ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30 серпня 2016 р. Справа № 918/543/16

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого - судді Торчинюка В.Г., розглянувши матеріали справи

за позовом: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

від імені якої діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"

до відповідача: ОСОБА_1 підприємства Західно-Українське монтажне управління ВАТ "ПІВДЕНТЕПЛОЕНЕРГОМОНТАЖ"

про стягнення заборгованості в сумі 30 925 грн. 94 коп. та визнання договору укладеним

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю від 22 квітня 2016 року № НАІ 554801;

від відповідача: не з'явився.

В судовому засіданні 30 серпня 2016 року, відповідно до статті 85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якої діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" звернувся до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 підприємства Західно-Українське монтажне управління ВАТ "ПІВДЕНТЕПЛОЕНЕРГОМОНТАЖ", в якій просив суд зобов'язати укласти договір та стягнути заборгованість в сумі 30 925 грн. 94 коп.

Ухвалою суду від 07 липня 2016 року порушено провадження у справі розгляд якої призначено на 19 липня 2016 року.

19 липня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив суд викласти пункт 3 резолютивної частини позовної заяви у наступній редакції: визнати договір № 691 "Про відшкодування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об'єкти бази ОСОБА_3, що перебувають в оренді" від 22 травня 2015 року укладеним з 22 травня 2015 року у редакції договору, який долучається у якості додатку до даної заяви.

Суд приймає заяву відповідача про уточнення позовних вимог, як заяву про зміну предмету позову (зміна вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача).

Аналогічна позиція викладена в пункті 3.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (надалі - постанова) ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову;

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог;

- об'єднання позовних вимог;

- зміну предмета або підстав позову.

У відповідності до частини 4 статті статті 22 ГПК України до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не перейшов до розгляду справи по суті, з огляду на вищевикладене та враховуючи те, що заява про уточнення позовних вимог подана позивачем з дотриманням норм процесуального законодавства, відтак суд задовольняє заяву позивача про зміну предмету позову.

Тому має місце новий предмет позову стягнення заборгованості в сумі 30 925 грн. 94 коп. та визнання договору укладеним.

Ухвалою суду від 19 липня 2016 року розгляд справи відкладено на 16 серпня 2016 року.

Ухвалою суду від 16 серпня 2016 року розгляд даної справи відкладено на 30 серпня 2016 року.

У судовому засіданні 30 серпня 2016 року уповноважений представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

У судове засідання, призначене на 30 серпня 2016 року, відповідач не забезпечив явку свого повноважного представника, витребуваних судом документів не надав, будь-яких обґрунтованих заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи із зазначенням підстав, щодо своєї неявки не направив.

Відповідно до статті 64 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Ухвали суду про порушення провадження у справі від 7 липня 2016 року та відкладення розгляду даної справи від 19 липня 2016 року, 16 серпня 2016 року та 30 серпня 2016 року були надіслані відповідачу за адресою, вказаною у позовній заяві, а саме: 34400, Рівненська область, місто Вараш, Будмайданчик. Проте вказані поштові відправлення були повернуті підприємством поштового звязку з посиланням на закінчення терміну його зберігання.

В матеріалах даної справи міститься витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 15 липня 2016 року, з якого вбачається, що адреса з позовної заяви та витягу є тотожними.

Отже, за змістом вищезазначеної норми, відповідач завчасно та належним чином був повідомлений про місце, дату та час судових засідань, крім того, останньому надавалося достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, письмових пояснень та додаткових документів.

Аналогічна правова позиція міститься в пункті 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", яким роз'яснено, що за змістом цієї норми (статті 64 ГПК України), зокрема, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними матеріалами без участі відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2012 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області (надалі - Орендодавець) та Дочірнім підприємством Західно Українське монтажне управління ОСОБА_3 (надалі - Орендар, відповідач) було укладено Договір оренди державного майна № 785 (надалі Договір, а.с. 12 - 14).

Відповідно до пункту 1.1 Договору, Орендодавець передав, а Орендар приймав в строкове платне користування державне нерухоме майно (надалі - ОСОБА_4): будівлі та споруди виробничої бази теплоенергомонтаж, що обліковується на балансі ВП "Рівненська АЕС" та розташовані за адресою: місто Кузнецовськ, будівельна база № 1 та № 2 промислової зони, 34. До складу бази відносяться наступні об'єкти:

- будівля службового приміщення збірних майданчиків (інав. № 7) площею 91,3 кв.м.;

- будівля складу зберігання балонів із зрідженим газом (інв. № 25) площею 50,3 кв.м.;

- будівля матеріального складу ПТЕМ (інв. № 30) площею 498,4 кв.м;

- будівля побутового корпусу ПТЕМ (інв. № 48/4) площею 1760,2 кв.м;

- будівля виробничої майстерні зі складом легкозаймистих речовин (інв. № 58/3) площею 1432,1 кв.м.;

- будівля цеху передмонтажних робіт (інв. № 59/2) площею 3464 кв. м.;

- будівля киснево - газифікованої станції (інв. № 69) площею 218 кв.м.;

- будівля станції зрідженого аргону з наповнювачем (інв. № 77/2) площею 33,9 кв.м.;

- будівля боксу стоянки машин автотранспортного цеху бази ПТЕМ (інв. № 79/1) площею 1056,3 кв.м.;

- будівля прибудови до центрального матеріального складу ПТЕМ (інв. № 106) площею 390,3 кв.м.;

- укрупнені складські майданчики з козловими кранами ПТЕМ (інв.№ 8047/1) площею 6675,8 кв.м.;

- майданчик для виготовлення стендів плазів ПТЕМ (інв. № 8054) площею 2178,3 кв.м.;

- укрупнені складські майданчики з козловими кранами (інв. № 8074/1) площею 4869,3 кв.м.;

- огорожа дільниці № 1 та № 2 південної території (інв. № 8082/1) - 697,3 пог.м.;

- тимчасові підкранові колії ПТЕМ (інв. № 8218) - 810,8 пог.м.;

- тимчасові залізничні колії по депо ПТЕМ (інв. № 8155).

ОСОБА_4 визначена згідно зі звітом про оцінку і складає за незалежною оцінкою станом на 30 вересня 2009 року - 2 058 900 грн. 00 коп. (два мільйони п'ятдесят вісім тисяч дев'ятсот гривень), даний факт також підтверджується ОСОБА_2 прийому-передачі нерухомого майна від 1 січня 2009 року.

Майно передається в оренду з метою: на площі 800,6 кв.м. - для розміщення складів; на площі 2241,8 кв.м. - розміщення суб'єкта господарювання, що здійснює проектні, проектно - вишукувальні та проектно-конструкторські роботи; на площі 5952,4 кв.м. та 13723,4 кв.м., а також огорожа і тимчасові підкранові і залізничні колії - здійснення виробничої діяльності (пункт 1.2 Договору).

Згідно пункту 1.3 Договору, стан ОСОБА_4 на момент укладання договору визначається в акті приймання - передавання.

Пунктом 2.1 Договору Сторони погодили, що Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у Договорі, але не раніше дати підписання Сторонами цього Договору акта приймання - передавання ОСОБА_4.

Орендна плата визначається на підставі "Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду державного майна", затвердженої постановою КМУ від 4 жовтня 1995 року № 786 (надалі - Методика розрахунку), у даному випадку - за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ за базовий місяць оренди - листопад 2009 року - 23 996 грн. 72 коп. (пункт 3.1 Договору).

Відповідно до пункту 5.10 Договору, Орендар зобов'язався укласти з балансоутримувачем об'єкта оренди договір про відшкодування витрат на утримання орендованого майна (у тому числі плати за землю) та надання комунальних послуг у місячний строк з дня укладання договору оренди.

Цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців. Договір діє з 01 січня 2010 року до 30 листопада 2012 року включно (пункт 10.1. договору).

Вказана угода підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками цих субєктів господарювання.

12 лютого 2013 року Договором про внесення змін до договору оренди державного майна від 30 грудня 2009 року № 785-2009 продовжено дію Договору оренди від 30 грудня 2009 року № 785-2009 на строк до 30 грудня 2014 року.

15 грудня 2014 року змінами до договору про внесення змін від 12 лютого 2013 року до договору оренди державного майна від 30 грудня 2009 року № 785-2009 продовжено термін дії Договору оренди від 30 грудня 2009 року № 785-2009 на строк до 31 жовтня 2015 року.

29 травня 2014 року Сторони уклали уклали Договір про внесення змін до договору Договору оренди державного майна від 30 грудня 2009 року № 785-2009, а саме: пункти 1.1 та 3.1 Договору виклали у наступній редакції: Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно будівлі та споруди виробничої бази теплоенергомонтаж, що обліковується на балансі ВП "Рівненська АЕС" та розташовані за адресою: місто Кузнецовськ, будівельна база № 1 та № 2 промислової зони, 34. До складу бази відносяться наступні об'єкти:

- будівля цеху передмонтажних робіт (інв. № 59/2) площею 3464 кв. м.;

- будівля матеріального складу ПТЕМ (інв. № 30) площею 498,4 кв.м;

- будівля прибудови до центрального матеріального складу ПТЕМ (інв. № 106) площею 390,3 кв.м.;

Актом приймання - передачі нерухомого майна від 1 серпня 2015 року Орендар передав, а Балансоутримувач прийняв з оренди об'єкти нерухомого майна.

ОСОБА_5 приймання - передачі підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих субєктів господарювання.

Окрім того, 29 січня 2010 року між Відокремленим підрозділом "Рівненська атомна електростанція" Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (надалі - Балансоутримувач) та Дочірнім підприємством Західно-Українське монтажне управління відкритого акціонерного товариства "Південтеплоенергомонтаж" (надалі - Орендар) було укладено Договір № 154, про відшкодування земельного податку за земельну ділянку, що знаходиться в постійному користуванні ДП НАЕК "Енергоатом" по ВП "Рівненська АЕС", яка призначена для обслуговування будівель і споруд бази "Південтеплоенерггомонтаж" (надалі - Договір відшкодування, а.с. 24 - 25).

Відповідно до пункту 1.1 Договору відшкодування, Орендар користується будівлями і спорудами бази "Південтеплоенергомонтаж" та будівлею майстерні виробничих робіт зі складом ЛЗР на підставі Договору оренди державного майна від 30 грудня 2009 року № 785-2009 і відповідно до статті 796 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) одночасно користується земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також користується земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди загальною площею 6,6712 га.

Орендар відшкодовує земельний податок за земельну ділянку з 01 січня 2010 року до 30 листопада 2012 року - дати закінчення терміну дії договору оренди державного майна від 30 грудня 2009 року № 785-2009.

Сторони погодили, що умови даного Договору застосовуються між сторонами з 1 січня 2010 року. Договір діє з моменту підписання до 30 листопада 2012 року включно (пункт 5.1. Договору відшкодування).

Вказана угода підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками цих субєктів господарювання.

Статтею 204 ЦК України презумується правомірність правочину.

На час розгляду справи доказів недійсності чи розірвання Договору № 154 від 29 січня 2010 року про відшкодування земельного податку за земельну ділянку, що знаходиться в постійному користуванні ДП НАЕК "Енергоатом" по ВП "Рівненська АЕС", яка призначена для обслуговування будівель і споруд бази "Південтеплоенерггомонтаж", зокрема відповідних судових рішень з цього приводу, господарському суду не надано.

З зазначеного вище суд вбачає, що на виконання умов договору оренди, зокрема пункту 5.10, між позивачем та відповідачем було укладено договір про відшкодування земельного податку.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року внесено зміни в податковий кодекс України, зокрема в статтю 265 Податкового кодексу України.

Згідно статті 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку, плати за землю.

З зазначеного вище суд вбачає, що зазначеними змінами до складу податку на майно внесено податок на нерухоме майно відмінний від земельного податку.

Отже, у власників нерухомого майна (в тому числі і у позивача) з 01 січня 2015 року виник обов'язок оплатити такий податок.

Враховуючи зазначене, позивач направив на адресу відповідача договір від 22 травня 2015 року про відшкодування податку на нерухоме майно № 691 (а.с. 49 - 50), відповідно до пункту 1.2 орендар (відповідач) відшкодовує податок на нерухоме майно з 01 січня 2015 року до 31 жовтня 2015 року - дати закінчення терміну дії договору оренди державного майна від 30 грудня 2009 року № 785/2009.

Однак, відповідач повернув даний договір супровідним листом без підпису.

У зв'язку з чим позивачем було сплачено податок на нерухоме майно в сумі 30 925 грн. 94 коп. (а.с. 11).

Щодо позовної вимоги про визнання укладеним договору від 22 травня 2015 року № 691 суд зазначає наступне.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 3, статті 627 ЦК України, встановлено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписом статті 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно - правовими актами щодо окремих видів договорів.

Однією з загальних засад цивільного законодавства згідно зі статті 3 ЦК України є свобода договору.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до частини 1 статті 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк.

Обов`язок належного виконання зобов`язання також встановлений частиною 1 статті 193 ГК України.

Згідно статті 174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і статті 173 ГК України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно статті 525 ЦК України, частини 7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України, статті 202 ГК України зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

З зазначеного вище суд вбачає, що сторони вільні в укладенні договорів, визначенні (погодженні) його умов, учасники правочину, вправі реалізували свої права на набуття цивільних прав та обов'язків шляхом укладання (підписання) правочину, відповідає внутрішній волі сторін.

Отже, у відповідності до наведених вище норм права, ніхто не може бути зобов'язаний до укладання договору.

З матеріалів справи та норм чинного законодавства судом встановлено, що обов'язок оплати податку на нерухомість покладений на власників майна, тобто на позивача.

Договором оренди, сторони не передбачили оплати відповідачем податку на нерухомість, оскільки такого податку на момент укладання договору не існувало.

Тому, питання щодо оплати такого податку відповідачем чи позивачем, вирішується за домовленістю сторін, в загальному порядку.

Оскільки сторони не дійшли згоди, щодо врегулювання даного питання, а норми закону не передбачають обов'язку оплати податку саме орендарем, відтак, суд не вбачає підстав для визнання укладеним договору від 22 травня 2015 року № 691 про відшкодування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об'єкти бази ОСОБА_3, що перебувають в оренді.

Окрім того, судом встановлено, що Договір оренди державного майна від 30 грудня 2009 року припинив свою дію 31 жовтня 2015 року.

На момент розгляду даної справи доказів того, що між Сторонами існюють договірні зобовязання по оренді державного майна матеріали справи не містять.

Приймаючи рішення судом враховано, що постановою Господарського суду Рівненської області від 14 серпня 2014 року у справі № 918/1079/14 визнано банкрутом Дочірнє підприємство "Західно-Українське монтажне управління" Відкритого акціонерного товариства "Південтеплоенергомонтаж" (34400, Рівненська обл., м. Кузнецовськ, Будмайданчик) та відкрито ліквідаційну процедуру ОСОБА_1 підприємства "Західно-Українське монтажне управління" Відкритого акціонерного товариства "Південтеплоенергомонтаж" (34400, Рівненська обл., м. Кузнецовськ, Будмайданчик).

Відповідно до статті 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (на момент спірних правовідносин) з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо.

Отже, визнання укладеним договору від 22 травня 2015 року № 691 про відшкодування податку на нерухоме майно, не матиме на меті захисту майна банкрута або забезпечення його збереження у належному стані та порушує принцип свободи договору.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами частини 2 статті 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи усе вищезазначене суд відмовляє Державному підприємству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" в частині визнання договору № 691 "Про відшкодування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об'єкти бази ОСОБА_3, що перебувають в оренді" від 22 травня 2015 року укладеним з 22 травня 2015 року.

Оскільки судом відмовлено в частині позову, щодо визнання укладеним договору, відтак відсутні правові підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача 30 925 грн. 94 коп., тому суд в цій частині позову відмовляє.

Отже, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" не довело суду належними та допустимими доказами позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 18 липня 2016 року № 001-15/452, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність даного позову, у звязку з чим у його задоволенні слід відмовити.

Згідно статті 49 ГПК України у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, судовий збір покладається на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін.

Відповідно до статті 49 ГПК України, враховуючи те, що в задоволенні позову відмовлено, витрати по сплаті судового збору в сумі 2 756 грн. 00 коп. залишаються за позивачем.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено "05" вересня 2016 року

Суддя Торчинюк В.Г.