦК України зазначено, що використанням твору є його опублікування (випуск у світ); відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; переклад; переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни; включення складовою частиною до збірників, баз даних, антологій, енциклопедій тощо; публічне виконання; продаж, передання в найм (оренду) тощо; імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо. Використанням твору є також інші дії, встановлені законом.

У відповідності до п. 1 ст. 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права" порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є: а) вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав; б) піратство у сфері авторського права і (або) суміжних прав - опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення.

Доказів отримання відповідачем дозволу на виробництво чи розповсюдження канцелярських товарів із зображенням персонажів аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1" суду не надано.

Таким чином, відповідач без належного дозволу, здійснював незаконне використання зображення частини аудіовізуального твору, мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1", вчинив порушення майнових авторських прав ТОВ "Маша і Мєдвєдь", здійснив незаконне розповсюдження (продаж) контрафактних товарів.

Відповідачем порушено вимоги Бернської конвенції про охорону літературних і художніх творів, Цивільного кодексу України, Закону України "Про авторське право і суміжні права".

Згідно п. 44 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.06.2010 року № 5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" (далі - Постанова) відповідно до пункту "б" статті 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права" розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту.

Особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами.

У відповідності до п. 11 вищезазначеної Постанови, належним відповідачем у справі про захист авторського права і (або) суміжних прав є особа, яка своїми діями порушила майнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав.

Види порушень авторського права і (або) суміжних прав, зокрема, наведені в статтях 50 та 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права".

Отже, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 здійснює розповсюдження контрафактних примірників твору, а тому являється належним відповідачем по даній справі.

Відповідно до ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права", за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції. При порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об'єктів суміжних прав, використанні творів і об'єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право:

а) вимагати визнання та поновлення своїх прав, у тому числі забороняти дії, що порушують авторське право і (або) суміжні права чи створюють загрозу їх порушення;

б) звертатися до суду з позовом про поновлення порушених прав та (або) припинення дій, що порушують авторське право та (або) суміжні права чи створюють загрозу їх порушення;

г) подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій;

є) вимагати, в тому числі у судовому порядку, публікації в засобах масової інформації даних про допущені порушення авторського права і (або) суміжних прав та судові рішення щодо цих порушень;

ж) вимагати від осіб, які порушують авторське право і (або) суміжні права позивача, надання інформації про третіх осіб, задіяних у виробництві та розповсюдженні контрафактних примірників творів і об'єктів суміжних прав, а також засобів обходу технічних засобів захисту, та про канали їх розповсюдження.

Згідно п. "г" ч. 2 ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" , суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

При визначенні розміру компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених пунктом "г" цієї частини межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та наміри відповідача.

Розмір компенсації визначається судом з урахуванням п. 42 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04 червня 2010 року "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав", де вказано: відповідно до пункту "г" частини першої статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав має право вимагати виплату компенсації замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків.

Згідно постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", розмір компенсації має визначатися судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно - або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

Згідно ч. 2 п. 29 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об'єкта суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Вина відповідача полягає в тому, що останній не звертався до позивача ні за офіційною інформацією про поставлений товар, ні за дозволом реалізовувати наявний у відповідача контрафактний товар, а ввів вказаний Товар в цивільний обіг.

Відповідач зобов'язаний, при прийманні товару до реалізації, перевіряти останній на предмет відповідності вимогам чинного законодавства України.

Позивачем понесені передбачувані збитки у вигляді неотримання суми ліцензійного платежу від виробника контрафактного товару.

ТОВ "Маша і Мєдвєдь" зафіксовано 2 окремих випадки порушення авторського права.

Згідно п. 51.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", кожен окремий факт протиправного використання об'єктів авторського права, в тому числі неодноразове використання одного й того самого об'єкта, становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у вигляді компенсації.

Згідно п. "г" ч. 2 ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" , суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

Оскільки позивачем зафіксовані два порушення, суд вважає суму компенсації, заявленої до стягнення, обґрунтованою.

Заперечення відповідача стосовно того, що ФОП ОСОБА_2 не здійснює підприємницьку діяльність за адресою АДРЕСА_2, а тому відсутні підстави для задоволення позову, відхиляються судом, оскільки у судовому засіданні з'ясовано, та представником відповідача підтверджено, що реалізація товару відбулась у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_10" за адресою АДРЕСА_3, який станом на 01.09.2014 року орендував відповідач ФОП ОСОБА_2 (договір оренди нежитлового приміщення № 15/11 від 15.11.2012 року, а.с. 135-141).

З матеріалів відеофіксації (а.с. 85) вбачається, що саме в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_10" були придбані листівки та запрошення. Представник позивача невірність зазначеної адреси пояснив технічною помилкою.

Дефекти товарних чеків, на які посилається представник відповідача, не спростовують факту порушення, оскільки наявними у справі доказами у їх сукупності підтверджено факт реалізації товару саме відповідачем ФОП Івченко Олегом Володимировичем.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Судовий збір у сумі 1 378,00 грн. відповідно до ст. 49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82 - 84 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (49107, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" (РФ, 129085, м. Москва, вул. Годовікова, будинок 9, будова 3, адреса для листування: 65058, м. Одеса, пр. Шевченко, 17-а, оф. 15 (ОСОБА_3), ІПН/КПП /771701001 в ІФПС №17 СВАО р/р № в ПАТ Банк "ОТКРЫТИЕ", м. Москва БІК 044585297, к/р ) суму компенсації в розмірі 29 000, 00 грн. (двадцять дев'ять тисяч грн. 00 коп.) та судовий збір у сумі 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.)

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги до канцелярії господарського суду Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у випадку проголошення судом вступної та резолютивної частин рішення - з дня підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складений 05.09.2016 року.

Суддя В.О. Корицька