РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2016Справа №910/8247/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Колоннейд Україна"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Київський страховий дім"

про стягнення 37 919,53 грн.

Суддя Якименко М.М

Представники сторін:

від позивача: Кищук А.В. - за довіреністю від 11.01.2016 року;

від відповідача: Подолянко Т.В. - за довіреністю від 04.01.2016 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Колоннейд Україна" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Київський страховий дім" про стягнення 37 919,53 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну ТОВ «ОТП Лізинг», яке є страхувальником позивача, завдано матеріальної шкоди страхувальником відповідача, яка відшкодована позивачем в якості страхового відшкодування. У зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача 37 919,53 грн. - відшкодування збитків, 1 378,00 грн. - судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.05.2016 року порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 01.06.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2016 року відкладено розгляд справи на 22.06.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2016 року, в зв'язку з нез'явленням представників сторін, відкладено розгляд справи на 05.07.2016 року.

В судовому засіданні 05.07.2016 року оголошено перерву до 06.07.2016 року.

В судовому засіданні 06.07.2016 року представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, представник відповідача позовні вимоги не визнав та посилався на відсутність доказів наявності вини водія ОСОБА_1 у скоєнні ДТП, а саме постанови суду про притягнення останнього до адміністративної відповідальності

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 06.07.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.07.2013 року між ТОВ «ОТП Лізинг» (далі по тексту - страхувальник) та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Колоннейд Україна" (далі по тексту - страховик, позивач) укладено Договір про страхування автотранспорту №САS0020404 (далі за текстом - Договір), за умовами якого застраховано транспортний засіб марки «HUNDAI», державний номер НОМЕР_1 (далі по тексту - застрахований транспортний засіб).

Відповідно до Договору страхування страховик повинен відшкодовувати шкоду, що трапилась в результаті страхового випадку, а саме: пошкодження, втрата або знищення транспортного засобу або додаткового обладнання внаслідок ДТП - дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу.

З матеріалів справи слідує, що 25.05.2014 року в м. Донецьк по вул. Університетська, сталося ДТП, в результаті якого зіткнулися застрахований транспортний засіб, яким керував ОСОБА_4 та транспортний засіб марки "Mercedes-Benz" реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_1, у результаті чого застрахованому транспортному засобу завдано пошкодження (протокол огляду транспортного засобу від 07.06.2014 року; Висновок експерта №42/289 від 02.08.2014 року - наявні в матеріалах справи).

Відповідно до Страхового акту № від 11.08.2016 року вартість матеріального збитку, завданого застрахованому транспортному засобу (за мінусом франшизу) склала 37 919,53 грн. (копія страхового акту в матеріалах справи).

У зв'язку зі зверненням страхувальника до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу (копія заяви в матеріалах справи), позивачем було визнано вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком, про що складено відповідний страховий акт, видано наказ на здійснення виплати страхового відшкодування страхувальникові (зазначені документи містяться в матеріалах справи) у розмірі 37 919,53 грн.

Відповідно до ст. 22, 1166 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті її цивільного права, має право на їх відшкодування. Шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, і звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Договір укладений між позивачем та страхувальником за своєю правовою природою є договором страхування. Правовідносини щодо страхування регулюються нормами Цивільного кодексу України, зокрема, главою 67 ЦК України.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Майнова шкода, завдана страхувальникові позивача була відшкодована позивачем відповідно до умов Договору.

Однак в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 (водій транспортного засобу марки "Mercedes-Benz" реєстраційний номер НОМЕР_2) є винним у скоєнні ДТП, в зв'язку з чим страховик відповідача зобов'язаний відшкодувати позивачу виплачене ТОВ «ОТП Лізинг» страхове відшкодування в розмірі 37 919,53 грн..

Так, відповідно до єдиної централізованої бази даних МТСБУ цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Київський страховий дім" (далі по тексту - відповідач), відповідно до Полісу серія АС №6556492, що в свою чергу є підставою для відшкодування завданої майнової шкоди відповідачем.

Згідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У відповідності до вимог ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Суд зазначає, що доказом вини особи в скоєнні ДТП є постанова суду про притягнення до адміністративної відповідальності

Судом встановлено, що на момент розгляду справи позивачем не надано доказів вини ОСОБА_1 в скоєнні ДТП за участю застрахованого транспортного засобу, яким керував ОСОБА_4 та транспортного засобу марки "Mercedes-Benz" реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_1, зокрема суду не надано постанову суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

З врахуванням вищевикладеного суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1 не є особою винуватою у скоєнні ДТП 25.05.2014 року в м. Донецьк по вул. Університетська, в зв'язку з чим у суду відсутні правові підстави для стягнення з страховика (ПАТ "Страхова компанія "Київський страховий дім") ОСОБА_1 страхового відшкодування в розмірі 37 919,53 грн.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження свої позовних вимог, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 08.08.2016 року.