ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18 серпня 2016 р. Справа № 903/232/16
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ШОКОБУМ", смт.Колки, Маневицького району, Волинської області

до відповідача-1: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Луцьк

відповідача-2: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Луцьк

відповідача-3: товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА", м. Львів

про визнання недійсним договору про заміну боржника і кредитора №0204/3Б-01/14 від 02.04.2014р.,

Суддя Якушева І.О.,

при секретарі судового засідання (помічнику судді) Мороз Д.В.

за участю представників:

від позивача: Тимочко О.Б. (дов. від 15.04.2016р.),

від відповідача-1: н/з,

від відповідача-2: ОСОБА_2 - фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності;

від відповідача-3: Васів Ю.М. (дов. від 15.04.2016р.)

Запис розгляду справи здійснювався за допомогою програмно-апаратного комплексу „Діловодство суду".

Суть спору: позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "ШОКОБУМ" звернулось до суду з позовною заявою про визнання недійсним договору про заміну боржника і кредитора №0204/3Б-01/14 від 02.04.2014р., укладеного між підприємцем ОСОБА_2 (первісний кредитор), ТзОВ "ВІВА" (первісний боржник), ТзОВ "ШОКОБУМ" (новий боржник) та підприємцем ОСОБА_1 (новий кредитор).

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на таке:

- про існування договору про заміну боржника і кредитора № 0204/ЗБ-01/14 від 02.04.2014 р. ТзОВ "ШОКОБУМ" стало відомо із позовної заяви відповідача-1 до позивача про стягнення коштів відповідно до умов даного договору.

Колишнім керівником позивача - ОСОБА_5 не було передано ОСОБА_6, чи будь-якому іншому представнику позивача даного договору про заміну боржника і кредитора. Про даний договір про заміну боржника і кредитора також не відомо і всім учасникам позивача, крім того жодний з них не надавав згоду ОСОБА_5 на підписання договору.

У товариства відсутні будь-які документи, які підтверджують передачу прав сторін одна одній, а, отже, вимога відповідача-1 до позивача є недійсною, тому відповідач-2 має відповідати перед відповідачем-1 за недійсність переданої відповідачу-1 вимоги за договором про заміну боржника і кредитора.

В бухгалтерській звітності відсутні кредиторські заборгованості перед відповідачами-1, 2, 3.

По бухгалтерський звітності позивача відповідач-1 відсутній як кредитор, а також відсутні будь-які акти звірки взаєморозрахунків та інші документи, які підтверджують заборгованість позивача перед відповідачами-1, 2 та 3.

Серед господарської документації відповідача-3 відсутній договір про заміну боржника і кредитора №0204/ЗБ-01/14 від 02 квітня 2014 року, який був нібито підписаний між відповідачами 1, 2, 3 та позивачем. Відповідачу-3 не відомо про існування вищезазначеного договору про заміну боржника і кредитора.

З моменту підписання між відповідачами-2 та 3 договору поставки № 17-12/01-П-10 від 17.12.2010р. відповідач-3 здійснив оплату відповідачу-2 суми коштів в розмірі 2 749 265,84 грн. А отже, з моменту підписання договору поставки за відповідачем-2 рахується заборгованість (невиконані зобов'язання) перед відповідачем-3 на суму 1 574 150,84 грн. Крім того, відповідач-3 повідомив, що на момент написання листа-відповіді позивачу відсутня будь-яка заборгованість позивача перед відповідачем-3, а також у відповідача-3 відсутні будь-які претензії майнового чи немайнового характеру до позивача.

Відповідно до довідки № 160330 від 30.03.2016р. станом на 02.04.2014р. у відповідача-3 була кредиторська заборгованість перед позивачем у розмірі 5 717 000, 00 грн. Цей факт підтверджує недоцільність підписання договору про заміну боржника і кредитора №0204/ЗБ-01/14 від 02 квітня 2014 року з причини і так значної кредиторської заборгованості відповідача- 3 перед позивачем.

Позивач також зауважує про відмінність між підписами відповідача-1 на договорі про заміну боржника і кредитора та на позовній заяві за вих. № 5 від 25.12.2015 року, а також вказує, що на договорі про заміну боржника і кредитора № 0204/ЗБ-01/14 від 02 квітня 2014р. на місці підпису відповідача-3 стоїть не оригінальний підпис, а факсимільне відтворення підпису відповідача-3, хоча у вказаному договорі не передбачено можливості підпису за допомогою факсимільного відтворення підпису.

Ухвалою суду від 08.04.2016р. суддею Філатовою С.Т. було порушено провадження у справі, зобов'язано подати суду: позивача - діючий статут та статут в редакції станом на 02.04.2014р.; відповідача-1 - пояснення (обґрунтовані доводи та заперечення) по суті позовних вимог, оригінал договору про заміну боржника і кредитора №0204/3Б-01/14 від 02.04.2014р.; відповідача 2 - пояснення (обґрунтовані доводи та заперечення) по суті позовних вимог, договір поставки №17-12/01-П-10 від 17.12.2010р., укладений між ФОП ОСОБА_2 та ТзОВ "ВІВА", з додатковими угодами від 04.12.2012р., 24.01.2013р., видаткові накладні №10/12-02, №10/12-03 від 17.12.2010р., №10/12-04 від 20.12.2010р., №10/12-05 від 21.12.2010р., №10/12-06 від 22.12.2010р., №1 від 18.01.2011р., №17 від 09.02.2011р., №18 від 25.02.2011р. про відпуск товару, докази розрахунків за вказаними видатковими накладними, оригінал договору про заміну боржника і кредитора №0204/3Б-01/14 від 02.04.2014р., баланс (фінансовий звіт станом на 01.04.2014р. із розшифровкою дебіторської, кредиторської заборгованостей); відповідача-3 - пояснення (обґрунтовані доводи та заперечення) по суті позовних вимог, статут товариства, договір поставки №17-12/01-П-10 від 17.12.2010р., укладений між ФОП ОСОБА_2 та ТзОВ "ВІВА", з додатковими угодами від 04.12.2012р., 24.01.2013р., видаткові накладні №10/12-02, №10/12-03 від 17.12.2010р., №10/12-04 від 20.12.2010р., №10/12-05 від 21.12.2010р., №10/12-06 від 22.12.2010р., №1 від 18.01.2011р., №17 від 09.02.2011р., №18 від 25.02.2011р. про відпуск товару, докази розрахунків за видатковими накладними, оригінал договору про заміну боржника і кредитора №0204/3Б-01/14 від 02.04.2014р., докази в підтвердження боргових зобов'язань перед ФОП ОСОБА_2 (баланс станом на 01.04.2014р. з розшифровкою дебіторської, кредиторської заборгованостей), докази передачі видаткових накладних позивачу (акт тощо).

Представник позивача клопотанням від 26.04.2016р. додав до матеріалів справи статути ТзОВ "ШОКОБУМ", затверджені загальними зборами учасників, протоколи №13 від 04.06.2014р., №5 від 28.10.2013р.

Відповідач-1 - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у відзиві від 26.04.2016р. (а.с. 91-96, т.1) позову не визнала, посилаючись на таке:

- договір підписаний керівником (директором) позивача, завірений печаткою підприємства, відомості щодо керівника містилися в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України та не суперечили статуту позивача. Судом не можуть братися до уваги доводи новопризначеного керівника ТзОВ "ШОКОБУМ" щодо недійсності договору, які стосуються його необізнаності про договір, який укладений попереднім директором та непередачі необхідних документів.

Укладаючи договір в частині заміни боржника за участю як первісного, так і нового кредитора, боржники за власною ініціативою вирішили замінити боржника в зобов'язанні, про що кредитори були повідомлені та надали згоду.

04 грудня 2012 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ТзОВ "ВІВА" укладено додаткову угоду до договору поставки та акт звірки взаємних зобов'язань згідно договору поставки №17-12/0141-10, де сторони зафіксували наявну станом на 04.12.2012 року заборгованість ТзОВ "ВІВА" перед ФОП ОСОБА_2 за договором поставки в сумі 1105000,00 грн. та змінили порядок розрахунків за договором поставки, а саме: частину заборгованості віднесли на погашення зобов'язань за іншими (попередніми) поставками (70115 грн.), визначили еквівалент наявної заборгованості в доларах США та визначили порядок розстрочення (реструктуризацію) сплати наявної заборгованості у вигляді чергових платежів згідно графіку в сумах, еквівалентних сумам в доларах США .

Боржником, на підставі графіку платежів, визначеному у додатковій угоді від 04.12.2012р. до договору поставки №17-12/01-11-10, здійснено оплату перших п'яти платежів за графіком, що підтверджується виписками з банківських рахунків фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

Не сплачено за договором поставки (заборгованість) (сума еквівалентна в доларах США) 139973,50-77703,00=62170,50 - сума, що є предметом спірного договору про заміну боржника та кредитора.

Договір про відступлення права вимоги був укладений за участю нового боржника (позивача), а відтак останній був обізнаний з особою нового кредитора, тому перевіряти належність особи суб'єкта, на користь якого ним здійснюється виконання зобов'язання, у нього не було потреби. До того ж, зазначивши про погодження підстав виникнення (договір поставки та видаткові накладні), суми заборгованості, а також строки та порядку їх погашення новому кредиторові, боржник своїми діями підтвердив усвідомлення ним обов'язку сплати заборгованості саме новому кредиторові.

В день підписання договору про заміну боржника і кредитора № 0204/ЗБ-01/14 від 02 квітня 2014 року всі документи, що стосуються наявної заборгованості, були передані від первісного до нового кредитора відповідно до акту від 02.04.2014 року.

Отже, спірний договір заміни боржника та кредитора підписаний повноважними представниками сторін, у письмовій формі.

Предметом уступки вимоги за договором є дійсна вимога, а саме, заборгованість, які існувала на дату укладення даного договору та підтверджена первинними документами.

Боржник (позивач) був стороною спірного договору уступки вимоги, а тому не потребував додаткового повідомлення про заміну кредитора та умови договору по заміну кредитора у зобов'язанні. Отже, спірний договір не суперечить чинному законодавству, а тому не може бути визнаний судом недійсним.

Відповідач 2 - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 у запереченнях від 26.04.2016р. позову не визнав, посилаючись на таке:

- відповідно до договору поставки № 17-12/01-ГМ0 від 17.12.2010 року та додаткової угоди від 04.12.2012 року, первинних документів на відпуск товару за договором, акту звірки взаємних розрахунків від 04.12.2012 року згідно умов договору поставки ФОП ОСОБА_2 здійснив поставку ТзОВ " Віва" товару (цукру-піску) на суму 1 175 115 ,00 грн., що відповідало сумі заборгованості ТзОВ " Віва" перед ФОП ОСОБА_2 станом на 04 грудня 2012 року.

Сума поставки товару за договором поставки № 17-12/01-П-10 від 17.12.2010 року в розмірі 1175115 грн. не заперечується ТзОВ " Віва", що вбачається з листа за вих.№1/16 від 16 березня 2016 року, наданого позивачем.

ТзОВ "Віва" зазначає, що перерахувало на оплату поставленого товару за договором поставки № 17-12/01-П-10 від 17.12.2010 року ФОП ОСОБА_2 кошти в розмірі 2 749265,84 грн.

Однак, як вбачається з наданих позивачем довідки ТзОВ "Віва" про розрахунки з ФОП ОСОБА_2, платіжних доручень на перерахування коштів та банківських виписок з моменту фіксації суми заборгованості в розмірі 1 175 115,00 грн. за договором поставки №17-12/01-П-10 від 17.12.2010р., а саме з 04.12.2012р. за період з 01 грудня 2012 року по лютий 2014 року, ТзОВ "Віва", перерахувавши на рахунок ФОП ОСОБА_2 кошти в розмірі лише 630 668,34грн, що згідно умов договору поставки еквівалентно 77 703 доларів США. Таким чином, залишок боргу у ТзОВ "Віва" перед ФОП ОСОБА_2 складав станом на 02 квітня 2014 року (дату підписання договору про заміну боржника та кредитора) 544 446,66 грн., що еквівалентно за умовами договору 62 170,50 доларам США.

Позивачем не надано доказів погашення наявної станом на 04.12.2012 року заборгованості за договором поставки № 17-12/01-П-10 від 17.12.2010 року, крім як перерахування 630 668,34 грн., які за призначенням платежу та строками платежів мали бути та були зараховані саме в рахунок погашення наявної заборгованості за договором поставки. Не можна взяти до уваги посилання позивача та відповідача 3 про зарахування інших платежів в рахунок погашення заборгованості за договором поставки № 17-12/01-П-10 від 17.12.2010 року, оскільки ці платежі були призначені ТзОВ "Віва" для оплати поставленого товару не в межах договору поставки № 17-12/01-П-10 від 17.12.2010 року, а також здійснені до дати фіксації сторонами стану розрахунків та заборгованості за договором поставки (до 04.12.2012 року).

В день підписання вищезазначеного договору всі основні документи, що стосуються наявної заборгованості, були передані від первісного до нового кредитора відповідно до акту приймання-передачі від 02.04.2014р.

Відповідач-3 26.04.2016р. подав суду заяву про визнання позову, в якій посилається на те, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, оскільки серед всієї господарської документації ТзОВ "ВІВА" відсутній договір про заміну боржника і кредитора №0204/35-01/14 від 02.04.2014 року, який був укладений між ТзОВ "ВІВА", ФОП ОСОБА_2, ТзОВ "ШОКОБУМ" та ФОП ОСОБА_1

Окрім цього, відповідач-3 посилається на таке:

- відповідачу-3 не відомо про існування договору про заміну боржника і кредитора №0204/35-01/14 від 02 квітня 2014 року.

Директором ТзОВ "ВІВА" не підписувався договір про заміну боржника і кредитора №0204/35-01/14 від 02 квітня 2014 року.

Між відповідачем-3 не підписувалось та не передавалось позивачу будь-якої документації, яка має відношення до договору поставки №17- 12/01-П-10 від 17.12.2010р., підписаного між ТзОВ "ВІВА" та ФОП ОСОБА_2, а також інших документів, які підтверджують фінансово-господарські операції між ФОП ОСОБА_2 та ТзОВ "ВІВА", оскільки для такої не було підстав.

Між відповідачем-3 та відповідачем-2 та іншими третіми особами не було жодної досягнутої письмової згоди про використання директором ТзОВ "ВІВА" при вчиненні (підписанні) правочинів факсимільного відтворення власного підпису за допомогою засобів механічного та/або іншого аналога власноручного підпису та/або іншого копіювання.

З метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин по справі, зважаючи на подання додаткових доказів безпосередньо в судовому засіданні, у зв'язку із неподанням витребуваних доказів, необхідністю витребування додаткових доказів, господарським судом за клопотанням представника відповідача-3 від 25.04.2016р. на підставі ст. 69 ГПК України, п.п. 2, 3 ст. 77 ГПК України було продовжено строк розгляд спору, розгляд справи ухвалою суду 26.04.2016р. відкладено на 07.06.2016р., зобов'язано позивача подати суду обґрунтовані доводи по суті заперечення та відзиву відповідачів-1, 2, дані бухгалтерського обліку щодо стану дебіторської та кредиторської заборгованості (баланси, розшифровки до них тощо) на день укладення договору про заміну боржника і кредитора №0204/3Б-01/14 від 02.04.2014р.; зобов'язано відповідача-1 подати суду дані бухгалтерського обліку щодо стану дебіторської та кредиторської заборгованості (баланси, розшифровки до них тощо) на день укладення договору про заміну боржника і кредитора №0204/3Б-01/14 від 02.04.2014р.; зобов'язано відповідача-2 подати суду дані бухгалтерського обліку щодо стану дебіторської та кредиторської заборгованості (баланси, розшифровки до них тощо) на день укладення договору про заміну боржника і кредитора №0204/3Б-01/14 від 02.04.2014р., звіт про дебітові та кредитові операції з 17.12.2010р.; зобов'язано відповідача-3 подати суду видаткові накладні №10/12-02, №10/12-03 від 17.12.2010р., №10/12-04 від 20.12.2010р., №10/12-05 від 21.12.2010р., №10/12-06 від 22.12.2010р., №1 від 18.01.2011р., №17 від 09.02.2011р., №18 від 25.02.2011р. про відпуск товару, докази розрахунків по видатковим накладним, оригінал договору про заміну боржника і кредитора №0204/3Б-01/14 від 02.04.2014р., докази в підтвердження боргових зобов'язань перед ФОП ОСОБА_2 (баланс станом на 01.04.2014р. з розшифровкою дебіторської, кредиторської заборгованостей), докази передачі видаткових накладних позивачу (акт тощо); всі первинні документи до проекту акту звірки від 20.04.2016р., долученого до матеріалів справи клопотанням від 26.04.2016р.

06.06.2016р. відповідач-2 - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 через канцелярію суду подав клопотання б/н від 06.06.2016р. про приєднання до матеріалів справи копій постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 18.05.2016р. по справі №903/1334/15, акту №385/17-2/НОМЕР_1 від 28.01.2011р., яке в судовому засіданні 07.06.2016р. було задоволено.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2016р. на підставі розпорядження керівника апарату №01-3/71 від 07.06.2016р. у зв'язку із перебуванням судді Філатової С.Т. у відпустці справу №903/232/16 було розподілено судді Якушевій І.О.

07.06.2016р. представник відповідача-3 через канцелярію суду подав клопотання б/н від 07.06.2016р. про здійснення технічної фіксації судового засідання по справі №903/232/16, яке судом було задоволено.

Представник позивача в судовому засіданні 07.06.2016р. позовні вимоги підтримав, на виконання вимог ухвали суду від 26.04.2016р. подав письмові доводи по суті заперечення та відзиву відповідача-1 та відповідача-2.

Представник відповідача-1 - підприємця ОСОБА_1 позовні вимоги заперечив, просив у задоволенні позову відмовити; звернувся до суду з клопотанням б/н від 06.06.2016р. про приєднання до матеріалів справи копій звітів про дебетові і кредитові операції по рахунку ОСОБА_2 за період з 01.12.2010р. по 31.03.2013р., рахунків на оплату цукру №№10/10-6, 10/10-7, 10/10-8, 10/10-9, 12/07, яке судом було задоволено.

Відповідач-2 - підприємець ОСОБА_2 в судовому засіданні 07.06.2016р. просив у задоволенні позову відмовити, подав додаткові пояснення по справі від 06.06.2016р.

Представник відповідача-3 в судовому засіданні 07.06.2016р. позовні вимоги визнав, просив позов задовольнити, звернувся до суду з клопотанням б/н від 07.06.2016р. про приєднання до матеріалів справи копії нотаріально завіреної заяви ОСОБА_7 від 07.06.2016р., клопотанням б/н від 07.06.2016р. про приєднання до матеріалів справи копій картки рахунку 631 (контрагенти) з 17.12.2010р. по 30.09.2015р., фінансового звіту станом на 30.06.2014р., фінансового звіту станом на 31.12.2014р., фінансового звіту станом на 31.03.2014р., банківських виписок та платіжних доручень на підтвердження здійснення оплат підприємцем ОСОБА_2, які судом були задоволені.

У зв'язку необхідністю витребування додаткових пояснень та доказів розгляд справи ухвалою суду від 07.06.2016р. було відкладено на 13.07.2016р., зобов'язано сторін подати суду оригінал договору про заміну боржника і кредитора №0204/3Б-01/14 від 02.04.2014р.; зобов'язано позивача подати суду письмові пояснення, в яких зазначити, які права позивача у справі ТзОВ "ШОКОБУМ" порушено укладенням договору про заміну боржника і кредитора №0204/3Б-01/14 від 02.04.2014р., і яким чином; зобов'язано відповідача-1 подати суду докази на підтвердження відображення в бухгалтерському обліку факту передачі права вимоги за договором про заміну боржника і кредитора №0204/3Б-01/14 від 02.04.2014р.; зобов'язано відповідача-2 подати суду докази на підтвердження відображення в бухгалтерському обліку факту прийняття права вимоги за договором про заміну боржника і кредитора №0204/3Б-01/14 від 02.04.2014р.

11.07.2016р. представник позивача через канцелярію суду подав письмові пояснення б/н від 07.07.2016р.

В судовому засіданні 13.07.2016р. представник позивача позовні вимоги підтримав, подав клопотання б/н від 13.07.2016р., в якому просив приєднати до матеріалів справи копії касаційної скарги ТзОВ "ШОКОБУМ" на рішення господарського суду Волинської області від 23 лютого 2016 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 18 травня 2016 року, фіскального чеку про направлення касаційної скарги, опису вкладення в цінний лист про направлення касаційної скарги, яке судом було задоволено.

Відповідач-2 - підприємець ОСОБА_2 позовні вимоги заперечив, звернувся до суду з клопотанням б/н від 13.072016р., в якому просив приєднати до матеріалів справи нотаріально засвідчену копію договору про заміну боржника і кредитора №0204/3Б-01/14 від 02.04.2014р., яке судом було задоволено.

Представник відповідача-3 - ТзОВ "ВІВА" в судовому засіданні 13.07.2016р. позовні вимоги визнав, подав письмові пояснення б/н від 13.07.2016р., в яких повідомив, що у ТзОВ "ВІВА" немає оригіналу договору про заміну боржника і кредитора №0204/ЗБ-01/14 від 02.04.2014 року, а тому відповідач-3 не може надати договір на вимогу суду та виконати вимоги ухвали суду від 07.06.2016 року.

Представник відповідача-3 також в судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням б/н від 13.07.2016р., в якому просив приєднати до матеріалів справи копію висновку експертного економічного дослідження №01/0616, складеного 12.07.2016р., яке судом було задоволено.

Крім цього, представник відповідача-3 в судовому засіданні 13.07.2016р. звернувся до суду з клопотанням про призначення почеркознавчої експертизи б/н від 13.07.2016р., просив призначити у справі почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз (79024, м. Львів, вул. Липинського, 54); перед судовим експертом поставити наступні питання: чи на договорі про заміну боржника і кредитора №0204/ЗБ-01/14 від 02.04.2014 року наявне факсимільне відтворення підпису директора ТОВ "ВІВА" ОСОБА_7?; чи підпис на договорі про заміну боржника і кредитора №0204/ЗБ-01/14 від 02.04.2014 року від імені ОСОБА_1 виконаний нею чи іншою особою?

Судом клопотання представника відповідача-3 про призначення почеркознавчої експертизи б/н від 13.07.2016р. було відхилено з огляду на таке.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України в п 5 постанови № 4 від 23.03.2012р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

У вирішенні відповідного питання (до призначення судової експертизи) слід, зокрема, визначити об'єкти, що підлягають експертному дослідженню, визначити обсяг необхідних та достатніх для експертного дослідження матеріалів, здійснити перевірку (огляд) матеріалів, які підлягають направленню на експертизу, з точки зору їх повноти та придатності для проведення експертизи.

Оскільки станом на час звернення з клопотанням про призначення почеркознавчої експертизи б/н від 13.07.2016р. в матеріалах справи відсутній оригінал договору про заміну боржника і кредитора №0204/ЗБ-01/14 від 02.04.2014 року, судом клопотання представника відповідача-3 було залишено без задоволення.

Представник позивача в судовому засіданні 13.07.2016р. також звернувся до суду з клопотанням про призначення у справі почеркознавчої експертизи, проведення якої просив доручити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз (79024, м. Львів, вул. Липинського, 54); перед судовим експертом поставити наступні питання: чи на договорі про заміну боржника і кредитора №0204/ЗБ-01/14 від 02.04.2014 року наявне факсимільне відтворення підпису директора ТОВ "ВІВА", що нанесене рельєфним кліше?; чи підпис на договорі про заміну боржника і кредитора №0204/ЗБ-01/14 від 02.04.2014 року від імені ОСОБА_1 виконаний нею чи іншою особою?

Зазначене клопотання представника позивача судом також було залишено без задоволення з мотивів, з яких було відмовлено у його задоволенні представнику відповідача-3.

В судове засідання 13.07.2016р. відповідач-1 - підприємець ОСОБА_1 не з'явилась, уповноваженого представника не направила, вимог ухвали суду від 07.06.2016р. не виконала, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи.

У зв'язку із невиконанням сторонами вимог ухвали суду від 07.06.2016р. розгляд справи ухвалою суду від 13.07.2016р. було відкладено на 28.07.2016р , зобов'язано сторін подати суду оригінал договору про заміну боржника і кредитора №0204/3Б-01/14 від 02.04.2014р.; зобов'язано відповідача-2 подати суду докази на підтвердження відображення в бухгалтерському обліку факту передачі права вимоги за договором про заміну боржника і кредитора №0204/3Б-01/14 від 02.04.2014р.; зобов'язано відповідача-1 подати суду докази на підтвердження відображення в бухгалтерському обліку факту прийняття права вимоги за договором про заміну боржника і кредитора №0204/3Б-01/14 від 02.04.2014р.

В судовому засіданні 28.07.2016р. представник позивача подав додаткові пояснення б/н від 27.08.2016р., в яких, зокрема, зазначив, що договір про заміну боржника і кредитора є недійсний, оскільки не було додержано вимог п.п. 3, 5 ст. 203 ЦК України, а саме: відсутнє волевиявлення ТзОВ «ВІВА» при укладанні договору та не відповідає його внутрішній волі з підстав відсутності будь-яких даних щодо наявності договору про заміну боржника і кредитора; договір про заміну боржника і кредитора не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним з наступних відстав: відсутності у всіх сторін договору будь-яких даних (в т.ч. в податковому та/або бухгалтерському обліках) щодо наявності (в т.ч. відображення в податковому та/або бухгалтерському обліках) договору про заміну боржника і кредитора; наявності кредиторської заборгованості ТзОВ «ВІВА» перед ТзОВ «ШОКОБУМ» у розмірі 5 717 000 грн., а отже недоцільності підписання даного договору; сума, що зазначена в договорі про заміну боржника і кредитора, не відповідає дійсності.

В судовому засіданні 28.07.2016р. відповідач-3 - підприємець ОСОБА_2 позовні вимоги заперечив, просив у задоволенні позову відмовити; вимог ухвали суду від 13.07.2016р. не виконав.

В судове засідання 28.07.2016р. відповідач-1, відповідач-3 уповноважених представників не направили, вимог ухвали суду від 13.70.2016р. також не виконали.

Ухвала суду від 13.07.2016р. була надіслана відповідачу-1 та відповідачу-3 за адресами, що вказані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1; ТзОВ «Віва» за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 160. Проте, ухвали повернулись із поштовими відмітками: «За закінченням терміну зберігання».

У зв'язку із невиконанням сторонами вимог ухвали суду від 13.07.2016р., необхідністю витребування додаткових пояснень та доказів ухвалою суду від 28.07.2016р. було продовжено строк розгляду спору до 23.08.2016р. включно, розгляд справи відкладено на 18.08.2016р.

16.08.2016р. відповідач-1 підприємець ОСОБА_1 через канцелярію суду подала додаткові пояснення по суті спору №16 від 12.08.2016р., відповідач-2 підприємець ОСОБА_2 - додаткові пояснення по справі від 15.08.2016р.

Ухвала суду від 28.07.2016р., надіслана відповідачу-1 підприємцю ОСОБА_1 за адресою, зазначеною в позовній заяві, повернулась до суду з поштовою відміткою «За закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч.1 ст.64 ГПК України в редакції доповнень, внесених Законом України №2453-VІ від 7.07.2010р., ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Згідно з п.11 інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/123 від15.03.2007р. до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ст.75 ГПК України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Оскільки відповідач-1 підприємець ОСОБА_1 належним чином була повідомлена про судовий розгляд, на вимогу суду подала додаткові пояснення по суті спору №16 від 12.08.2016р., справу розглянуто за відсутності відповідача-1.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

в с т а н о в и в:

в квітні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю "ШОКОБУМ" звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить визнати недійсним договір про заміну боржника і кредитора №0204/3Б-01/14 від 02.04.2014р., укладений між підприємцем ОСОБА_2 як первісним кредитором, ТзОВ "ВІВА" як первісним боржником, ТзОВ "ШОКОБУМ" як новим боржником та підприємцем ОСОБА_1 як новим кредитором.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на таке:

- про існування договору про заміну боржника і кредитора № 0204/ЗБ-01/14 від 02.04.2014 р. ТзОВ "ШОКОБУМ" стало відомо із позовної заяви відповідача-1 до позивача про стягнення коштів відповідно до умов даного договору.

Колишнім керівником позивача - ОСОБА_5 не було передано ОСОБА_6, чи будь-якому іншому представнику позивача даного договору про заміну боржника і кредитора. Про даний договір про заміну боржника і кредитора також не відомо і всім учасникам позивача, крім того жодний з них не надавав згоду ОСОБА_5 на підписання договору.

У товариства відсутні будь-які документи, які підтверджують передачу прав сторін одна одній, а, отже, вимога відповідача-1 до позивача є недійсною, тому відповідач-2 має відповідати перед відповідачем-1 за недійсність переданої відповідачу-1 вимоги за договором про заміну боржника і кредитора.

В бухгалтерській звітності відсутні кредиторські заборгованості перед відповідачами-1, 2, 3.

По бухгалтерський звітності позивача відповідач-1 відсутній як кредитор, а також відсутні будь-які акти звірки взаєморозрахунків та інші документи, які підтверджують заборгованість позивача перед відповідачами-1, 2 та 3.

Серед господарської документації відповідача-3 відсутній договір про заміну боржника і кредитора №0204/ЗБ-01/14 від 02 квітня 2014 року, який був нібито підписаний між відповідачами 1, 2, 3 та позивачем. Відповідачу-3 не відомо про існування вищезазначеного договору про заміну боржника і кредитора.

З моменту підписання між відповідачами-2 та 3 договору поставки № 17-12/01-П-10 від 17.12.2010р. відповідач-3 здійснив оплату відповідачу-2 суми коштів в розмірі 2 749 265,84 грн. А отже, з моменту підписання договору поставки за відповідачем-2 рахується заборгованість (невиконані зобов'язання) перед відповідачем-3 на суму 1 574 150,84 грн. Крім того, відповідач-3 повідомив, що на момент написання листа-відповіді позивачу відсутня будь-яка заборгованість позивача перед відповідачем-3, а також у відповідача-3 відсутні будь-які претензії майнового чи немайнового характеру до позивача.

Відповідно до довідки № 160330 від 30.03.2016р. станом на 02.04.2014р. у відповідача-3 була кредиторська заборгованість перед позивачем у розмірі 5 717 000, 00 грн. Цей факт підтверджує недоцільність підписання договору про заміну боржника і кредитора №0204/ЗБ-01/14 від 02 квітня 2014 року з причини і так значної кредиторської заборгованості відповідача- 3 перед позивачем.

Позивач також зауважує про відмінність між підписами відповідача-1 на договорі про заміну боржника і кредитора та на позовній заяві за вих. № 5 від 25.12.2015 року, а також вказує, що на договорі про заміну боржника і кредитора № 0204/ЗБ-01/14 від 02 квітня 2014р. на місці підпису відповідача-3 стоїть не оригінальний підпис, а факсимільне відтворення підпису відповідача-3, хоча у вказаному договорі не передбачено можливості підпису за допомогою факсимільного відтворення підпису.

В додаткових поясненнях від 30.05.2016р. (а.с.1-5, т.2) позивач, зокрема, посилається на таке:

- з документів, наданих відповідачем-1 до позовної заяви №5 від 25.12.2015р. на №0204/ЗБ-01/14 від 02.04.2014р. на місці підпису відповідача-3 стоїть не оригінальний підпис, а факсимільне відтворення підпису відповідача-3, хоча у вказаному договорі не передбачено можливості підпису за допомогою факсимільного відтворення підпису;

- 30.05.2016р. судовим експертом на замовлення позивача було проведено бухгалтерську (фінансову) експертизу позивача на предмет наявності зобов'язань перед відповідачем-1, відповідачем-2, відповідачем-3.

В додаткових поясненнях від 27.07.2016р. (а.с.208-212, т.2) позивач посилається на те, що договір про заміну боржника і кредитора є недійсним, оскільки не було додержано вимог п.п.3, 5 ст.203 Цивільного кодексу України: відсутнє волевиявлення ТзОВ «ВІВА» в укладенні цього договору та не відповідає його внутрішній волі з підстав відсутності буд-яких даних щодо наявності договору про заміну боржника і кредитора ; договір про заміну боржника і кредитора взагалі не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, з наступних підстав: відсутності у всіх сторін договору будь-яких даних ( в т.ч. в податковому та/або бухгалтерському обліках) договору про заміну боржника і кредитора; наявності кредиторської заборгованості ТзОВ «ВІВА» перед ТзОВ «ШОКОБУМ» в розмірі 5717000 грн., а отже недоцільності підписання договору; сума, зазначена в договору про заміну боржника і кредитора, не відповідає дійсності.

Вимога позивача про визнання недійсним договору про заміну боржника і кредитора №0204/3Б-01/14 від 02.04.2014р. до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Звертаючись у квітні 2016 року з позовною заявою до господарського суду про визнання недійсним договору про заміну боржника і кредитора №0204/3Б-01/14 від 02.04.2014р., позивачем було додано копію цього договору, завірену підписом директора ОСОБА_6 і печаткою підприємства (а.с.17,т.1).

На вимогу суду (ухвали від 07.06.2016р., 13.07.2016р.) сторони оригіналу договору не подали.

З копії договору вбачається, що 02.04.2014р. між підприємцем ОСОБА_2 як первісним кредитором, ТзОВ "ВІВА" як первісним боржником, підприємцем ОСОБА_1 як новим кредитором і ТзОВ "Шокобум" як новим боржником було укладено договір про заміну боржника і кредитора № 0204/3Б-01/14.

Згідно з п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 2.1, 2.2. договору боржник передає, а підприємство - новий боржник бере на себе зобов'язання щодо сплати основного боргу за договором поставки №17-12/01-11-10 від 17.12.2010 року, укладеним між первісним кредитором та боржником, в розмірі, еквівалентному 62170,50 (шістдесят дві тисячі сто сімдесят доларів США 50 центів). За курсом АТ «Ощадбанк», встановленим на дату підписання даного договору , сума боргу, що передається, відповідає 714960,75 грн. (сімсот чотирнадцять тисяч дев'ятсот шістдесят грн.75 коп.).

Первісний кредитор відступає, а новий кредитор приймає право вимоги щодо сплати основного боргу за поставлений товар за договором поставки №17-12/01-0-10 від 17.12.10року в розмірі, еквівалентному 62170.50 (шістдесят дві тисячі сто сімдесят доларів США 50 центів), що за курсом ПАТ «Державний Ощадбанк України», встановленим на дату підписання даного договору, відповідає 714960,75 грн.

Первісний боржник та новий боржник дають згоду на заміну первісного кредитора за договором поставки № 17-12/01 -П-10 від 17.12.2010 року на нового кредитора та не мають претензій щодо порядку погашення та розміру вимог, що відступаються заданим договором.

Всі сторони даної угоди погоджують існуючий внаслідок стану розрахунків за поставлений згідно видаткових накладних (№№10/12-02,10/12-03 від 17.12.10р.; 10/12-04 від 20.12.10р., 10/12-05 від 21.12.10р., 10/12-06 від 22.12.10р., 1 від 18.01.11р., 17 від 09.02.11., 18 від 25.02.11р.) товар за договором поставки №17-12/01~П-10 від 17.12.2010 року борг в сумі, еквівалентній 62170,50 доларів США, який наявний на дату підписання даного договору між первісними кредитором та боржником та передається за даним договором новим боржнику та кредитору для його погашення у строки, встановлені даним договором.

Підприємство (новий боржник) у термін до 31 грудня 2014 року зобов'язується перерахувати на рахунок нового кредитора суму боргу в гривнях, еквівалентну 62170,50 доларам США, і таким чином виконує зобов'язання нового боржника перед новим кредитором. Оплата боргу здійснюється в гривнях, по офіційному курсу продажу доларів США за гривні АТ «Ощадбанк», встановленим банком на дату оплати боргу.

З моменту набрання чинності цим договором у нового боржника виникає право вимоги до первісного боржника, а в первісного кредитора до нового кредитора в сумі, зазначеній в пунктах 1.1.; 1.2. цього договору. Цей договір являється безоплатним, тобто за перевід боргу та відступлення права вимоги боргу плата не стягується, а виникають взаємні зобов'язання лише в розмірі суми, що передається (уступається).

Оглядом копії договору про заміну боржника і кредитора №0204/3Б-01/14 від 02.04.2014р. встановлено, що його підписано від підприємця ОСОБА_2 як первісного кредитора - підприємцем ОСОБА_2, від ТзОВ «Шокобум» - директором ОСОБА_5, від ТзОВ «ВІВА» - генеральним директором ОСОБА_7, від підприємця ОСОБА_1 - підприємцем ОСОБА_1

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 203 Цивільного Кодексу України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Посилаючись на те, що на оскаржуваному ним договорі про заміну боржника і кредитора №0204/ЗБ-01/14 від 02.04.2014р. на місці підпису відповідача-3- ТзОВ «ВІВА» стоїть не оригінальний підпис, а його факсимільне відтворення, позивач не подав суду оригіналу договору.

Додана до позовної заяви копія цього договору (а.с.17, т.1) позбавляла суд можливості дослідити доводи позивача про факсимільний підпис директора ТзОВ «ВІВА» ОСОБА_7

Разом з цим, з копії договору про заміну боржника і кредитора №0204/ЗБ-01/14 від 02.04.2014р. видно, що договір було скріплено печатками підприємця ОСОБА_2, ТзОВ «Шокобум», ТзОВ «ВІВА», підприємця ОСОБА_1

Відповідно до ч.2 ст. 207 Цивільного кодексу України в редакції, чинній станом на 02.04.2014р., правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюється печаткою.

Скріпивши договір №0204/ЗБ-01/14 від 02.04.2014р. своїми печатками, сторони, і, зокрема, позивач і відповідач-3 ТзОВ «ВІВА», визнали і схвалили дії осіб, які підписали договір, що свідчить про волевиявлення сторін, зокрема, позивача і відповідача-3 ТзОВ «ВІВА», щодо умов та змісту договору в цілому.

Доказів на підтвердження того, що станом на час укладення договору №0204/ЗБ-01/14 від 02.04.2014р., печатка була втрачена або викрадена, ні позивач, ні відповідач-3 суду не подали.

Разом з цим, судом взято до уваги, що рішенням господарського суду Волинської області від 23.02.2016р. у справі №903/1334/15 (а.с.97-99,т.1) було встановлено, що 02.04.2014р. було укладено договір про заміну боржника і кредитора №0204/ЗБ-01/14. Як відображено в цьому ж рішенні, судом в судовому засіданні оглядався оригінал договору.

Рішення господарського суду Волинської області від 23.02.2016р. у справі №903/1334/15 залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.05.2016р. (а.с.167-171,т.1).

Оглядом оригіналу договору про заміну боржника і кредитора №0204/ЗБ-01/14 від 02.04.2014р. Рівненським апеляційним господарським судом від 18.05.2016р. було встановлено, що він підписаний і скріплений печатками сторін, а відтак суд дійшов висновку про укладення договору.

Відповідно до ч.3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, у справі №903/1334/15 досліджувався оригінал договору про заміну боржника і кредитора №0204/ЗБ-01/14 від 02.04.2014р. та було встановлено факт його укладення.

За таких обставин, позивач у справі №903/232/16 у встановленому законом порядку не довів факту підписання договору про заміну боржника і кредитора №0204/ЗБ-01/14 від 02.04.2014р. зі сторони ТзОВ «ВІВА» факсимільним підписом, а відтак, розглядаючи вимогу про визнання недійсним договору, суд, оцінивши докази в сукупності, виходить із факту укладення цього договору та наявності волевиявлення первісного боржника, нового боржника, вираженого у встановленій законом формі, щодо його укладення.

З огляду на викладене, суд критично оцінює нотаріально завірену заяву колишнього директора ТзОВ «ВІВА» ОСОБА_7 від 07.06.2016р. (а.с.224, т.1) про те, що він не укладав чотирьохсторонньої угоди №0204/3Б-01/14 про заміну боржника і кредитора від 02.04.2014р. і не підписував її, оскільки вона суперечить встановленим у справі обставинам.

Разом з цим, нотаріально завірену заяву ОСОБА_7 від 07.06.2016р. не можна вважати належним доказом з огляду на приписи ч.2 ст.32 ГПК України, згідно з якою дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, встановлюються, зокрема, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Ухвалою суду від 26.04.2016р. ОСОБА_7 було викликано в судове засідання для заслуховування пояснень щодо обставин справи та особистого підпису на договорі про заміну боржника і кредитора №0204/3Б-01/14 від 02.04.2014р.

Проте, він в судове засідання не з'явився, в нотаріально завіреній заяві від 07.06.2016р. неявку пояснив погіршенням стану здоров'я.

Відповідно до ст.203 Цивільного кодексу України загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину є, насамперед, те, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Крім того, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог які встановлені частинами першою -третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу.

Згідно із ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Оскільки правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, то завідомо на момент вчинення правочину об'єктивна неможливість настання правового результату не породжує у сторін тих чи інших прав та обов'язків. Однак, не є такими правочини, за якими реальність настання правових наслідків поставлено в залежність від поведінки учасників чи інших обставин.

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Причому такі цілі можуть бути протизаконними (наприклад, укладення громадянином договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації), або фіктивний правочин може взагалі не мати правової мети. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, незалежно від того, в якій формі він вчинений, його нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

Сам по собі факт невиконання або неналежного виконання сторонами умов правочину не робить його фіктивним. Невиконання або неналежне виконання угоди не може бути підставою для визнання її недійсною і у цьому разі сторона вправі вимагати розірвання договору або застосування інших встановлених наслідків.

Для визнання правочину фіктивним ознака вчинення його лише для вигляду має бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не можна визнати фіктивним.

Наведених правових висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 21.01.2015р. у справі №6-197цс14.

Свідченням того, що первісний кредитор і новий кредитор намагалися досягти правового результату укладенням договору №0204/ЗБ-01/14 від 02.04.2014р. є передача первісним кредитором - підприємцем ОСОБА_2 новому кредитору - підприємцю ОСОБА_1 документів, що стосуються уступки права вимоги (а.с.131, т.1), звернення нового кредитора - підприємця ОСОБА_1 з позовною заявою до господарського суду про стягнення з нового боржника - ТзОВ «ШОКОБУМ» 1 551 153,98 грн. заборгованості (а.с.30-31, т.1), узгодження сторонами відповідно до ст.180 ГК України істотних умов договору: його предмет, строк дії.

Ціни договору не зазначено, оскільки в п.2.2. сторонами визначено, що договір є безоплатним, тобто за перевід боргу та відступлення права вимоги боргу плата не стягується, а виникають взаємні зобов'язання лише в розмірі суми, що передається (уступається).

З огляду на те, що первісний кредитор і новий кредитор намагалися досягти правового результату, договір №0204/ЗБ-01/14 від 02.04.2014р. не можна вважати фіктивним.

У відповідності із п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України в п.3.11. постанови №11 від 29.05.2013р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» фіктивний правочин (стаття 234 ЦК України) є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на увазі настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином. Таким може бути визнаний будь-який правочин, в тому числі нотаріально посвідчений. Якщо сторонами не вчинено ніяких дій на виконання фіктивного правочину, господарський суд приймає рішення лише про визнання фіктивного правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін.

З урахуванням того, що фіктивний правочин не спрямований на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків, він не створює цивільно-правових наслідків незалежно від того, чи він був визнаний судом недійсним.

У розгляді відповідних справ суд має враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

З огляду на викладене, стверджуючи про те, що договір №0204/ЗБ-01/14 від 02.04.2014р. було укладено без наміру створення правових наслідків, позивач у встановленому законом порядку не довів умислу в діях всіх сторін правочину, не обґрунтував, які інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином, мали на меті сторони, укладаючи договір.

Обґрунтовуючи вимогу про визнання недійсним договору, позивач посилався також на відсутність відповідних операцій в бухгалтерському і податковому обліку позивача та відповідача-3.

На обґрунтування своїх тверджень позивач подав висновок експертного економічного дослідження №02/0316 від 30.05.2016р., відповідач-3 - на висновок експертного економічного дослідження №01/0616 від 12.07.2016р.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України в п.16 постанови №4 від 23.03.2012р. «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» висновок експерта набуває доказової сили після оголошення (вручення) особі ухвали про призначення експертизи та попередження про відповідальність. Невиконання цих вимог робить неможливим використання висновку експерта як доказ у справі.

Висновок експертного економічного дослідження №02/0316 від 30.05.2016р. виконано на замовлення позивача, висновок експертного економічного дослідження №01/0616 від 12.07.2016р. - на замовлення відповідача-3, без попередження експерта про відповідальність, а тому його не можна вважати належним доказом у справі.

Окрім цього, відсутність відображення відповідних операцій в бухгалтерському і податковому обліку позивача та відповідача-3 не свідчить про те, що договір №0204/ЗБ-01/14 від 02.04.2014р. не був спрямований на реальне настання правових наслідків, оскільки дії щодо ведення бухгалтерського і податкового обліку мають односторонній характер.

Разом з цим, з огляду на норму ст.234 ЦК України та наведені роз'яснення, відсутність відображення відповідних операцій в бухгалтерському і податковому обліку не є ознакою фіктивності договору.

В процесі судового розгляду відповідач-1 підприємець ОСОБА_1 надала суду копію картки рахунку 685 «Контрагент ФОП ОСОБА_2. за період з 01.04.2014р. по 15.08.2016р.» та в додаткових поясненнях №16 від 12.08.2016р. пояснила, що у неї не обліку рахується дебіторська заборгованість за договором за ТзОВ «ШОКОБУМ» в розмірі 1 697 254,65 грн. та кредиторська заборгованість за договором за підприємцем ОСОБА_2 в розмірі 1 667 254,65 грн.; 02.08.2016р. на виконання договору №0204/ЗБ-01/14 від 02.04.2014р. нею було перераховано відповідачу-2 підприємцю ОСОБА_2 30000 грн.

Відповідач-2 підприємець ОСОБА_2 в додаткових поясненнях від 15.08.2016р. факт перерахування коштів підтвердив.

У позовній заяві позивач та його представник під час розгляду справи висловили сумнів у підписанні договору новим кредитором - підприємцем ОСОБА_1, проте жодних доказів на підтвердження своїх сумнівів не подали.

У письмових поясненнях на адресу суду №16 від 12.08.2016р. відповідач-1 підприємець ОСОБА_1 підтвердила факт підписання нею договору №0204/ЗБ-01/14 від 02.04.2014р.

В позовній заяві позивач стверджує, що колишнім керівником позивача - ОСОБА_5 не було передано нинішньому керівнику ОСОБА_6 чи будь-якому іншому представнику договору про заміну боржника і кредитора, а учасники товариства не надавали згоду директору ОСОБА_5 на підписання договору.

Відповідно до ст.ст.91, 92 Цивільного кодексу України, юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Статтею 96 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Отже, ТзОВ «ШОКОБУМ» як юридична особа, а не його керівник, є стороною у зобов'язанні.

Невиконання колишнім керівником обов'язку щодо передачі документів нинішньому керівництву є внутрішніми відносинами підприємства.

Право директора товариства на укладення одноосібно ( без погодження та затвердження зборами учасників) угод, в тому числі, купівлі-продажу, підряду, найму, страхування, транспортування, збереження, доручення та ін. (в т.ч. зовнішньоекономічних), на суму що не перевищує 50000000 (п'ятдесят мільйонів) гривень, підтверджується п.6.5. Статуту ТзОВ «ШОКОБУМ» (нова редакція), затвердженого загальними зборами учасників, протокол №13 від 04.06.2014р.

Правову оцінку правовідносинам сторін, які виникли на підставі договору поставки №17-12/01-П-10 від 17.12.2010р., було надано судом у справі №903/1334/15, предметом розгляду у якій була вимога фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 як нового кредитора до ТзОВ «ШОКОБУМ» як нового боржника про стягнення 1 697 254,65 грн. заборгованості.

Як вбачається із змісту рішення господарського суду Волинської області від 23.02.2016р. у справі №903/1334/15, судом було досліджено правовідносини між підприємцем ОСОБА_2 і ТзОВ «ВІВА», які виникли щодо виконання договору поставки №17-12/01-П-10 від 17.12.2010р. і передачі цукру за видатковими накладними №№ 10/12-02, 10/12-03 від 17.12.2010р., № 10/12-04 від 20.12.2010р., № 10/12-05 від 21.12.2010р., № 10/12-06 від 22.12.2010р., № 1 від 18.01.2011р., № 17 від 09.02.2011р., № 18 від 25.02.2011р. та встановлено факти укладення договору поставки №17-12/01-П-10 від 17.12.2010р., додаткової угоди до цього договору, якою узгоджено заборгованість в розмірі 139873,5 дол. США, підписання акту звірки від 04.12.2012р., перерахування відповідачем-3 ТзОВ «ВІВА» коштів в рахунок оплати вартості переданого товару; встановлено факт укладення договору про заміну боржника і кредитора №0204/ЗБ-01/14 від 02.04.2014р., наявність заборгованості ТзОВ «ШОКОБУМ» перед підприємцем ОСОБА_1 в розмірі 1 697 254,65 грн.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.05.2016р. рішення господарського суду Волинської області від 23.02.2016р. у справі №903/1334/15 залишено без змін, відтак відповідно до ч.5 ст.85 ГПК України рішення суду набрало законної сили, а обставини, встановлені ним на підставі ст.35 ГПК України не потребують повторного доказування.

Наведені обставини спростовують доводи позивача про те, що видаткові накладні, на підставі яких передавався цукор, не оформлені належним чином, а сума, зазначена в договорі про заміну боржника і кредитора №0204/ЗБ-01/14 від 02.04.2014р., не відповідає дійсності.

Визнання договору недійсним є одним із способів захисту, який застосовується судом у випадках та порядку, визначеному цивільним законодавством.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення його сторонами вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України (стаття 215 Цивільного кодексу України).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Тобто, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України в п.2.10. постанови №11 від 29.05.2013р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» у силу припису ст.204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача (прокурора - в разі подання ним відповідного позову).

Оскільки позивачем в процесі судового розгляду не доведено наявності підстав для визнання недійсним договору про заміну боржника і кредитора №0204/ЗБ-01/14 від 02.04.2014р., вимога про визнання недійсним цього договору до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 203, 207, 215, 234 Цивільного кодексу України, ст.ст.32, 33, 35, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено: 23.08.2016р.

У відповідності із ст.85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до вимог ст.84 цього Кодексу.

Суддя І. О. Якушева