ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"29" серпня 2016 р. Справа № 911/2133/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Циркуляр", 08110, Київська обл., Києво-Святошинський район, село Михайлівка-Рубежівка, вулиця Шкільна, будинок 30

до Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, 08110, Київська обл., Києво-Святошинський район, село Михайлівка-Рубежівка, вулиця Шкільна, будинок 1

про визнання рішення недійсним

суддя Шевчук Н.Г.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (дов. №20-04-16-1 від 20.04.2016);

від відповідача ОСОБА_2 (дов. 71 від 25.01.2016).

суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Циркуляр" звернулось з позовом до Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання недійсним рішення шостої сесії сьомого скликання Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №1 від 09.03.2016 «Про підписання договору оренди земельної ділянки з ТОВ «Циркуляр».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірне рішення прийнято сільською радою з перевищенням повноважень та з порушенням норм чинного законодавства, у звязку з чим підлягає визнанню недійсним.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Рішенням Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №11 від 12.10.2015 «Про передачу в оренду земельної ділянки ТОВ «Циркуляр», яка розташована в с. Михайлівка-Рубежівка по вулиці Шкільній» вирішено передати ТОВ «Циркуляр» земельну ділянку площею 1,3600 га в оренду терміном на 49 років для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості в селі Михайлівка-Рубежівка по вулиці Шкільній з правом викупу (пункт 1).

Пунктом 2 вказаного рішення встановлено річну орендну плату за земельну ділянку при укладанні договору оренди в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки.

Пунктом 3 доручено сільському голові укласти договір оренди земельної ділянки згідно чинного законодавства.

Рішенням Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №1 від 09.03.2016 «Про підписання договору оренди земельної ділянки з ТОВ «Циркуляр» вирішено внести зміни до рішення Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №11 від 12.10.2015, виклавши пункт два та три резолютивної частини цього рішення в наступній редакції:

« 2. Встановити річну орендну плату за земельну ділянку площею 1,3600 га при укладанні договору оренди в розмірі десяти відсотків (10%) від нормативної грошової оцінки.

3. Доручити сільському голові ОСОБА_3 укласти договір оренди земельної ділянки площею 1,3600 га згідно чинного законодавства.».

Позивач вважає, що на підставі рішення №11 від 12.10.2015 він набув права постійного користування земельною ділянкою і згідно пункту 5.3 положення про плату за землю на території Михайлівсько-Рубежівської сільської ради ставка земельного податку для нього має бути встановлена в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

На думку позивача, Михайлівсько-Рубежівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області приймаючи рішення №1 від 09.03.2016 перевищила свої повноваження і порушила його права як постійного землекористувача.

Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що позивач не є постійним землекористувачем, договір оренди земельної ділянки між сторонами не укладено, а Михайлівсько-Рубежівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області мала всі правові підстави для встановлення ТОВ «Циркуляр» ставки земельного податку в розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Оцінивши подані сторонами докази суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до частини статті 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають:

а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності;

б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації;

в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності;

г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування";

ґ) вищі навчальні заклади незалежно від форми власності;

д) співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Статтею 125 цього Кодексу встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Докази державної реєстрації за ТОВ «Циркуляр» права постійного землекористування земельною ділянкою площею 1,3600 га в селі Михайлівка-Рубежівка по вулиці Шкільній відсутні.

Враховуючи викладене, думка позивача, що на підставі лише рішення Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №11 від 12.10.2015 без відповідної державної реєстрації у нього виникло право постійного землекористування вказаною земельною ділянко, є хибною.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 17 Закону України «Про оренду землі» об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу частини 1 статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до статті 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції; якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії; договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, договір оренди земельної ділянки площею 1,3600 га в селі Михайлівка-Рубежівка по вулиці Шкільній між ТОВ «Циркуляр» та Михайлівсько-Рубежівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області не укладався.

Приписами статті 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування, в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно частини першої 1 статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Як зазначено в пункті 2 розяснень президії Вищого арбітражного суду України № 02-5/35 від 26.01.2000 «Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів» підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Відповідно пункту 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Статтею 12 Земельного кодеку України встановлений перелік повноважень сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин

До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить:

а) розпорядження землями територіальних громад;

б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст;

д) організація землеустрою;

е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів;

є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства;

ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства;

з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу;

и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом;

і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок;

ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст;

й) вирішення земельних спорів;

к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Статтею 288 Податкового кодексу України встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки; може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.

Таким чином, Михайлівсько-Рубежівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області діяла в межах наданих законом повноважень, а прийняте нею рішення не суперечить діючому законодавсту

За наведених обставин підстав для задоволення позовних вимог не вбачається.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір при відмові в задоволенні позову покладається на позивача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтями 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України суд-

вирішив:

У позові відмовити повністю.

Суддя Н.Г. Шевчук

Дата підписання повного рішення: 02.09.2016