УХВАЛА

22.08.2016№ 910/3577/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідний інститут фінансових та промислових експертиз» (далі - Інститут), м. Київ,

на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного відділення Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС), м. Київ,

у справі № 910/3577/16

за позовом Інституту

до публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик», м. Київ,

про стягнення 145 458 грн.,

за участю представників:

скаржника - Святогора О.А. (довіреність від 09.04.2016 №б/н);

відповідача - не з'явився;

ВДВС - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідний інститут фінансових та промислових експертиз» (далі - Інститут) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» (далі - Товариство) 135 332,12 грн. втрат від інфляції; 10 126 грн. 3% річних, а всього 145 458 грн., нарахованих на суму 183 600 грн. простроченої заборгованості, яка підтверджується рішенням господарського суду міста Києва від 10.12.2013, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.03.2014 зі справи №910/14083/13.

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.04.2016 позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на користь Інституту: 132 678,55 грн. втрат від інфляції; 9 483,29 грн. 3% річних та 2 132,43 грн. судового збору; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2016 апеляційну скаргу Товариства повернуто відповідачу.

26.05.2016 на виконання вказаного рішення господарського суду міста Києва видано наказ.

13.07.2016 до суду надійшла скарга Інституту на дії та постанову ВДВС (далі - скарга), мотивована тим, що в червні 2016 року стягувач звернувся до ВДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження, вказавши у заяві, що бажає, аби виконання рішення суду здійснювалося з дотриманням вимог статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) за місцем знаходження майна боржника: Дніпровський район міста Києва, Труханів острів; на підтвердження наявності майна боржника на даній місцевості разом з заявою подавався лист Фонду державного майна України (далі - Фонд) від 08.09.2014; однак постановою від 06.06.2016 головний державний виконавець ВДВС відмовив у відкритті виконавчого провадження з мотивів порушення територіальності виконання та недоведеності факту наявності майна боржника за вказаною адресою; така постанова є незаконною, враховуючи наявність зазначеного листа Фонду щодо наявності майна боржника за зазначеною у заяві адресою; в силу приписів статті 20 Закону стягувач не повинен доводити або документально підтверджувати факт наявності певного майна боржника за вказаною адресою, а згідно з частиною другою статті 19 Закону має право заявити про свої «підозри» щодо знаходження майна за визначеною адресою.

Таким чином, Інститут у Скарзі просить суд визнати незаконними дії державного виконавця ВДВС, що полягають у відмові відкрити виконавче провадження з виконання наказу господарського суду міста Києва від 26.05.2016.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.07.2016 призначено розгляд скарги на 22.08.2016.

ВДВС 28.07.2016 подано суду копії матеріалів виконавчого провадження №51349175 з виконання наказу господарського суду міста Києва від 26.05.2016 та заперечення на скаргу, в яких вказано таке: оскільки боржник зареєстрований за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 49/2, що за територіальністю відноситься до Солом'янського району м. Києва, державним виконавцем ВДВС 06.06.2016 винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження; крім того, відповідно до листа управління корпоративних прав держави Фонду державного майна України від 08.09.2014 №31-4-395 плавальні засоби, що зберігаються на території воднопромислової станції на Трухановому острові у м. Києві, перебувають лише на балансі Товариства.

Інститут 22.08.2016 подав суду доповнення до скарги, в яких підтримав доводи, викладені у скарзі.

Представник скаржника у судовому засіданні 22.08.2016 підтримав доводи скарги, просив її задовольнити.

Представники відповідача і ВДВС у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з адрес відповідача і ВДВС.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду скарги, проаналізувавши встановлені фактичні обставини в їх сукупності, заслухавши пояснення представника скаржника, господарський суд міста Києва дійшов висновку про задоволення скарги з огляду на таке.

Частинами першою і другою статті 1212 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

У розгляді скарги судом встановлено, що:

- 06.06.2016 Інститут звернувся до ВДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду міста Києва від 26.05.2016 за місцезнаходженням майна боржника;

- до вказаної заяви додано листа управління корпоративних прав держави Фонду державного майна України (далі - Фонд) від 08.09.2014 №31-4-395, відповідно до якого за даними, наданими Товариством, на балансі боржника обліковуються такі плавальні засоби: катер на підводних крилах Г-2559 «Волга» (введений в експлуатацію 23.07.1969) за інвентарним номером 8492; катер на підводних крилах Г-2559 «Волга» (введений в експлуатацію 10.12.1973) за інвентарним номером 23705; катер - буксировщик Борей - 2 (введений в експлуатацію 01.04.1987) за інвентарним номером 26554; вказані плавальні засоби зберігаються на території водно-спортивної станції Товариства на Трухановому острові в м. Києві; вказані плавальні засоби дійсно не зареєстровані в Державній інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті України, оскільки більш ніж 20 років не використовуються за призначенням у зв'язку з несправним технічним станом;

- ВДВС постановою від 06.06.2016 ВП №51349175 було відмовлено Інституту у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 26 Закону; крім того, у постанові встановлено, що у наданій Фондом відповіді не вказано, що зазначені плавальні засоби перебувають у приватній власності Товариства.

Відповідно до частини другої статті 19 Закону у заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

Згідно з частиною першою статті 20 Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 26 Закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення.

Таким чином, враховуючи, що місцезнаходженням майна Товариства є м. Київ, Труханів острів, який знаходиться у Дніпровському районі м. Києва, то Інститут, керуючись правом, наданим йому частиною першою статті 20 Закону, обрав ВДВС Дніпровського району, і звернувся до останнього із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду міста Києва від 26.05.2016 за місцезнаходженням майна боржника.

Разом з тим, частиною п'ятою статті 20 Закону встановлено, що у разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

Отже, обставини, встановлені у постанові ВДВС від 06.06.2016 ВП №51349175 про відмову у відкритті виконавчого провадження, мають встановлюватися у процесі відкритого виконавчого провадження.

Таким чином, ВДВС було неправомірно відмовлено Інституту у відкритті виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду міста Києва від 26.05.2016 зі справи №910/3577/16.

У пункті 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» зазначено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Керуючись статтями 86, 1212 ГПК України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідний інститут фінансових та промислових експертиз» на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного відділення державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві у справі №910/3577/16 задовольнити.

2. Визнати незаконними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного відділення державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві у винесенні постанови від 06.06.2016 ВП №51349175 про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Ухвалу може бути оскаржено в установленому законодавством України порядку.

Суддя О.Марченко