ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2016 р.Справа № 922/2368/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Запорізький автомобілебудівельний завод", м. Запоріжжя
до Приватного підприємства "Фурбі-Транс", м. Харків
про стягнення 7500,00 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність № 14 від 01.02.2016 р.);

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про стягнення з Приватного підприємства "Фурбі-Транс" на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький автомобілебудівельний завод" суми заборгованості в розмірі 7 500,00 грн. а також судового збору у розмірі 1 378,00 грн.

Позивач надіслав на адресу суду заяву про надання документів (вх. № 27350 від 18.08.2016 р.), яку суд долучає до матеріалів справи.

Представник позивача подав до суду заяву надання додаткових документів (вх. № 27638 від 22.08.2016 р.), які суд долучає до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 22.08.2016 р. підтримав вимоги, викладені в позовній заяві, та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 22.08.2016 р. не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, вимоги ухвал суду від 19.07.2016 р. та від 01.08.2016 р. не виконав.

Разом з цим, 25 липня 2016 року до суду повернулося повідомлення про вручення відповідачу судової ухвали про порушення провадження у справі № 922/2368/16 (а.с. 34).

У постанові пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Таким чином, суд вважає, що відповідач Приватне підприємство "Фурбі-Транс", м. Харків належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України, статтею 4-3 та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством "Запорізький автомобілебудівельний завод" (позивачем, перевізником) та Приватним підприємством "Фурбі-Транс" (відповідачем, експедитором) 26 серпня 2015 року було укладено договір-заявку № 26/08 на транспортно-експедиційне обслуговування, відповідно до умов якої позивачем було здійснено перевезення вантажу відповідача за маршрутом м. Магнітогорськ - м. Міас - м. Челябінськ - м. Бєлгород (Російська Федерація) - м. Харків (Україна), що підтверджується міжнародною товарно-траспортною накладною CMR № 066725 з відмітками перевізника та вантожоодержувача.

Частиною 1 статті 1 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19 травня 1956 року передбачено, що ця Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Статтею 4 Конвенції встановлено, що договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовується положення цієї Конвенції

Вартість перевезення згідно з п. 12 договіру-заявки на транспортно-експедиційне обслуговування № 26/08 від 26.08.2015 р. була визначена в розмірі 32000,00 грн., які повинні бути сплачені протягом 5 днів за оригіналами документів.

Оригінали документів були отримані Приватним підприємством "Фурбі-Транс" 05 жовтня 2015 року, що підтверджується підписаним описом відправлення співробітникоам компанії отримувача - ОСОБА_2, а також накладною № 289037 від 02 жовтня 2015 року та скрин-шотом сайту кур'єрської служби доставки "DIMEX" від 11 липня 2016 року.

Таким чином, повна вартість перевезення повинна була бути оплачена до 11 жовтня 2015 року.

За результатами здійснення вищевказаного перевезення Публічне акціонерне товариство "Запорізький автомобілебудівельний завод" виставило відповідачу рахунок-фактуру № АТ-000923 від 04 вересня 2015 року на суму 32000,00 грн.

Проте на даний час Приватним підприємством "Фурбі-Транс" надані послуги з транспортно-експедиційного обслуговування сплачені частково, а саме: на суму 10000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 218 від 02 листопада 2015 року, на суму 10000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 255 від 17 листопада 2015 року, на суму 1500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 351 від 23 грудня 2015 року, на суму 1500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 401 від 13 січня 2016 року та на суму 1500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 460 від 02 лютого 2016 року, що загалом складає 24500,00 грн.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем складає 7500,00 грн.

За змістом п. 11 договіру-заявки на транспортно-експедиційне обслуговування № 26/08 від 26 серпня 2015 року норма часу на завантаження та відвантаження складає 72+48 годин.

Відповідно до умов акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № АТ-923 від 04 версня 2015 року по рахунку № АТ-000923 від 04 версня 2015 року були проведені такі робати (надані такі послуги):

1. перевезення вантажу заявка 26/08 від 26.08.2015, Магнітогорськ (РФ)-м/п, а/м АР2680 ВЕ/АР 9628 ХТ, ОСОБА_3 вартістю 31407,41 грн. (сума без ПДВ);

2. перевезення вантажу заявка 26/08 від 26.08.2015, Харків м/п, а/м АР2680 ВЕ/АР 9628 ХТ, ОСОБА_3 вартістю 592,59 грн. (сума без ПДВ).

Сторони претензій одна до одної не мають.

Однак, позивачем не було отримано підписаного відповідачем акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № АТ-923 від 04 версня 2015 року.

Згідно частини 1 статті 9 Конвенції вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником. Отимання вантажу вантажоодержувачем підтверджується відміткою у CMR.

Матеріали справи свідчать про те, що порушуючи вимоги Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, умови договору-заявки № 26/08 на транспортно-експедиційне обслуговування від 26 серпня 2015 року, Приватне підприємство "Фурбі-Транс" в повному обсязі не виконало грошові зобов'язання перед позивачем у вигляді сплати коштів за наданні послуги при організації перевезень вантажів автомобільним транспортом на митній території України та іноземної держави.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно зі статтями 4, 173-175 і частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 909 Цивільного кодексу України та статтею 307 Господарського кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (стаття 193 Господарського кодексу України).

Згідно статтей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у разі задоволення позовних вимог, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 175, 193, 222 Господарського кодексу України, статтями 6, 509, 525, 526, 530, 533, 610 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задавольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства "Фурбі-Транс" (61184, АДРЕСА_1; р/р 9079 АТ "Сбербанк Росії", МФО 320627; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький автомобілебудівельний завод" (69600, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 8; р/р 1224 в ПАТ "Перший Український ОСОБА_4", МФО 334851; ) 7500,00 грн. заборгованості за договором-заявкою № 26/08 на транспортно-експедиційне обслуговування від 26 серпня 2015 року та 1378,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання ріщенням законної сили.

Повне рішення складено 25.08.2016 р.

Суддя ОСОБА_5