КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2016 р. Справа№ 910/781/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Алданової С.О.

Зубець Л.П.

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від позивача: Кирищук В.П., дов. № 91/2015/11/11-5 від 14.11.2015р.

від відповідача-1: Смілик Т.М. за дов. № 47-07 від 05.01.2016 р.

від відповідача-2: не з'явились

від відповідача-3: Зелена Н.Ю., дов. б/н від 09.08.2016р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Комунального підприємства "Керуюча компанія з

обслуговування житлового фонду Дніпровського району

міста Києва"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 11.04.2016 р.

у справі №910/781/16 (суддя Мельник В.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до 1. Комунального підприємства по утриманню житлового

господарства Дніпровського району міста Києва

2. Комунального підприємства "керуюча дирекція

Дніпровського району міста Києва",

3.Комунального підприємства "Керуюча компанія з

обслуговування житлового фонду Дніпровського району

міста Києва"

про стягнення 33 930,87 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" (далі -позивач) подало на розгляд господарського суду міста Києва позов до Комунального підприємства по утримання житлового господарство Дніпровського району міста Києва (далі - відповідач 1); про стягнення 33 930,87 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем-1не виконуються умови договору № 510084 від 01.11.2000р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 р. у справі № 910/781/16 позов задоволено. Стягнуто з Комунального підприємства "Керуюча дирекція Дніпровського району міста Києва" на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" 4651 (чотири тисячі шістсот п'ятдесят одну) грн. 48 коп. - основного боргу, 145 (сто сорок п'ять) грн. 28 коп. - 3% річних, 1872 (одну тисячу вісімсот сімдесят дві) грн. 45 коп. - інфляційних втрат, 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп. - судового збору, стягнуто з Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва" на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" 21 329 (двадцять одну тисячу триста двадцять дев'ять) грн. 84 коп. - основного боргу, 401 (чотириста одну) грн. 58 коп. - 3% річних, 5530 (п'ять тисяч п'ятсот тридцять) грн. 24 коп. - інфляційних втрат, 1102 (одну тисячу сто дві ) грн. 40 коп. - судового збору, в частині позовних вимог до Комунального підприємства по утримання житлового господарство Дніпровського району міста Києва провадження припинено.

Не погодившись з вказаним рішенням, Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва" від 13.05.2016 р. передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді Сулім В.В., Рудченко С.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2016 р. колегією суду у складі головуючого судді Яковлєв М.Л., судді Сулім В.В., Рудченко С.Г. прийнято апеляційну скаргу у справі № 910/781/16 до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 31.05.2016 року.

30.05.2016р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача-3 надійшло заперечення на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 р. у справі № 910/781/16 без змін.

30.05.2016р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача-2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з порушення норм чинного законодавства, тому просить суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 р. у справі № 910/781/16 та в позові відмовити.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2016 р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/781/16 у зв' язку із перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Яковлєва М.Л. на лікарняному.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва" від 31.05.2016 р. передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду: головуючий суддя: Мартюк А.І., судді Зубець Л.П., Алданова С.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 р. у справі № 910/781/16 колегією суду у складі головуючого судді Мартюк А.І., суддів Зубець Л.П., Алданова С.О. прийнято апеляційну скаргу Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва" у справі № 910/781/16 до провадження колегії суддів у названому складі, розгляд апеляційної скарги призначено на 04.07.2016 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2016 р. у справі № 910/781/16 продовжено строк розгляду справи та відкладено розгляд справи на 16.08.2016р.

В судовому засіданні 16.08.2016р. оголошено перерву до 18.08.2016р., відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

18.08.2016р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло клопотання про залучення у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі головного управління ДФС у м. Києві.

Розглянувши клопотання про залучення до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі головного управління ДФС у м. Києві, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що дані клопотання не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції (ч.2 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ГПК України питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом, який виносить з цього приводу ухвалу.

За змістом абз. 4, 5 п. 1.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі. Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

З огляду на наведенні положення вбачається, що необхідною умовою для залучення третьої особи до участі у справі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, є наявність юридичного інтересу до предмету спору у такої особи, клопотання скаржника не містить достатньо обґрунтованих підстав для залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача Київську міську державну адміністрацію, тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення даного клопотання.

Представник апелянта та відповідача-1 підтримали доводи апеляційної скарги та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 р. у справі № 910/781/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні позову та просив суд стягнути борг за спожиту теплову енергію з відповідача-1.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Між позивачем та відповідачем-1 було укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.11.2000р. № 510084.

Відповідно до п. 1.1 Договору предметом вказаного Договору є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді.

Згідно пункту 2.2.1 Договору Енергопостачальна організація зобов'язується постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; в кількості та в обсягах згідно з Додатком №1 до цього Договору.

Абонент відповідно до пункту 2.3.1 Договору зобов'язується додержуватися кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у Додатку №1 до Договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

Нарахування відповідачу за теплову енергію здійснюється, відповідно до Звертання-доручення та до п.5.1. договору, розрахунковим способом згідно з договірними навантаженнями, за тарифами встановленими і затвердженими постановами Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України.

Як зазначив позивач, на підставі п.5 Додатку 4 до договору, відповідач зобов'язаний щомісячно з 12 по 15 число самостійно отримувати у районному відділ і теплозбуту табуляграму фактичного споживання теплової енергії за звітний період, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки повертає у РВТ), та рахунок, куди включені вартість теплової енергії на поточний місяць з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду.

Відповідно до п.2 Додатку 4 до договору, відповідач до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує позивачу вартість, заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач-1 свої зобов'язання за зазначеним договором не виконав належним чином, внаслідок чого за період з 01.02.2015 по 01.05.2015 виникла заборгованість за використану теплову енергію, яка за розрахунком позивача на 01.12.2015 становила 25 981,32 грн.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до вищенаведеного договору позивач забезпечував постачання теплової енергії в окремо розташовану нежитлову будівлю (господарчий блок), яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, 9-в.

Як зазначив відповідач-3, вищенаведений договір укладався виходячи з того, що підприємство відповідача на момент укладання договору було балансоутримувачем житлового та нежитлового фонду Дніпровського району міста Києва та зобов'язано було забезпечити належне теплопостачання для кінцевих споживачів (фізичних та юридичних осіб) розташованих в будівлі.

17.06.2013 Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією було прийнято розпорядження № 335 "Про організаційно-правові заходи щодо обслуговування житлового та нежитлового фонду територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації".

Відповідно до зазначеного розпорядження житловий та нежитловий фонд територіальної громади міста Києва, який переданий до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві держаної адміністрації, був з 02.09.2013 переданий на праві господарського відання Комунальному підприємству Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва". В тому числі була передана нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, 9-в.

Під час судового розгляду справи місцевим судом до участі у справі було залучено відповідача-2 та відповідача-3, так як згідно наданих документів відповідачем-1, суд встановив, що з 02.09.2013р. Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві аагжавної адміністрації № 335 від 17.06.2013р. вказану господарську будівлю закріплено з 02.09.2013р. за відповідачем 2 - КП «Керуюча дирекція Дніпровського району міста Києва», про що складено акт прийняття-передачі основних засобів між відповідачем -1 та відповідачем - 2, про що було повідомлено позивача.

В подальшому, Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 61 від 13.02.2015р. спірне приміщення закріплене з 16.02.2015р. за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» на праві господарського відання, про що позивача також було повідомлено.

В квітні 2014 року Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії" № 1198-VII було внесено зміни до закону України "Про житлово-комунальні послуги" (надалі - Закон України).

Відповідно до цих змін виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація), тобто ПАТ "Київенерго" (п.4 ст. 19 Закону України).

Відповідно до ст. 1 закону України "Про житлово-комнальні послуги" суб'єктами у сфері житлово-комунальних послуг є виробник та виконавець послуг, балансоутримувач, власник та споживач житлово-комунальних послуг.

Враховуючи вищенаведені зміни підприємство відповідача-1 не є, а ні балансоутримувачем житлового та нежитлового фонду, а ні виконавцем послуг з постачання теплової енергії та позбавлено на законодавчому рівні здійснювати будь-які нарахування за комунальні послуги (включаючи теплопостачання). Як наслідок підприємство відповідача втратило підстави виступати стороною в договорі.

В свою чергу позивач, як виконавець послуг був зобов'язаний укласти прямі договори на послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання з безпосередніми споживачами цих послуг (фізичними та юридичними особами) або балансоутримувачами та вчинити інші дії передбачені законодавством України.

Враховуючи вищенаведену ситуацію, відповідач звертався до позивача з вимогою розірвати договір (копія листа № 47-3579 від 07.08.2014 в матеріалах справи).

В листі відповідач наголошував про зміну балансоутримувача та неможливість здійснювати будь-які нарахування кінцевим споживачам. Більш того, позивача було повідомлено про те, що відповідач-1 розірвав з кінцевими споживачами договірні відносини.

Проте, позивач згоду на розірвання договору не надавав, що підтверджується листом відповідача № 029/53/8271 від 26.08.2014.

Як вбачається з матеріалів справи, в своїх відповідях позивач наголошував, що не здійснює роботу щодо надання послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання нежитловим приміщенням тому питання щодо розірвання договорів з нежитловими приміщеннями є недоцільним.

Виходячи зі змісту відповідей позивача останній не надавав послуги теплопостачання відповідачу-1 і як наслідок не здійснював нарахування за Договором (в тому числі в спірному періоді (01.02.2015 по 01.05.2015).

Крім того, в грудні 2014 року відповідач-1 листом № 47-5033 повідомляв нового балансоутримувача - КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» про необхідність укладання прямого договору з ПАТ «Київенерго». КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» неодноразово звертався до позивача з проханням укласти прямий договір на теплопостачання до нежитлової будівлі по вул. Ентузіастів, 9-В, але позивач відповіді не надав.

КП "Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва" зверталась до ПАТ "Київенерго" з проханням підключити опалення до нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Ентузіастів, 9-В.

Таким чином нарахування за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.11.2000 № 510084 в період з 01.02.2015 по 01.05.2015 з відповідача-1 були здійснені позивачем безпідставно та такі, що суперечать чинному законодавству.

Відповідно до ст. 607 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Суд наголошує, що неможливість виконання зобов'язання з боку відповідача-1, полягає у наступному:

1. Зміни внесені до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" імперативно визначають виконавця послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення.

А саме:

"Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація)." (п.4 ст. 19 Закону України).

Судом встановлено, що відповідач за статутом не здійснює господарську діяльність з теплопостачання та не є теплопостачальною організацією в розумінні Закону України "Про теплопостачання" та інших нормативних актів.

2. Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг "Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії" від 10.08.2012 № 278 вид господарської діяльності у сфері теплопостачання та у сфері послуг з централізованого водопостачання та водовідведення підлягає ліцензуванню.

Неможливість виконання зобов'язання з боку відповідача полягає у законодавчій забороні укладати з мешканцями, власника і орендарями (споживачами послуг) договорів на надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води без наявності відповідної ліцензії, яка у підприємства відповідача відсутня.

На підставі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт зазначає, що позивач, відповідач-1 та відповідач-2 маючи інформацію про прийняття на баланс відповідачем-3 в господарське відання житлового та нежитлового фонду Дніпровського району м. Києва 01.04.2015р., не надав акт приймання-передачі, а суд в свою чергу на підставі відсутності актів прийшов до невірного висновку про прийняття приміщення по вул. Ентузіасті, 9-в в м. Києві в господарське відання (на баланс) 16.02.2015 року. Посилання на рішення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації №61 від 13.02.2015 року, як на факт закріплення на праві господарського відання житлового та нежитлового фонду Дніпровського району м. Києва за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» саме 16.02.2015 року є таким, що не відповідає дійсності:

- в тексту розпорядження вказано з 16.02.2015 року, а не 16.02.2015 року, тобто дата 16.02.2015 року не є кінцевою;

- факт прийому в господарське відання в тексті розпорядження встановлюється шляхом підписання актів приймання-передачі, які підписані між комунальним підприємством «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» та комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування, житлового фонду Дніпровського району м. Києва» 01.04.2015 року.

Позивачем не надано доказів постачання теплової енергії відповідачу-3 на підставі договору в нежитлову окремо стоячу будівлю за адресою м. Київ, вул. Ентузіастів, 9-в. Вказаній договір взагалі відсутній. Тому посилання в рішенні суду на ст.ст. 525, 526, 530, 629, 712 ЦК України щодо обов'язкового виконання зобов'язань відповідно до договору є безпідставними за відсутності самого договору, що підтверджується довідкою від 27.04.2016р. № 103/32-2502.

Відповідно до 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядувань

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комнальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Оплата за послуги з теплопостачання здійснюється на підставі актів виконаних робіт, які надаються ПАТ «Київенерго» споживачу теплової енергії. Акти виконаних робіт за спірний період суду не надано.

Відповідач-3 жодного разу, вказані акти не отримував, позивач їх суду не надав. Тобто, позивач жодного разу не вимагав у відповідача-3 оплати за теплову енергію, поставлену до нежитлового приміщення по вул. Ентузіастів,9-в.

Крім того, СВП «Київські теплові мережі» район теплових мереж «Позняки» ПАТ «Київенерго» (в зоні обслуговування якого знаходиться нежитлова будівля за адресою м. Київ, вул. Ентузіастів, 9-в) листом №18/410 від 27.04.2016 року повідомило про відсутність договору на теплопостачання нежитлової будівлі за адресою м. Київ, вул. Ентузіастів, 9-в з відповідачем-1 та підключення до теплопостачання вказаного приміщення 15.01.2015 року та припинення теплопостачання вказаного приміщення 08.04.2015 року у зв'язку із закінченням опалювального сезону.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки позивачем належних та допустимих доказів в підтвердження наявності обов'язку у відповідачів сплатити заявлену до стягнення суму не подано.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

В процесі перегляду справи судом апеляційної інстанції доводи представника відповідача-3, наведені в апеляційній скарзі, підтвердились, що свідчить про неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин, які мають значення для справи.

Згідно зі ст.ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 104 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва" є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду м. Києва від 11.04.2016 року у справі № 910/781/16 не відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам справи та підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, про відмову в задоволенні позову повністю.

Керуючись ст.ст. 32-34, 49, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 року у справі № 910/781/16 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м.Київ, пл. І.Франка 5, ) на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва" (, 02002 м. Київ, вул. Челябінська 9-Г) 1515,80 судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи № 910/781/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

7. Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді С.О. Алданова

Л.П. Зубець