ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2016р. Справа№ 914/1555/16

За позовом: Приватного підприємства «Автомагістраль», с.Синяк Київська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у західному регіоні фірми «Західтрансбуд», м. Львів,

про стягнення 330 016, 42 грн.

В судове засідання зявились:

від позивача: ОСОБА_1 - представник

від відповідача: ОСОБА_2 представник

Суддя Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання Кравець О.І.

Суть спору: Подано позов Приватного підприємства «Автомагістраль» до Товариства з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у західному регіоні фірми «Західтрансбуд» про стягнення 330 016, 42 грн.

Представник позивача позов підтримав, просив задоволити позовні вимоги з мотивів наведених в позовній заяві, матеріалах справи та поясненнях наданих в судовому засіданні.

Представник відповідача проти позовних вимог в частинні нарахування інфляційних витрат заперечив з приводу їх неправильного нарахування та зазначив, що дана сума позовних вимог перевищує в розмірі 32 885,60 грн. та призводить до завищеного стягнення судового збору.

В судовому засіданні 23.08.2016 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

Приватним підприємством «Автомагістраль» було поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у західному регіоні фірма «Західтрансбуд» товарно-матеріальні цінності, а саме: згідно видаткової накладної № 261 від 31.10.203 р. на суму 9 542,16 грн.; видаткової накладної № 271 від 27 листопада 2013 р. на суму 14 615,17 грн.; видаткової накладної № 295 від 29 листопада 2013 року на суму 11 735,76 грн.; видаткової накладної № 306 від 16 грудня 2013 р. на суму 53 553,52 грн.; видаткової накладної № 307 від 18 грудня 2013 р. на суму 19 823,80 грн.; видаткової накладної № 315 від 31 грудня 2013 р. на суму 59 440,00 грн.

Однак, відповідач за вище зазначений та ним отриманий товар оплати по даний час не здійснив чим спричинив виникнення заборгованості перед позивачем в сумі 168 710,41 грн.

Станом на час розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем складає 168 710,41 грн., яку ПП «Автомагістраль» просить стягнути з ТзОВ з транспортного будівництва у західному регіоні фірми «Західтрансбуд».

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховані три відсотки річних в розмірі 12 284,58 грн. та інфляційні втрати в розмірі 149 021,43 грн.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вже зазначалося раніше, в період з 31.10.2013 року по 31.12.2013 року позивачем відповідачу було поставлено товар на загальну суму 168 710,41 грн., що підтверджується видатковими накладними, які пропечатані та підписані повноважним представником ТзОВ з транспортного будівництва у західному регіоні фірми «Західтрансбуд».

Як вбачається із матеріалів справи та позовних вимог, свої зобовязання відповідач не виконав чим спричинив виникнення заборгованості в сумі 168 710,41 грн.

Враховуючи, що вказані взаємовідносини були без договірними наявність зобовязання у покупця щодо оплати товару випливає із змісту частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, згідно якої покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Таким чином строк оплати товарно-матеріальних цінностей закінчився в день їх отримання за кожною видатковою накладною окремо.

Відповідач оплату товарно-матеріальних цінностей до цього часу не здійснив, а тому станом на 27 травня 2016 року заборгованість відповідача на користь позивача за отримані товарно-матеріальні цінності становить 168 710,41 грн. та підлягає до стягнення.

Нормами ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання, а саме: сплата суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми.

За несвоєчасне виконання позадоговірних зобовязань позивачем нараховані інфляційні втрати в розмірі 149 021,43 грн. та три відсотки річник в розмірі 12 284,58 грн. Згідно проведеного судом перерахунку, за спірний період розмір трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань та підлягає до стягнення з відповідача в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач докази оплати боргу станом на день винесення рішення не подав, проти позову заперечив лише в частинні неправильного нарахування індексу інфляції, які судом до уваги не беруться у звязку з їх безпідставністю, а відтак суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Судові витрати слід віднести на відповідача в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись 3,4,41,42,43, 44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,82,84,85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у західному регіоні фірми «Західтрансбуд» (79044, м. Львів, вул. Мельника, 8, ) на користь Приватного підприємства «Автомагістраль» (07351, Київська область, Вишгородський район, с. Синяк, вул. Київська, 68, ) 168 710,41 грн. основного боргу, 12 284,58 грн. 3% річних, 149 021,43 грн. інфляційних втрат та 4 950,25 грн. судового збору.

3. Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду.

Наказ видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 29.08.2016 року.

Суддя Березяк Н.Є.