РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"23" серпня 2016 р. Справа № 918/357/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Тимошенко О.М.

судді Огороднік К.М. ,

судді Демидюк О.О.

розглянувши апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу господарського суду Рівненської області від "11" липня 2016 р. у справі № 918/357/15

за позовом Публічне акціонерне товариство "Дельта банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ОСОБА_1" ОСОБА_2

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-фінансова компанія "Євроінвестбуд"

про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 44 951 866 грн. 08 коп.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 11.07.2016 р. у справі № 918/357/15 скаргу ТзОВ "Інвестиційно-фінансова компанія "Євроінвестбад" на дії органу ДВС задоволено. Визнано незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо не зупинення виконавчого провадження ВП № 50687394 з примусового виконання наказу Господарського суду Рівненської області № 918/357/15 від 31.12.2015 року. Зобов'язано відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснити передбачені Законом України "Про виконавче провадження" дії, пов'язані із зупиненням виконавчого провадження ВП № 50687394 з примусового виконання наказу Господарського суду Рівненської області № 918/357/15 від 31.12.2015 року. Провадження по розгляду скарги в частині вимог про визнання протиправними дій відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо здійснення опису майна та бездіяльності заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо нездійснення контролю щодо зупинення виконавчого провадження № 50687394 припинено.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до суду з апеляційною скаргою від 10.08.2016 р. № 3287/09/15-16, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Рівненської області у справі № 918/357/15 від 11.07.2016 р. та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги ТОВ "Інвестиційно-фінансова компанія "Євроінвестбуд" на дії органу ДВС.

Окрім того, скаржником одночасно із апеляційною скаргою подані клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України просить поновити строк на апеляційне оскарження, прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення у справі.

Вивчивши зміст апеляційної скарги та розглянувши додані до неї документи, колегія суддів апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відсутність підстав для прийняття апеляційної скарги до розгляду, з огляду на таке.

Відповідно до ч.3 ст.94 ГПК України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

За змістом ч.2 ст.44 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015р. №928-VIII, розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2016р. складає 1378,00грн..

У відповідності до ст.2 Закону України "Про судовий збір", платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами п.п.7 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (із змінами і доповненнями), судовий збір за подання апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Обґрунтовуючи клопотання щодо відстрочення скаржнику сплати судового збору, останній покликається на те, що фінансування органу ДВС, як і інших державних органів, здійснюється з державного бюджету України і видатки, в тому числі, на сплату судового судового збору, проводяться через Державну казначейську службу України. Враховуючи, що станом на 11.08.2016 року Державною казначейською службою України не перераховано кошти на сплату судового збору за подання скарги, апелянт просить відстрочити його сплату до ухвалення судового рішення.

Однак, клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачена можливість відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати судового збору з урахуванням майнового стану сторони.

Пунктом 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як свідчать матеріали апеляційної скарги, скаржником не надано доказів на підтвердження того, що ним вчинено дії щодо погодження з відповідним органом державної влади для проведення виплати судового збору, а також того, що необхідні кошти для сплати судового збору у встановленому розмірі можуть бути реально виділені протягом періоду ймовірної граничної відстрочки, але не довше ніж до ухвалення судового рішення, тобто в межах п'ятнадцятиденного терміну розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, передбаченого ст.102 Господарського процесуального кодексу України, що могло бути вагомою передумовою для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Пунктом 2 ч.3 ст.129 Конституції України та ст.4-2 Господарського процесуального кодексу України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

В абз.3 п.3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Отже, відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та інші органи державної влади, що утримуються за рахунок держбюджету, так і суб'єкти господарювання та громадяни поставлено законом у рівні умови в частині обов'язку сплачувати судовий збір, у зв'язку з чим, вибіркове надання господарським судом суб'єктивних переваг бюджетним установам перед іншими учасниками судового процесу шляхом звільнення чи відстрочення сплати судового збору призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

За вказаних обставин, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.97 ГПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України необхідно повернути без розгляду.

За наведених обставин клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження колегією суддів не розглядається.

Колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу скаржника на те, що у відповідності до ч. 4 ст. 97 ГПК України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3 ч.1 даної статті, сторона у справі має право повторно подати апеляційну скаргу.

У разі пропуску строку оскарження апеляційна скарга, у відповідності до приписів ч.2 ст.93 ГПК України, може бути подана повторно лише з мотивованим клопотаннями про його відновлення.

Керуючись ст. 86, п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Не приймати до розгляду і повернути апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 10.08.2016 р. на ухвалу господарського суду Рівненської області від 11.07.2016 року по справі № 918/357/15.

Додаток: заявнику - матеріали скарги на 14 арк.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Огороднік К.М.

Суддя Демидюк О.О.