КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2016 р. Справа№ 910/5219/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зубець Л.П.

Зеленіна В.О.

За участю секретаря судового засідання Москаленко Г.В.

представників сторін:

від позивача - не з'явилися,

від відповідача - Кикіш С.-М.Р. - дов. ГН-21-Ю/2016,

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія

«ВУСО»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 20.04.2016 року

у справі № 910/5219/16 (суддя Якименко М.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕМИ ГРУПП»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія

«ВУСО»

про стягнення 220 751,10 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.04.2016 року по справі № 910/5219/16 позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕМИ ГРУПП» 220 751,10 грн. страхового відшкодування, 3 311,27 грн. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2016 року по справі № 910/5219/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2016 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зубець Л.П., Синиця О.Ф. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 22.06.2016 року.

13.06.2016 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕМИ ГРУПП» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 22.06.2016 року, у зв'язку з перебуванням судді Синиці О.Ф. на лікарняному, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/5219/16 колегію суддів у складі головуючого судді: Ткаченка Б.О., суддів: Зеленіна В.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2016 року справу прийнято до провадження у зазначеному вище складі колегії суддів.

У судовому засіданні 22.06.2016 року було оголошено перерву в розгляді справи на 13.07.2016 року.

13.07.2016 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких відповідач підтримав доводи апеляційної скарги.

У судовому засіданні 13.07.2016 року було оголошено перерву в розгляді справи на 17.08.2016 року.

18.07.2016 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕМИ ГРУПП» надійшли письмові пояснення до апеляційної скарги, в яких позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2016 року по справі № 910/5219/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕМИ ГРУПП» у поясненнях, наданих у судових засіданнях 22.06.2016 року та 13.07.2016 року, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

27.12.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕМИ ГРУПП» (далі - позивач, страховик, ТОВ «ДЕМИ ГРУПП») та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (далі - відповідач, страхувальник, ПрАТ «СК «ВУСО») укладено Договір страхування майна №1-01 (далі - Договір).

Даний Договір був укладений на вимогу п. 2.5 Іпотечного договору № 06.401-34/126 від 27.12.2013 року, яким ТОВ «ДЕМИ ГРУПП» передало в іпотеку майно ПАТ «УКРСОЦБАНК».

За умовами Договору застраховано майнові інтереси ТОВ «ДЕМИ ГРУПП» пов'язані з володінням, розпорядженням, використанням майном, вказаним в Додатку № 1 до Договору страхування.

Згідно з Додатком № 1 до Договору, об'єктом страхування є:

- складські приміщення літ. «Д-1», загальною площею 441 м2;

- складські приміщення літ. «Г-1», загальною площею 441 м2;

- складські приміщення літ. «Ж-1», загальною площею 441 м2;

- котельня літ. «В», загальною площею 54,9 м2;

- земельна ділянка №2 площею 0,0514 га;

- земельна ділянка №1 площею 0,9049 га.

Місцезнаходженням даного майна зазначено: Харківська область, м. Лозова, вул. Павлова академіка, 3/1.

Відповідно до п. 2.1 Договору страхова сума всього майна на дату укладання договору складала 817 200,00 грн.

Додатковою угодою № 1 від 16.06.2015 року внесено зміни до Договору, якими передбачено, зокрема, що страхова сума на кожний рік страхування складає 892 604,00 грн., а за кожне складське приміщення літ. «Д-1», «Г-1», «Ж-1» страхова сума на кожний рік страхування становить 245 279,00 грн. Безумовна франшиза складає 10% від страхової суми за договором і застосовується по кожному і всякому страховому випадку, як це визначено п. 3.1 Договору страхування.

Пунктом 5.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 16.06.2015 року) передбачено, що він діє до 11.03.2019 року (включно).

Розділом 3 Договору страхування визначено, що страховим випадком визнається пошкодження або знищення майна внаслідок обраних страхових ризиків, зокрема:

- безпосереднього впливу вогню (пожежі, займання, замикання електричних ланцюгів в приладах і/або проводці, вибуху нафтопродуктів, машин, обладнання), спроможного самостійно розповсюджуватися поза місць, спеціально призначених для його підтримання, а також внаслідок впливу на застраховане майно продуктів горіння (виділення диму, сажі), заходів пожежогасіння, незалежно від місця виникнення події, застосованих з метою гасіння або запобігання подальшому поширенню вогню;

- вибуху;

- стихійних явищ (землетрусу, урагану, смерчу, вихорю, селю, повені, обвалу, зсуву);

- аварії - розповсюдження води або інших рідин з ушкоджених трубопроводів;

- протиправних дій третіх осіб - крадіжки з проникненням в застраховане приміщення; грабіж або розбій в межах місця страхування; навмисного знищення або пошкодження застрахованого майна;

- падіння на застраховане майно пілотованих об'єктів, які літають, або їх уламків.

У відповідності до умов п.п. 6.2.5.2, 6.2.5.6 Договору, страхувальник зобов'язаний протягом 3-х робочих днів з моменту настання страхового випадку письмово проінформував про це страховика шляхом подачі заяви на виплату страхового відшкодування встановленої відповідачем форми. Надати всі необхідні документи відповідно до п.7.1.

Згідно п. 7.1 Договору, для отримання страхового відшкодування позивач зобов'язаний надати відповідачу наступні документи:

7.1.1 заяву про виплату страхового відшкодування за формою, що визначається відповідачем;

7.1.2 перелік пошкодженого, знищеного або викраденого майна;

7.2.3 документи, які підтверджують наявність права власності або іншого майнового інтересу щодо пошкодженого, знищеного або викраденого майна на момент страхового випадку (свідоцтво про право власності, договір купівлі-продажу, договір оренди тощо);

7.2.4 документи компетентних органів, які підтверджують факт і причини настання страхового випадку;

7.1.5 документи, які підтверджують характер і розмір заподіяних збитків;

7.1.6 лист банка з зазначенням особи, якій належить виплатити страхове відшкодування;

7.1.7 інші документи на обґрунтовану вимогу відповідача.

Пунктом 7.4 Договору передбачено, що виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком особам, вказаним в листі банка, наданим згідно вимогам п.7.1 Договору.

20.11.2015 року в застрахованому складському приміщенні літ. «Ж-1», що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Павлова академіка, 3/1 виникла пожежа.

20.11.2015 року актом про пожежу, складеним комісією у складі: головного інспектора Лозівського PB ГУ ДСНС України в Харківській області майора ОСОБА_3 та уповноважених осіб Позивача ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про причини пожежі, яка мала місце в складському приміщенні за адресою: м. Лозова, вул. Павлова академіка, 3, встановлено, що причиною виникнення пожежі є коротке замикання електричної проводки.

24.11.2015 pоку, згідно з умовами п. 6.2.5.2 Договору, позивач протягом 3-х робочих днів з моменту настання страхового випадку письмово проінформував Відповідача, шляхом подачі заяви на виплату страхового відшкодування встановленої відповідачем форми, надавши необхідні документи.

Листом вих. № 06.401-186/67-271 від 12.01.2016 року, у відповідь на лист відповідача вих. № 7743/21 від 24.11.2015 року, банк повідомив про свою згоду на виплату страхового відшкодування по Договору страхування на користь позивача.

Положеннями п.п. 6.1.2, 6.1.3 Договору передбачено, що відповідач зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки йому стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування та при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в порядку і в строк, передбачені розділом 7 Договору.

Відповідно до п. 7.2 Договору відповідач впродовж п'яти днів, починаючи з моменту отримання письмової заяви на виплату страхового відшкодування і інших документів, складає страховий акт. Зазначений термін може бути збільшений згідно п. 7.11 Договору.

Згідно п. 7.11.1 Договору відповідач має право відстрочити складання страхового акту і виплату страхового відшкодування якщо у нього є обґрунтовані сумніви в правомочності вимог позивача на одержання страхового відшкодування - до отримання роз'яснень компетентних органів, але не більше, ніж на 40 робочих днів з дня отримання заяви на виплату страхового відшкодування.

Розділом 8 Договору передбачено право відповідача відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо:

8.1.1 позивачем (банком) здійснені навмисні дії, спрямовані на настання страхового випадку;

8.1.2 позивачем (банком) здійснений умисний злочин, що призвів до страхового випадку;

8.1.3 позивач повідомив відповідачу свідомо невірні відомості про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку;

8.1.4 позивач несвоєчасно повідомив відповідача про настання страхового випадку без поважних на це причин або створив перешкоди відповідачу у з'ясуванні обставин, характеру та розміру збитків;

8.1.5 позивач одержав відшкодування збитків від особи, винної в її заподіянні;

8.1.6 позивач повідомив відповідачу свідомо невірні відомості про ступінь страхового ризику;

8.1.7 позивач не вжив доступних заходів, для зменшення розміру збитків;

8.1.8 позивач не передав відповідачу документи, які підтверджують право вимоги до винної особи, або зробив інші дії (бездіяльність), які роблять неможливим пред'явлення відповідачем права вимоги до винної особи, якщо така можливість існувала до здійснення цих дій (бездіяльності).

Пунктом 8.2 Договору визначено, що у разі прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, відповідач зобов'язаний повідомити позивача письмово з обґрунтуванням причин відмови в строк не більше 5 робочих днів з дня прийняття такого рішення (складання страхового акту).

Як стверджує позивач, 24.11.2015 року отримавши заяву на виплату страхового відшкодування відповідач в порушення умов Договору не повідомляв позивача про складання впродовж п'яти днів страхового акту чи відстрочення складання страхового акту і виплату страхового відшкодування та які у нього в цьому випадку є обґрунтовані сумніви в правомочності вимог позивача на одержання страхового відшкодування та чи отримав він роз'яснення компетентних органів.

При цьому, лише листом вих. № 647 від 08.02.2016 року відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що в період дії Договору було вчинено ряд дій щодо технічного переоснащення застрахованого приміщення і змінено його функціональне призначення без належного повідомлення про це відповідача. Також відповідач зазначив, що в зазначеному приміщенні не були вчинені відповідні заходи щодо забезпечення протипожежної безпеки та допущені численні порушення Правил пожежної безпеки в Україні, які створили високий рівень пожежної небезпеки та сприяли високій ймовірності виникнення та швидкого розповсюдження пожежі.

Звертаючись з даним позовом, ТОВ «ДЕМИ ГРУПП» зазначає, що ним належним чином виконувалися умови Договору та позивач відповідно до умов Договору повідомив відповідача про настання страхового випадку, проте останній належним чином не виконує свої зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування за страховим випадком (пожежею), у зв'язку з чим ТОВ «ДЕМИ ГРУПП» просить суд стягнути на його користь з відповідача страхове відшкодування у сумі 220 751,10 грн.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Положеннями ст. 979 ЦК України та ст. 16 Закону України «Про страхування» дані визначення договору страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний: ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» встановлено, що страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Пунктом 7.5 Договору встановлено, що розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитку, заподіяного настанням страхового випадку, визначеного згідно п. 7.6 Договору, за вирахуванням встановленої Договором франшизи і сум одержаних позивачем як відшкодування збитків від інших осіб, але не більше страхової суми.

Відповідно до п. 2.2 Договору безумовна франшиза складає 10% від страхової суми за Договором і застосовується по кожному і всякому страховому випадку, вказаному в п. 3.1 Договору.

Згідно з ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Як передбачено п. 7.6 Договору страхування, розмір збитку визначається відповідачем або уповноваженим ним особою шляхом проведення експертизи і складання кошторису збитків.

Актом про пожежу від 20.11.2015 року встановлено, що застраховане майно - складське приміщення літ. «Ж-1» згоріло повністю та відновленню не підлягає, а прямі збитки від пожежі складають 1 516 035,00 грн.

З огляду на зазначене, а також те, що відповідач не надав позивачу складений ним кошторис збитків, то позивач здійснив розрахунок страхового відшкодування виходячи із розміру страхової суми, яка дорівнює 245 279,00 грн., за вирахуванням встановленої Договором франшизи 10%, що становить 24 527,90 грн., Таким чином, розмір страхового відшкодування визначеного позивачем складає 220 751,10 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем здійснено всі дії для отримання страхового відшкодування згідно умов Договору, а відповідачем в порушення умов вищевказаного Договору не виплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 220 751,10 грн.

При цьому, не підтверджуються належним чином посилання відповідача на те, що в період дії Договору було вчинено ряд дій щодо технічного переоснащення застрахованого приміщення і змінено його функціональне призначення без належного повідомлення про це відповідача. А також те, що в зазначеному приміщенні не були вчинені відповідні заходи щодо забезпечення протипожежної безпеки та допущені численні порушення Правил пожежної безпеки в Україні, які створили високий рівень пожежної небезпеки та сприяли високій ймовірності виникнення та швидкого розповсюдження пожежі.

Слід відзначити, що, відмовляючи у виплаті страхового відшкодування, відповідач у листі від 08.02.2016 року вих. № 647 не зазначив, яке саме було здійснено технічне переоснащення застрахованого приміщення і яким чином змінено його функціональне призначення, та конкретно які саме були допущені порушення Правил пожежної безпеки.

Крім того, висновок № 2/Д-2015 від 23.12.2015 року, а також від 14.12.2015 року, встановлюють лише ймовірність причин виникнення пожежі, а не вину в діях або бездіяльності позивача, яка призвела до пожежі.

Таким чином, відповідач у встановленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив.

З огляду на досліджені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині стягнення 220 751,10 грн. страхового відшкодування, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» в апеляційній скарзі, знайшли часткове підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2016 року по справі № 910/5219/16 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2016 року по справі № 910/5219/16 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/5219/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді Л.П. Зубець

В.О. Зеленін

Повний текст рішення складено 29.08.2016 року.