ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2016 Справа № 917/1064/16

за позовом Державного підприємства "Миргородське лісове господарство", вул. Козацька, 22/1, м. Миргород, Полтавська область, 37600

до Приватного підприємства "Український технічний, будівельний та обслуговуючий сервіс", АДРЕСА_1, 36004

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю "Полтаватрансбуд", вул. Старий Поділ, 4, м. Полтава, 36022

про стягнення суми основного боргу

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №1468 від 16.08.2016.

від відповідача: не з'явились

від третьої особи: не зявились

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складання повного рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позов про стягнення з відповідача 655313,30 грн заборгованості по договору про переведення боргу №735 від 15.09.2015 та по договору поставки №655 від 23.07.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем умов зазначених договорів.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги викладені у позові, просив їх задовольнити.

Відповідач відзив на позов не надав, своїм правом на участь у розгляді справи не скористався, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.97 гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, проте не скористався своїми правами, передбаченими ст. 22 ГПК України та виходячи з того, що участь в судовому засіданні є правом, а не обов'язком сторони, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

ДП Миргородський лісгосп (Постачальник) та ТзДВ Полтавтрансбуд (Покупець) уклали договори купівлі - продажу необробленої деревини №452 від 22.04.2015, №560 від 25.05.2015, №568 від 04.06.2015.

Відповідно до п. 1.1 договору Постачальник зобов'язувався поставити, а Покупець зобов'язувався прийняти лісопродукцію на умовах, передбачених цим договором.

Найменування Товару, його вид (сорт, діаметр та довжина), кількість, ціна і загально вартість зазначаються у Специфікаціях, що є невід'ємними частинами договору (п.1.2. договорів).

Загальна сума договорів складається з сум вартості всіх партій товару, що будуть поставлятися протягом строку дії договорів і відображені у специфікаціях до договору та товаро-супровідних документах, суми вартості транспортних та сервісних послуг, що надаватимуться Постачальником (п. 3.1. договорів).

Відповідно до п. 3.2 договору, розрахунки за Товар (партії) здійснюються Покупцем шляхом переказу погодженої партії Товару, згідно виставлених Постачальником рахунків на поточний рахунок Постачальника з моменту отримання рахунку або шляхом внесення готівки в касу лісництва у день здійснення поставки.

На виконання вказаних договорів позивач поставив відповідачу лісопродукції на загальну суму 583908,62 грн з урахуванням поставки до станції призначення покупця, що підтверджується рахунками на відповідний об'єм лісопродукції, специфікаціями -накладними на відправлення лісопродукції, залізничними накладними на поставку (ж/д транспортом) та товаро-транспортними накладними (на поставку автотранспортом). Копії зазначених документів додані до позовної заяви.

Проте, оплату за поставлений товар в сумі 583908,62 грн ТзДВ Полтавтрансбуд не здійснило.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.08.2015 ТзДВ Полтавтрансбуд направило на адресу позивача листа №742/1 про надання згоди на переведення боргу в сумі 583908,62 грн на нового боржника - Приватного підприємства Український технічний будівельний та обслуговуючий сервіс по договорах, укладених між ДП Миргородське лісове господарство та ТзДВ Полтавтрансбуд №452 від 22.04.2015, №560 від 25.05.2015, №568 від 04.06.2015.

Позивач надав згоду на переведення боргу.

15.09.2015 ДП Миргородське лісове господарство (Кредитор), ТзДВ Полтавтрансбуд (Первісний боржник) та ПП Український технічний будівельний та обслуговуючий сервіс (ОСОБА_3 боржник) уклали договір про переведення боргу № 735.

Отже, ПП Український технічний будівельний та обслуговуючий сервіс взяло на себе зобов'язання зі сплати основного боргу Первісного боржника на загальну суму 583908,62 грн, у тому числі ПДВ, який виник із договорів купівлі - продажу № 452 від 22.04.2015, № 560 від 25.05.2015, № 568 від 04.06.2015.

Відповідно до положень ст. 520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 521 ЦК України передбачено, що форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

В свою чергу, статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до п. 3.1 договору про переведення боргу №735 від 15.09.2015 передбачено, що відповідач (ОСОБА_3 боржник) повинен оплатити Кредитору (позивачу) загальну суму заборгованості, зазначену в п. 1.2. цього договору, протягом 10 календарних днів після підписання цього договору.

Проте, відповідач суму заборгованості в розмірі 583908,62 грн не сплатив.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.01.2016 позивач направив на адресу відповідача претензію №140 від 27.01.2016 про сплату 583908,62 грн заборгованості, рекомендованим листом.

02.02.2016 зазначена претензія була вручена відповідачу, що підтверджується відміткою про отримання, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №257.

19.02.2016 позивачем повторно направлено претензію №305 від 19.02.2016 рекомендованим листом.

26.02.2016 зазначена претензія була вручена відповідачу, що підтверджується відміткою про отримання, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №631.

Проте, як зазначає позивач, відповідач залишив претензії без відповіді та задоволення.

Пунктом 1.4 договору №735 від 15.09.2015 передбачено, що Кредитор, підписавши даний договір, надав згоду на заміну Первісного боржника ОСОБА_3 боржником у зобов'язаннях, що виникають з Основних договорів.

Отже, відповідач свої зобов'язання за договором про переведення боргу в частині оплати загальної суми заборгованості у розмірі 583908,62 грн не виконав.

Також, 23.07.2015 ДП Миргородське лісове господарство та Приватне підприємством Український технічний, будівельний та обслуговуючий сервіс уклали договір поставки №655.

Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору Постачальник (позивач) зобовязується поставити, а Покупець (відповідач) поставити, а Покупець зобовязується прийняти і оплатити лісопродукцію на умовах, передбачених цим договором.

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу лісопродукцію на загальну суму 71404,68 грн, у тому числі ПДВ.

Відповідно до п. 3.2 даного договору оплата здійснюється Покупцем протягом 3-х днів з моменту отримання рахунку або шляхом внесення готівки в касу лісництва у день здійснення поставки.

Проте, відповідач заборгованість за поставлений товар у розмірі 71404,68 грн не сплатив.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З огляду на вищевикладене вимога позивача про стягнення 71404,68 грн боргу по договору поставки є правомірною обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Матеріали справи належних доказів в спростування доводів позивача не містять, відповідачем таких до суду не надано. За таких обставин та враховуючи, що відповідач свої зобов'язання з оплати товару не виконав, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати, згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, стягуються з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 32 - 33, 43 - 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства "Український технічний, будівельний та обслуговуючий сервіс", АДРЕСА_2, 36004 () на користь Державного підприємства "Миргородське лісове господарство", вул. Козацька, 22/1, м. Миргород, Полтавська область, 37600 () 655313,30 грн боргу, 9829,71 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.08.2016.

Суддя Д.М. Сірош