ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2016 р. Справа № 926/1643/16
За позовом Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

До фізичної особи підприємця ОСОБА_1 м.Чернівці

Про зобовязання виконати рішення органу Антимонопольного комітету України, стягнення штрафу та пені

Суддя С.М. Гушилик

За участю представників:

від позивача ОСОБА_2 спеціаліст-юрисконсульт (дов. від 12.01.2016р.)

від відповідача ОСОБА_3 представник, ОСОБА_4 представник (дов.17.07.2008р.)
СУТЬ СПОРУ: Чернівецьке обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України 22.06.2016 року звернулося із позовною заявою до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 м.Чернівці про зобовязання виконати п.3 рішення адміністративної колегії Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 29.12.2016р. № 38, а саме: зобовязати надати відповідь на вимогу голови територіального відділення від 04.11.2015р. № 01-20/1118, а також стягнути з останнього на користь держави штраф в сумі 8372 грн. та пеню в сумі 4269,72 грн. згідно рішення від 29.12.2015р. № 38.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 29.12.2015 року адміністративною колегією Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення № 38 по справі №02-27/35 «Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції», яким дії позивача по даній справі, які полягають в неподанні інформації на вимогу голови територіального відділення від 04.11.2015 № 01-20/1118 у встановлений ним строк, визнано з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п.13 ст.50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (п.1 рішення), відповідно до абз. 4 ч. 2 ст. 52 цього Закону накладено на позивача штраф у розмірі 8372 грн. (п.2 рішення) та зобов'язано припинити порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення шляхом надання відповіді на вимогу голови територіального відділення від 04.11.2015 року №01-20/1118 у термін до 31.01.2016 року (п.3 рішення). Зазначене рішення відповідач отримав 05.01.2016 року, суму штрафу повинен був сплатити протягом двох місяців з дня одержання рішення. Відповідач в порушення вимог чинного законодавства штраф не сплатив, що стало підставою для нарахування пені за період з 02.04.2016р. по 13.04.2016р., з 31.05.2016р. по 21.06.2016р. в сумі 4269,71 грн.

Таким чином, продовжує позивач, у звязку з невиконанням рішення адміністративної колегії № 38 від 29.12.2015р. позивач просить суд зобовязати відповідача виконати п.3 рішення адміністративної колегії Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 29.12.2016р. № 38, а саме: зобовязати надати відповідь на вимогу голови територіального відділення від 04.11.2015р. № 01-20/1118, а також стягнути з останнього на користь держави штраф в сумі 8372 грн. та пеню в сумі 4269,72 грн.

Ухвалою суду від 23.06.2016р. порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 06.07.2016р.

01.07.2016р. позивач надав свої письмові пояснення, де зазначає, що рішення адміністративної колегії Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 38 по справі №02-27/35 «Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції» було оскаржене відповідачем до господарського суду. У задоволенні позову про визнання протиправним та скасування рішення адміністративної колегії № 38 від 29.12.2015р. приватному підприємцю ОСОБА_1 було відмовлено (рішення господарського суду Чернівецької області від 28.03.2016р. по справі № 926/359/16 та постанова Львівського апеляційного господарського суду від 30.05.2016р.) Отже, рішення адміністративної колегії № 38 від 29.12.2015р. є законним, а відтак підлягає виконанню.

04.07.2016р. від відповідача надійшла заява № 243/2306 про зупинення провадження у справі, в обґрунтування якого останній посилається на те, що на даний час він оскаржив рішення АМК № 38 від 29.12.2015р. в касаційному порядку, відтак, у разі задоволення касаційної скарги та визнання недійсним зазначеного рішення предмет позову в справі № 926/1643/16 буде відсутній. Отже, є необхідність зупинення провадження у справі до вирішення повязаної з нею справи № 926/359/16, що розглядається Вищим господарським судом України.

06.07.2016р. відповідач (фізична особа підприємець ОСОБА_1О.) звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу від 23.06.2016 року про порушення провадження у справі № 926/1643/16.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 06.07.2016р. зазначену скаргу було повернуто скаржнику без розгляду.

Ухвалою суду від 06.07.2016р. за клопотанням відповідача розгляд справи було відкладено на 16.08.2016р.

05.08.2016р. від позивача надійшли письмові пояснення, стосовно накладення штрафу та нарахування пені.

16 серпня 2016р. відповідачем та представниками відповідача заявлено головуючому судді Гушилик С.М. - відвід, що викладено у письмових заявах вх. №№ 262/1494, 265/1494, 268/1494, від 16.08.2016р.

Представник позивача в судове засідання 16.08.2016р. не зявився, натомість від нього надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку розгляду справи у звязку з відсутністю його юриста.

У судовому засіданні 16.08.2016р. оголошено перерву до 17.08.2016р.

Ухвалою суду від 17.08.2016р. в задоволенні заяв відповідача та його представників про відвід головуючому судді Гушилик С.М. відмовлено.

Ухвалою господарського суду від 17.08.2016р., надано дозвіл представникам відповідача здійснювати трансляцію в мережі Інтернет судових засіданнях по справі № 926/1643/16.

У своєму відзиві на позов відповідач проти позовних вимог заперечує, посилаючись на наступне:

- позивач порушив вимоги п.3 ч.2 ст.54 ГПК України, а саме: на першій сторінці позову не зазначив ціни позову;

- позивачем не було виконано п.6 ч.2 ст.54 ГПК України, а саме: відсутні відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору щодо стягнення пені в сумі 4269,72 грн.;

- позивач не має підстав просити суд про зобовязання відповідача виконати пункт 3 рішення АМК № 38 від 29.12.2015р., так як рішенням Антимонопольного комітету України № 281-р від 22.06.2016р. зазначений пункт був скасований;

- рішення АМК № 38 від 29.12.2015р. було оскаржене в судовому порядку та на даний час подано скаргу на рішення судів в касаційному порядку, відтак, в разі задоволення касаційної скарги та визнання недійсним зазначеного рішення предмет позову в справі № 926/1643/16 буде відсутній.

Ухвалою суду від 17.08.2016 року задоволено клопотання позивача про продовження строку розгляду справи та відкладено розгляд справи на 30.08.2016 року.

До початку судового засідання 30.08.2016 року від представника відповідача надійшло клопотання від 30.08.2016 року № 295/1494 про зупинення провадження у справі, в якому він просить суд зупинити провадження у справі та звернутися з вмотивованою ухвалою (постановою) до Верховного суду України з питанням про те, чи відповідає частина 2 статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» положенням ст.63 Конституції України.

В судовому засіданні, яке відбулося 30.08.2016 року, представник позивача в усній формі заперечив проти зупинення провадження у справі та вважає неможливим зупинення провадження у справі № 926/1643/16 за правилами статті 79 ГПК України, а також з підстав, визначених у Постанові Пленуму ВСУ № 9 від 01.11.1996 року.

Розглянувши надані сторонами документи, які є в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши норми чинного законодавства України, суд прийшов до висновку, що заява від 04.07.2016р. № 243/2306 та клопотання від 30.08.2016 року № 295/1494 відповідача про зупинення провадження у справі не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України (зі змінами та доповненнями), господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

У пункті 3.16. Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р. № 18 зазначено, що відповідно до частини першої статті 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 ГПК). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин. Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

Крім того, відповідач в обґрунтування своєї заяви від 04.07.2016р. № 243/2306 щодо зупинення провадження у справі № 926/1643/16 до вирішення повязаної з нею справи № 926/359/16 не надав доказів того, що касаційна інстанція прийняла до розгляду його скаргу, а відтак рішення господарського суду від 28.03.2016р. по справі № 926/359/16, яке залишене в силі постановою Львівського апеляційного господарського суду від 30.05.2016р., набрало законної сили з дня прийняття постанови.

Що ж стосується клопотання відповідача від 30.08.2016 року № 295/1494 про зупинення провадження у справі та звернення до Верховного суду України з питанням про те, чи відповідає частина 2 статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» положенням ст.63 Конституції України, слід зазначити, що представником відповідача не надано обґрунтування в чому саме невідповідність Закону України «Про захист економічної конкуренції» положенням Конституції України.

При цьому, як вже було зазначено вище, ФОП ОСОБА_5 оскаржував рішення АМК № 38 від 29.12.2015р. в судовому порядку саме з підстав порушення вимог Конституції України та в задоволенні позову про визнання протиправним та скасування рішення адміністративної колегії № 38 від 29.12.2015р. йому було відмовлено, що підтверджено рішенням господарського суду Чернівецької області від 28.03.2016р. по справі № 926/359/16 та постановою Львівського апеляційного господарського суду від 30.05.2016р., а відтак рішення суду є обовязковим для виконання.

Таким чином, підстав, передбачених ст. 79 ГПК України для зупинення провадження у справі, судом не встановлено.

В судовому засіданні, яке відбулося 30.08.2016 року позивач підтримав свої позовні вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач, у свою чергу, проти позовних вимог заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення проти них, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Чернівецьким обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України під час здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист від недобросовісної конкуренції при розміщенні реклами у друкованих засобах масової інформації встановлено, що в друкованому засобі масової інформації - газеті «Молодий буковинець» від 24.09.2015 року №77, на сторінці 20 поширювалася реклама з інформацією: «Вікна Корса», «Алютех», « 100% німецька якість», «професійний монтаж згідно з європейськими стандартами», «RЕНАU». Подальшим дослідженням встановлено, що замовником даного рекламного оголошення являється ФОП ОСОБА_1.

З метою підтвердження інформації, зазначеної в досліджуваному рекламному оголошенні, позивачем на адресу відповідача було надіслано Вимогу №01-20/1118 від 04.11.2015р., яка згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримана останнім 07.11.2015р.

Відповідно до вимоги відповідачу необхідно було надати інформацію в пятиденний термін з дня отримання вимоги, тобто до 13.11.2015р.

11.11.2015р. відповідач на адресу позивача направив лист, в якому відмовився давати інформацію, пояснення та документи.

У зв'язку із вищезазначеним, проти відповідача, розпочато розгляд справи за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п.13 ст.50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді неподання Чернівецькому обласному територіальному відділенню АМК України інформації на вимогу голови територіального відділення у встановлені ним строки (Розпорядження адміністративної колегії Чернівецького обласного територіального відділення АМК України від 25.11.2015 року №37 справа № 02-27/35).

Супровідним листом № 01-20/1180 від 26.11.2015 року дане розпорядження направлено відповідачу, що не заперечується останнім.

За результатами розгляду справи 11.12.2015р. позивачем складено подання про попередні висновки у справі № 02-27/35 від 25.11.2015р., які отримані відповідачем 17.12.2015р.

22.12.2015р. за № 01-20/1300 на адресу позивача надіслано запрошення на засідання адміністративної колегії, яким повідомлено ФОП ОСОБА_1, що 29.12.2015р. о 10 год. 00 хв. відбудеться засідання адміністративної колегії Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, на якому розглядатиметься справа № 02-27/35 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1

Запрошення відповідач отримав 24.12.2015р., що підтверджується відміткою у повідомленні про вручення поштового відправлення.

29.12.2015 року адміністративною колегією Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення № 38 по справі №02-27/35 «Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції».

У резолютивній частини вказаного рішення визнано дії фізичної особи підприємця ОСОБА_1, які полягають у неподанні інформації на вимогу голови територіального відділення від 04.11.2015р. № 01-20/1118 у встановлений ним строк, визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п.13 ст.50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки (п.1 рішення). За вчинене правопорушення відповідно до абз. 4 ч. 2 ст. 52 цього Закону на фізичну особу підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 8372 грн. (п.2 рішення) та зобов'язано припинити порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення шляхом надання відповіді на вимогу голови територіального відділення від 04.11.2015 року №01-20/1118 у термін до 31.01.2016 року (п.3 рішення).

Рішення № 38 від 29.12.2015р. отримане відповідачем 05.01.2016р., що підтверджено відміткою у повідомленні про вручення поштового відправлення.

Відповідач оскаржив рішення адміністративної колегії Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 38 від 29.12.2015р. в судовому порядку та до Антимонопольного комітету України.

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 28.03.2016р. по справі № 926/359/16 в задоволенні позову фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету про визнання незаконним та скасуванням рішення адміністративної колегії № 38 від 29.12.2015р. відмовлено. Зазначене рішення було залишено в силі постановою Львівського апеляційного господарського суду від 30.05.2016 року.

За результатами заяви відповідача від 14.01.2016р., Антимонопольний комітет України виніс рішення № 281-р від 22.06.2016р. про перевірку рішення у справі № 02-27/35 пункти 1 і 2 резолютивної частини рішення адміністративної колегії Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 38 від 29.12.2015р. залишені без змін, а пункт 3 резолютивної частини зазначеного рішення був скасований.

Згідно із п.5 ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» у сфері формування та реалізації конкурентної політики, сприяння розвитку конкуренції, нормативного і методичного забезпечення Антимонопольного комітету України та застосування законодавства про захист економічної конкуренції АМК має повноваження, зокрема, вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Статтею 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» передбачено, що суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов'язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Документи, статистична та інша інформація, необхідні для виконання завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції, надаються на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення безкоштовно. Вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України можуть передбачати як одноразове, так і періодичне надання інформації.

Пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб'єктів господарювання територіальні віділення Антитмонопольного комітету України у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зобов'язання виконати рішення органів Антитмонопольного комітету України, стягнення несплачених у добровільному порядку штрафу та пені.

Як передбачено частиною другою статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення органів АМК є обов'язковими до виконання.

В пункті 3 резолютивної частини рішення від 29.12.2016р. № 38 зазначено «зобовязати фізичну особу-підприємця ОСОБА_5 припинити порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього ршення, шляхом надання відповіді на вимогу голови територіального відділення від 04.11.2015р. № 01-20/1118 у термін до 31.01.2016 року.»

Однак порушення, передбачене п.13 ст.50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», яке полягає в неподанні інформації у встановлений головою територіального відділення строк, є завершеним у момент спливання відповідного строку, визначеного у вимозі про надання інформації.

Отже, порушення, передбачене п.13 ст.50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» не є триваючим у часі порушенням, і тому не може бути припинене, а відтак вимога позивача про зобовязання виконати пункт 3 рішення адміністративної колегії Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 29.12.2016р. № 38, а саме: зобов'язати відповідача припинити порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення шляхом надання відповіді на вимогу голови територіального відділення від 04.11.2015 року №01-20/1118 у термін до 31.01.2016 року, є безпідставною.

Крім того, як вже було зазначено вище, пункт 3 рішення адміністративної колегії Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 29.12.2016р. № 38 був скасований Антимонопольним комітетом України, як такий що прийнято з неправильним застосуванням п.13 ст.50 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Відповідно до абзацу четвертого частини другої статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за порушення, передбачені пунктами 9, 13 18 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач зазначену вимогу у встановлений строк не виконав (не подав інформацію), у звязку з чим позивачем до нього застосовано штраф у розмірі 8372 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Згідно із ч.2 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Відповідно до ч.3 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Згідно з частиною 5 статті 56 Закону, за кожен день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено. Згідно із вимогами ч. 3-4 зазначеної статті порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету, прийнятого за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи.

У звязку з тим, що відповідачем не було сплачено у двомісячний строк штраф в сумі 8372 грн., позивачем правомірно було нараховано пеню (з урахування порушення провадження у справі про скасування рішення адміністративної колегії та зупиненням виконання зазначеного рішення) за період з 02.04.2016 року по 13.04.2016 року та з 31.05.2016 року по 21.06.2016 року в сумі 4269,72 грн.

Враховуючи вище викладене, рішення адміністративної колегії антимонопольного комітету № 38 від 29.12.2015р. є чинним, а відтак підлягає виконанню.

При цьому, суд зазначає, що вимога позивача стосовно зобовязання відповідача виконати п.3 рішення адміністративної колегії Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 29.12.2016р. № 38, а саме: зобовязати надати відповідь на вимогу голови територіального відділення від 04.11.2015р. № 01-20/1118, задоволенню не підлягає виходячи з вище викладеного.

Що ж стосується доводів відповідача про те, що позовна заява не містить ціни позову, слід зазначити, що позивачем в прохальній частині позову зазначено про стягнення з відповідача штрафу в сумі 8372 грн. та пені в сумі 4269,72 грн., отже ціна позову позивачем зазначена. Стосовно відсутності відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, слід звернути увагу, на те, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002р. право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням субєктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

У пункті 3.17.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р. № 18 (абзац 2) зазначено, що місцеві господарські суди приймають в порядку, передбаченому ГПК, до свого провадження як позови з вимогами, що ґрунтуються на визнаних претензіях позивача, так і позови, щодо вимог яких не подано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору.

Отже, з огляду на вищевикладене, доводи відповідача спростовуються, а тому до уваги не беруться.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь держави штраф в сумі 8372 грн. та пеню в сумі 4269,72 грн. та безпідставність вимог в частині зобовязання виконати п.3 рішення, а відтак позов підлягає задоволенню частково.

Суд також вирішив, що судові витрати слід віднести на відповідача, з вини якого спір безпідставно доведено до розгляду судом пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (код НОМЕР_1) штраф в сумі 8372 грн. та пеню в сумі 4269,72 грн. на користь держави (за кодом 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції», МФО 856135 в ГУДКСУ Чернівецької області, рахунок №0002, одержувач УДКСУ у м. Чернівці, ОКПО 37978173).

3.Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (код НОМЕР_1) в дохід державного бюджету судовий збір у сумі 1378 грн.

4.В решті позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 01.09.2016 року

Суддя С.М. Гушилик