ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"18" серпня 2016 р. Справа № 926/1781/16

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м.Хотин

до Фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 м.Чернівці

про стягнення 46400 грн. заборгованості

Суддя Желік Б.Є.

Представники:

від позивача ОСОБА_3,ОСОБА_4

від відповідача ОСОБА_5

СУТЬ СПОРУ: Справу порушено ухвалою господарського суду Чернівецької області від 02.07.2016р. за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, яка мешкає у м.Хотин на вул.Кліща 73/1 Чернівецької області про стягнення на її користь з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, яка мешкає у м.Чернівці на вул.Головній 210/1, 46400 грн, у т.ч.:

-16000,00грн. заборгованості з орендної плати;

-30400,00грн. пені за порушення грошових зобовязань з орендної плати.

Згідно з заявою(вх.суду 2295 від 09.08.2016р.) позивач збільшив позовні вимоги у справі та виклав їх у наступній редакції:

1.Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 51200грн., у т.ч.:

-16000,00грн. заборгованості з орендної плати;

-35200,00грн. пені за порушення грошових зобовязань з орендної плати.

2.Визнати договір оренди рухомого майна №0-9 від 27.05.2016р. таким, що втратив чинність.

3.Зобовязати фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 звільнити павільйон №19 за адресою:проспект Незалежності, 129-д м.Чернівці.

Розгляд справи, призначений ухвалою від 02.07.2016р. на 14.07.2016р., наступною ухвалою від 08.07.2016р. судом відкладено розгляд на 21.07.2016р. у звязку з відбуттям у відрядження головуючого у справі судді.

Обґрунтовуючи позовні вимоги у справі, позивач посилається на договір оренди рухомого майна №0-9, укладений 27.03.2016р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1,орендодавцем, та ОСОБА_2, орендарем, у відповідності до якого та згідно з Актом приймання-передачі рухомого майна від 27.05.2016р. відповідачу, як стверджує позивач, передано в оренду двоповерховий торгівельний павільйон площею 40,0кв.м.

Орендна плата за приміщення, зазначається далі у позовній заяві, згідно з п.4.1 договору становить 8000,00грн., які відповідач щомісячно, не пізніше ніж за 5 днів до початку місяця сплачує орендодавцю шляхом передавання.

Однак, у звязку з невиконанням відповідачем договірних зобовязань по сплаті за оренду, за останнім, стверджує позивач, рахується заборгованість в сумі 16000,00грн., яка включена до позовних вимог. Крім того, зазначається у позовній заяві до відповідача застосовано майнову відповідальність у вигляді пені в сумі 30400,00грн. за порушення грошових зобовязань на підставі п.7.1 договору.

Відповідач проти задоволення позовних вимог у справі заперечує, посилаючись на те, що договір від 27.05.2016р., на підставі якого заявлений позов, позивач не підписувала, а ОСОБА_6, який нібито підписав договір від імені ОСОБА_2, на його підписання в установленому порядку не уповноважувався. З цих же підстав, як про це зазначено у запереченнях, відповідач не підтверджує також і факту прийняття нею від позивача спірного у справі рухомого майна.

Ухвалами від 21 липня та від 09 серпня 2016р. розгляд справи судом відкладався з підстав наведених в ухвалах.

У т.ч., зважаючи на заперечення відповідачки щодо повноважень особи, яка від її імені підписала договір оренди від 27.05.2016р., на підставі якого заявлені позовні вимоги у справі, суд спочатку ухвалою від 21.07.2016р., в подальшому ухвалою від 09.08.2016р., в звязку з невиконанням позивачкою першої ухвали, зобовязав її подати до суду документи, що підтверджують повноваження особи, яка від імені відповідачки підписала договір оренди №0-9 від 27.03.2016р., на підставі якого заявлено позовні вимоги у даній справі(а.с.35,48).

Останньою ухвалою(а.с.48) розгляд справи судом відкладено на 18.08.2016р.

Представники сторін за довіреностями, які прийняли участь у судовому засіданні 18.08.2016р. підтвердили свої правові позиції щодо позовних вимог у справі та заперечень на них.

Вимоги суду щодо подання документів, які б підтверджували повноваження особи, що від імені відповідачки підписала договір оренди №0-9 від 27.07.2016р., на день розгляду справи позивачкою не виконано.

Представник позивачки за довіреністю, пояснюючи причини невиконання позивачкою вимог суду про подання зазначених документів, у додаткових поясненнях послався на те, що при укладенні спірного у справі договору, його як представника ФОП ОСОБА_1, особа, що підписала договір від імені відповідачки, запевнив у тому, що має право від імені ОСОБА_2 укладати договори, що ОСОБА_2 є його дружиною, що довіреність від неї він має. Це саме, у розмові підтвердила і сама відповідачка.

Посилаючись на ч.2 ст.61 Сімейного кодексу України та ч.1 ст.241 ЦК України представник позивачки вважає договір дійсним, оскільки відповідачка ФОП ОСОБА_2 займає майно, продовжує ним користуватися, фактично приступила до виконання умов договору, тим самим своїми діями схвалили укладення договору.

Заслухавши усні пояснення сторін, дослідивши матеріали і обставини справи, надавши їм належну правову оцінку, суд встановив.

Доданий до позовної заяви договір оренди рухомого майна №0-9 від 21.03.2016р., на підставі якого у даній справі заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за оренду майна, від імені ФОП ОСОБА_2 підписаний фізичною особою ОСОБА_7Х.(а.с.16).

У договорі відсутнє посилання на те, що він підписується фізичною особою ОСОБА_7 від імені ФОП ОСОБА_2 відсутнє також посилання сторін у договорі на довіреність(номер, дата), якою ФОП ОСОБА_2 уповноважує фізичну особу ОСОБА_7 від її імені як орендаря укласти договір відповідна довіреність позивачкою,на вимогу суду, не подана.

У Відповідності до приписів част.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною(сторонами).

Відповідно до част.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, а відповідно до част.1 ст.215 ЦК України недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст..203 ЦК України, є підставою недійсності правочину.

З огляду на наведені приписи статей 203, 215 ЦК України, договір оренди від 27.05.2016р., який не підписаний особою, зазначеною в договорі як сторона(ФОП ОСОБА_2В.), не має юридичної сили як такий, що суперечить вимогам ч.2 ст.207 ЦК України і є недійсним.

У відповідності до приписів част.1 ст.83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати повністю або у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Що стосується посилання позивачки на те, що ФОП ОСОБА_2 в подальшому схвалила дії фізичної особи ОСОБА_7, який підписав спірний у справі договір за відсутністю на це повноважень, у т.ч., як зазначає позивач, відповідачка користується майном, здійснює у ньому підприємницьку діяльність, то будь-яких доказів, які б підтверджували обставини, на які посилається позивачка або підтвердження цих обставин самою відповідачкою в матеріалах справи відсутні.

Заява позивачки про збільшення позовних вимог, з урахуванням викладеного та необґрунтованості основних вимог у справі, задоволенню не підлягає.

Ґрунтуючись на викладеному, матеріалах справи, керуючись ст.ст.44, 49, 83-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Визнати недійсним договір оренди від 27.03.2016р. №0-9.

2.У позові відмовити.

Повне рішення складено 19.08.2016р.

Суддя Желік Б.Є.