ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2016 р.Справа № 916/903/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Гладишевої Т.Я., Савицького Я.Ф.,

при секретарі судового засідання: Максіміхіній Ю.В.,

за участю представників сторін:

від позивача не зявився,

від відповідача ОСОБА_1 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Южненської міської ради Одеської області

на рішення господарського суду Одеської області від 22.06.2016

у справі № 916/903/16

за позовом Южненської міської ради Одеської області

до Публічного акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство 15142»

про стягнення 165 437,48 грн.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

Представником відповідача в судовому засіданні не було заявлено клопотання про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, отже фіксація судового процесу не здійснювалась відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 31.08.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2016 року Южненська міська рада Одеської області (далі - позивач) звернулась до господарського суду Одеської області із позовом до Публічного акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство 15142» (далі Товариство, відповідач) про стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 129 171,22 грн., інфляційних втрат 30 087,42 грн., 3% річних 3 826,90 грн.

Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобовязань за договорами оренди земельних ділянок №78 та №79 від 10.12.2002. Позивач зазначає, що договори оренди землі №79 від 10.12.2002 та №78 від 10.12.2002 було розірвано рішеннями господарського суду Одеської області і із зобовязанням повернути земельні ділянки, що були предметом вказаних договорів. Проте, на думку Южненської міської ради Одеської області, відповідач був зобовязаний сплачувати орендну плату за цими договорами до моменту остаточної державної реєстрації припинення права оренди, які були проведені щодо договору № 78 26.03.2015, щодо договору № 79 02.04.2015.

30.05.2016 представник позивача надав до господарського суду заяву про збільшення позовних вимог в частині інфляційних та річних, розрахувавши їх станом на 30.05.2016.

Рішенням господарського суду Одеської області 22.06.2016 у задоволенні позову Южненській міській раді Одеської області відмовлено, оскільки у суду відсутні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати, нарахованої на підставі договорів оренди № 78 та 79 за період з 01.01.2015 по 02.04.2015 та з 01.01.2015 по 26.03.2015 відповідно, адже вказані договори були розірвані на підставі рішень господарських суддів у 2014 році, у звязку з цим і відсутні підстави для стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих позивачем.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, Южненська міська рада Одеської області звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що незважаючи на рішення господарських судів щодо розірвання договорів оренди, відповідач фактично використовував земельні ділянки комунальної власності, адже як зазначає позивач, там розташоване рухоме та нерухоме майно, що належить Товариству. Фактично Южненська міська рада Одеської області була позбавлена можливості використовувати земельні ділянки, при цьому коштів за використання земельних ділянок від відповідача до бюджету не надходило. У звязку з цим, позивач вважає, що судом першої інстанції при прийняті оскарженого рішення порушені норми матеріального права, які призвели до прийняття незаконного рішення.

Відзив на апеляційну скаргу до Одеського апеляційного господарського суду не надходив.

Представник позивача в судове засідання 31.08.2016 не зявився, та не скористався своїм правом на участь в розгляді справи апеляційним судом, хоча повідомлявся належним чином про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштових відправлень від 04.08.2016, про поважні причини неявки суд не повідомив та правами, наданими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористався.

Проте, така неявка представника позивача не перешкоджає розгляду скарги, оскільки, ухвалою Одеського апеляційного господарського суду про прийняття апеляційної скарги до провадження від 04.08.2016 у даній справі, явка представників сторін не визнавалась обов'язковою, а матеріали справи дають можливість розглянути скаргу по суті.

Представник відповідача в судовому засіданні 31.08.2016 надала пояснення, якими підтримала доводи апеляційної скарги та просила задовольнити останню.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 грудня 2002 року між Южненською міською радою Одеської області та Відкритим акціонерним товариством «Автотранспортне підприємство-15142» було укладено договори оренди земельних ділянок, які були зареєстровані 11 грудня 2002 року у Южненському міському відділі земельних ресурсів за № 78 (Договір оренди землі № 78 від 11.12.2002) та за № 79 (Договір оренди землі № 79 від 11.12.2002).

На підставі Договору оренди землі № 78 від 11.12.2002 Товариству було надано в оренду земельну ділянку загальною площею 0,2930 га.

23 січня 2012 року до зазначеного договору було внесено доповнення № 1/1 та № 1/2 відповідно до яких уточнено, що в оренду передається земельна ділянка, що складається з земельної ділянки №1 площею 0,2260 га та земельної ділянки № 2 площею 0,0530 га.

На підставі Договору оренди землі № 79 від 11.12.2002, відповідачу було надано в оренду земельну ділянку загальною площею 3,438 га.

23 січня 2012 року до зазначеного договору було внесено доповнення № 1/1, № 1/2, 1/3, відповідно до яких уточнено, що в оренду передається земельна ділянка, що складається з земельної ділянки №1 площею 2,9160 га, земельної ділянки № 2 площею 0,4120 га, земельної ділянки № 3 площею 0,1100 га.

17 січня 2014 року рішенням господарського суду Одеської області по справі № 916/1893/13 було вирішено розірвати Договір оренди землі № 79 від 11.12.2002 та зобовязано Товариство повернути Южненській міській раді земельну ділянку (загальною площею 3,438 га (в тому числі: земельна ділянка № 1 - 2,9160 га; земельна ділянка № 2 - 0,4120 га; земельна ділянка № 3 - 0,1100 га), розташовану за адресою: Одеська область, м. Южне, вул. Комунальна, 3.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 07.02.2014 апеляційну скаргу було повернуто без розгляду, вказане рішення набрало законної сили в порядку ст.85 ГПК України 28.01.2014, з урахуванням чого договір оренди № 79 є розірваним саме з вказаної дати.

11 березня 2014 року господарським судом Одеської області було прийнято рішення по справі № 916/1902/13, яким було вирішено розірвати Договір оренди землі № 78 від 11.12.2002 та зобовязано відповідача повернути Южненській міській раді земельну ділянку загальною площею 0,279 га (в тому числі: земельна ділянка № 1 - 0,226 га; земельна ділянка № 2 - 0,053 га), розташовану за адресою: Одеська область, м. Южне, вул. Комунальна,3.

Вказане рішення набрало законної сили 28.03.2014, а відтак саме з цієї дати вказаний договір є таким, що припинив свою дію.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.35 ГПК України, обставини, визнані господарським судом загальновідомими, не потребують доказування. Факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. ст. 1, 13 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

При цьому, згідно приписів статті 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є саме договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Підстави та порядок припинення договору оренди землі шляхом його розірвання встановлені ст. 32 цього закону, відповідно до якої на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до п. 5 ст.188 Господарського кодексу України, якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком господарського суду, що договори оренди №78 та №79 були розірвані за рішеннями господарських судів у 2014 році, а отже і припиненні будь-які правовідносини між сторонами з приводу нарахування та сплати орендної плати за вказаними договорами, у звязку з цим, відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати нарахованої на підставі вищевказаних договорів за період з 01.01.2015 по 02.04.2015 та з 01.01.2015 по 26.03.2015 відповідно, та як наслідок відсутні підстави для стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих позивачем.

Судова колегія не приймає до уваги посилання апелянта, що договір оренди землі втрачає чинність з моменту скасування його державної реєстрації, оскільки припинення договору оренди землі згідно з приписами законодавства встановлено з моменту розірвання останнього за рішенням суду, що підтверджується ч. 3 ст. 653 ЦК України.

Також, судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що відповідач фактично використовував земельні ділянки комунальної власності, незважаючи на прийняті рішення господарського суду Одеської області по справам №916/1893/13 та №916/1902/13, як зазначає позивач, там розташоване рухоме та нерухоме майно, що належить Товариству, оскільки апелянт не надав до суду належних доказів зазначеного.

Таким чином, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення в рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що місцевий господарський суд розглянув всебічно, повно та обєктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, належним чином проаналізував правовідносини, що виникли між сторонами, та вірно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи апелянта про порушення і неправильне застосування господарським судом норм матеріального права при прийнятті оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає статтям 43, 85 ГПК України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської області від 22.06.2016 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Гладишева Т.Я.

ОСОБА_2