ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2016р. Справа№ 914/131/16

За позовом: Першого заступника військового прокурора Західного регіону України, м.Львів в інтересах держави в особі органів, уповноважених здійснювати функції у спірних правовідносинах, -

позивача: Міністерства оборони України, м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЗАХІДАВТОСПЕЦМАШ», м.Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Головне представництво замовника №4762, м.Львів

про стягнення 2180558,77грн.

Головуючий суддя Щигельська О.І.

Суддя Мороз Н.В.

Суддя Петрашко М.М.

при секретарі Зарицькій О.Р.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від позивача: ОСОБА_2 представник за довіреністю

від відповідача: ОСОБА_3 представник за довіреністю

від третьої особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 представник за довіреністю

Суть спору: позов заявлено Першим заступником військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах, - Міністерства оборони України, м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЗАХІДАВТОСПЕЦМАШ», м.Львів про стягнення 2084431,10грн.

Ухвалою суду від 16.01.2016р. порушено провадження у справі, за клопотанням прокурора відстрочено сплату судового збору до винесення рішення по справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 03.02.2016р. Ухвалою суду від 03.02.2016р. розгляд справи відкладено на 17.02.2016р. у звязку з неявкою відповідача. В судовому засіданні 17.02.2016р. оголошено перерву до 02.03.2016р. для надання можливості відповідачу подати відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 02.03.2016р. залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головне управління замовника 4762, строк вирішення спору за клопотанням позивача продовжено на 15 днів та відкладено розгляд справи на 16.03.2016р. В судовому засіданні 16.03.2016р. оголошено перерву до 23.03.2016р. для надання можливості прокурору та позивачу надати письмові пояснення. Ухвалою суду від 23.03.2016р. прийнято заяву прокурора про збільшення розміру позовних вимог (вх.№1676/16 від 23.03.2016р.), якою до стягнення заявлено 1599999,90грн. кошти попередньої оплати, 207999,99грн. пені, 111999,99грн. штрафу та 260558,89грн. штрафу, призначено колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів.

Внаслідок автоматизованого розподілу, проведеного у відповідності до ст.2-1 ГПК України, у склад колегії увійшли головуючий суддя Щигельська О.І., судді: Мазовіта А.Б., Сухович Ю.О. Ухвалою суду від 24.03.2016р. справу прийнято до провадження вказаною колегією суддів та призначено до розгляду на 25.04.2016р. Ухвалою суду від 25.04.2016р. розгляд справи відкладено на 18.05.2016р. Ухвалою суду від 18.05.2016р. розгляд справи відкладено на 24.05.2016р. для надання можливості учасникам судового процесу подати додаткові документи на підтвердження своїх вимог та заперечень.

У звязку з відпусткою судді Мазовіти А.Б., що унеможливила його участь в судовому процесі, проведено повторний автоматизований розподіл у відповідності до ст.2-1 ГПК України, внаслідок якого у склад колегії увійшов суддя Кидисюк Р.А. Ухвалою суду від 24.05.2016р. розгляд справи відкладено на 08.06.216р. у звязку з неявкою відповідача. Ухвалою суду від 08.06.2016р. розгляд справи відкладено на 04.07.2016р. у звязку з витребуванням додаткових документів. В судовому засіданні 04.07.2016р. оголошено перерву до 13.07.2016р. для надання можливості сторонам ознайомитись з поданими відповідачем документами та матеріалами справи.

У звязку з відпусткою судді Сухович Ю.О., що унеможливила її участь в судовому процесі, 13.07.2016р. проведено повторний автоматизований розподіл, внаслідок якого у склад колегії увійшов суддя Петрашко М.М.

В судовому засіданні 13.07.2016р. оголошено перерву до 18.07.2016р. для надання можливості сторонам ознайомитись з поданими поясненнями. В судовому засіданні 18.07.2016р. оголошено перерву до 20.07.2016р. Ухвалою суду від 20.07.2016р. розгляд справи відкладено на 10.08.2016р. у звязку з неявкою представника відповідача.

У звязку з перебуванням судді Петрашка М.М. у відпустці, що унеможливило його участь в судовому процесі, 09.08.2016р. проведено повторний автоматизований розподіл, внаслідок якого у склад колегії увійшла суддя Сухович Ю.О.

В судовому засіданні 10.08.2016р. оголошено перерву до 22.08.2016р. для надання можливості суду ознайомитись із поданими документами. В судовому засіданні 22.08.2016р. оголошено перерву до 29.08.2016р. для надання можливості відповідачу подати додаткові документи.

У звязку з перебуванням суддів Сухович Ю.О. та Кидисюка Р.А. у відпустці, що унеможливило їх участь в судовому процесі, 29.08.2016р. проведено повторний автоматизований розподіл, внаслідок якого у склад колегії увійшли судді Мороз Н.В. та Петрашко М.М.

Представникам учасників судового процесу розяснено права згідно ст. 20, 22, 27, 29 ГПК України.

Прокурор та представник позивача в судове засідання 29.08.2016р. зявився, позовні вимоги підтримав повністю з підстав, вказаних, зокрема, у позовній заяві та поясненнях (вх.№8632/16 від 02.03.2016р.; вх.№10674/16 від 16.03.2016р.; вх.№12901/16 від 25.03.2016р.; вх.№29519/16 від 12.07.2016р.; вх.№29926/16 від 13.07.2016р.). Просив позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання 29.08.2016р. зявився, долучив до матеріалів справи додаткові документи (вх.№34103/16 від 22.08.2016р., вх.№34337/16 від 25.08.2016р., вх.№35569 від 29.08.2016р.) проти задоволення позову заперечив з мотивів, наведених, зокрема, у поданих запереченнях (вх.№8570/16 від 01.03.2016р.), поясненнях (вх.№27680/16 від 30.06.2016р.), додаткових запереченнях (вх.№29322/16 від 11.07.2016р.; вх.№29944/16 від 15.07.2016р.), додаткових поясненнях (вх.№32509/16 від 05.08.2016р.). У задоволенні позову просив відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача в судове засідання 29.08.2016р. зявився, позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у поясненнях (вх.№10675/16 від 16.03.2016р.; вх.№29680/16 від 13.07.2016р.), просив позов задоволити.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, в яких достатньо доказів для прийняття рішення по суті спору, у відповідності до ч.3 ст.4-3 ГПК України, судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, у звязку із чим передбачені у ст.77 ГПК України підстави для відкладення розгляду справи не вбачаються.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, судом встановлено таке.

Між Міністерством оборони України (позивач по справі, замовник за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРЗАХІДАВТОСПЕЦМАШ» (відповідач по справі, виконавець за договором) укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти №294/15/88 від 27.15.2015р., за яким виконавець зобов'язався у 2015 році надати послуги замовникові з технічного обслуговування та ремонтування інших автотранспортних засобів (45.20.2) (Послуги з капітального ремонту автомобільної техніки та спеціальної автомобільної техніки Збройних Сил України марок ЛАЗ-695, 699) (далі - автомобільна техніка), за номенклатурою, у кількості, в терміни та за цінами, які зазначені у Календарному плані надання послуг (додаток 1 до договору), що є невід'ємною частиною цього договору, а замовник прийняти та оплатити ці послуги (п.1.1). Всього за цим договором капітальному ремонту підлягає 17 одиниць ЛАЗ-695, 699 (п.1.2).

У п.3.1 договору визначено, що його ціна становить - 5439999,66грн., в тому числі податок на додану вартість - 906666,61грн., за загальним фондом КПКВ 2101020/7, КЕКВ 3132, стаття 3640 кошторису Міністерства оборони України. У п.3.2 договору сторони погодили, що в ціну послуг з капітального ремонту автомобільної техніки, включена вартість запасних частин, нових автомобільних акумуляторних батарей та шин, сировини і матеріалів, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, які необхідні для проведення ремонту. Згідно з п.3.4 договору, його ціна є граничною і не може бути перевищена виконавцем, таке перевищення оплаті замовником не підлягає.

За умовами договору, замовник оплачує надані послуги, які передбачені календарним планом надання послуг (додаток 1 до договору), за договірною ціною, погодженою сторонами та зафіксованою у протоколі погодження договірної (фактичної) ціни послуг (додаток 3 до договору) (п.3.6). Замовник здійснює розрахунки з виконавцем за фактично надані послуги протягом двадцяти банківських днів з дати підписання замовником акту приймання наданих послуг, який являється невід'ємною частиною цього договору (зразок - додаток 4 до договору), відповідно до наданих виконавцем рахунків, при наявності документів передбачених п.4.2 договору, у разі надходження коштів на рахунки Міністерства оборони України. Розрахунки із співвиконавцями, постачальниками здійснюється виконавцем за власний рахунок (п.4.1). Замовник має право здійснювати попередню оплату за договором у разі надходження коштів на рахунки Міністерства оборони України (п.4.4). За письмовим погодженням між сторонами, відповідно до належним чином оформленого Рішення Міністра оборони України, з метою виконання завдань щодо відсічі збройної агресії, забезпечення недоторканості державного кордону та захисту держави в умовах особливого періоду та у період проведення антитерористичної операції, замовник має право здійснювати попередню оплату у розмірі до 70 відсотків від ціни Договору терміном на шість місяців (але не пізніше терміну надання послуг за Договором) згідно абзацу 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014р. №117 «Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти» (зі змінами) (п.4.5).

Так, на підставі платіжного доручення №294/137 Стаття 3640 вид 11 Рішення МОУ №13206/з від 14.07.2015р. Міністерством оборони України 23.07.2015р. здійснено передоплату за послуги капітального ремонту автомобільної техніки та спеціальної автомобільної техніки марок ЛАЗ-695, 699 згідно рахунку-фактури №СФ-0000027 від 20.07.2015р. до договору 294/15/88 від 27.15.2015р. в розмірі 1599999,90грн. Факт отримання вказаних коштів відповідачем підтверджено.

У п.4.5 договору встановлено, що виконавець у строк не пізніше терміну надання послуг, після отримання попередньої оплати, повинен надати замовнику документи, що підтверджують фактичне надання послуг або повернути невикористані кошти на рахунок замовника.

Так, календарним планом надання послуг з технічного обслуговування та ремонтування інших автотранспортних засобів (послуги з капітального ремонту ЛАЗ 695, 699) (додаток №1 до договору) встановлено, що І етап триває до 25.09.2015р. й передбачає надання 5 шт. автомобільної техніки до 22.06.2015р. із терміном виконання робіт до 25.08.2015р., ІІ етап до 15.10.2015р. із наданням 6 шт. автомобільної техніки до 15.08.2015р. із терміном виконання робіт до 31.10.2015р., та ІІІ етап до 30.11.2015р. із наданням 6 шт. автомобільної техніки до 15.10.2015р. із терміном виконання робіт до 30.11.2015р.

За умовами договору, приймання автомобільної техніки для проведення капітального ремонту здійснюється виконавцем (представником виконавця) з залученням ГПЗ №4762 у відповідності до вимог «Інструкції по обліку і зберіганню ремонтного фонду та відремонтованої Автомобільної техніки на авторемонтних підприємствах Міністерства оборони», введеної в дію наказом Міністра оборони від 1980 року №210 та у відповідності з «Інструкцією про порядок передачі озброєння, військової техніки і майна в ремонт», затвердженої наказом Міністра оборони України від 31.07.2012р. №505 (п.5.2). Передача автомобільної техніки в капітальний ремонт здійснюється представниками замовника, за нарядами (форма 5 «Тимчасового Керівництва з обліку озброєння, техніки, майна та інших матеріальних засобів у Збройних Силах», затвердженого наказом Міністра оборони України від 01.12.2010р. №690), виданих Центральним автомобільним управлінням Збройних Сил України Озброєння Збройних Сил України (п.5.3).

Прокурор та позивач стверджують, що протягом І та ІІ етапів передано та досі перебувають на капітальному ремонті у ТзОВ «УКРЗАХІДАВТОСПЕЦМАШ» 6 одиниць техніки, а саме автобус ЛАЗ-699 (кузов 30068), ЛАЗ-695 (кузов 66938), ЛАЗ-699 (кузов 25048), ЛАЗ-695 (кузов V0175872), ЛАЗ-699 (кузов Y0035155) та ЛАЗ-695 (шасі 81633). Надання вказаного ремонтного фонду підтверджується нарядами №434 від 28.05.2015р., №435 від 28.05.2015р., №439 від 29.05.2015р., №498 від 19.06.2015р., №541 від 16.07.2015р. та №601 від 17.08.2015р., а також відповідними актами приймання-передачі.

У договорі сторонами погоджено, що виконавець письмово, не пізніше ніж за три доби, повідомляє замовника про дату закінчення капітального ремонту автомобільної техніки. Замовник у термін десяти робочих днів після одержання повідомлення забезпечує прибуття до виконавця представників замовника для приймання автомобільної техніки (п.5.16). Приймання автомобільної техніки після проведення капітального ремонту здійснюється власними силами та засобами представника замовника у відповідності до вимог нормативно-технічної документації на здачу автомобільної техніки в ремонт та її видачу з ремонту та оформляється актом приймання-передавання автомобільної техніки (додаток 3 до договору), який підписується уповноваженими особами виконавця і представника замовника. Акт приймання-передавання автомобільної техніки складається у 4-х примірниках три примірника для замовника, та один для виконавця (п.5.17). Приймання-передавання автомобільної техніки представнику замовника, після надання послуг, здійснюється представником виконавця за участю представника ВТК виконавця та ГПЗ №4762 на території виконавця, з попереднім оформленням документації автомобільної техніки та внесенням відповідних записів у паспорти (формуляри) автомобільної техніки, з обов'язковою відміткою ВТК виконавця та ГПЗ №4762. При прийманні наданих послуг комісія керується умовами цього договору (п.5.18).

Прокурор та представник позивача стверджують, що всупереч умовам договору, капітальний ремонт вказаних транспортних засобів у визначений договором термін відповідачем не здійснено, документи, що підтверджують фактичне використання коштів не надано, кошти попередньої оплати на рахунок замовника не повернуто, чим порушено інтереси держави.

Зазначене зумовило звернення Першого заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах, - Міністерства оборони України із позовом до суду про стягнення з ТзОВ «УКРЗАХІДАВТОСПЕЦМАШ» 1599999,90грн. коштів попередньої оплати, 207999,99грн. пені, 111999,99грн. штрафу та 260558,89грн. штрафу, нарахованих на підставі договору.

Водночас, відповідач стверджує, що ним, при виконанні передбачених договором робіт, фактично понесено витрати, що перевищують розмір здійсненої позивачем попередньої оплати, що підтверджується відповідними документами. Окрім цього, звернув увагу на те, що позивачем допущено прострочення надання ремонтного фонду, відтак, проти проведеного позивачем та прокурором нарахування штрафу та пені заперечив з огляду на їх безпідставність, зазначивши, що ними необґрунтовано визначено вартість ремонту окремо взятої одиниці автомобільної техніки, переданої на ремонт.

Підтримуючи позовні вимоги, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, звертає увагу на те, що надані суду розрахунково-калькуляційні матеріали (далі РКМ) не погоджено ГПЗ №4762 у встановленому договором порядку, а тому не можуть розглядатися як правова підстава для оплати робіт та послуг.

При вирішені спору суд виходив з такого.

Згідно ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є зокрема договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за зобов'язанням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Строки виконання роботи або її окремих етапів, як визначено ч.1 ст.846 ЦК України, встановлюються у договорі підряду.

Згідно ч.1 ст.853 ЦК України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Також ч.1 ст.854 ЦК України встановлено, що якщо за договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або її окремих етапів, замовник зобовязаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як встановлено ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні норми містяться і в Господарському кодексі України.

Суд звертає увагу на те, що на виконання умов договору в частині надання ремонтного фонду, замовником передавалась автомобільна техніка, частину із якої повернуто виконавцем на підставі актів дефектування. Так, за умовами договору, на підставі проведеного дефектування приймається рішення щодо порядку виконання ремонту та у разі необхідності заміни непридатних та вибракуваних базових деталей (п.5.9). У разі, якщо за результатами дефектування буде встановлено, що зразок автомобільної техніки не підлягає ремонту, виконавець зобов'язується повернути його замовнику у зібраному стані та у комплектності, яка була зазначена у акті приймання-передавання у термін не пізніше 10 діб після проведення дефектування, про, що повідомляє замовника. При цьому складається висновок щодо непридатності зразка автомобільної техніки до ремонту, який підписується членами комісії по дефектуванню автомобільної техніки (п.5.10).

Водночас, позивачем передано, а відповідачем прийнято для проведення робіт із капітального ремонту автобуси ЛАЗ-699 (кузов 30068), ЛАЗ-695 (кузов 66938), ЛАЗ-699 (кузов 25048), ЛАЗ-695 (кузов V0175872), ЛАЗ-699 (кузов Y0035155) та ЛАЗ-695 (шасі 81633). Зважаючи на дату фактичного передання такої техніки для проведення підрядних робіт згідно актів приймання-передавання, суд приходить до висновку, що автобуси ЛАЗ-699 (кузов 30068), ЛАЗ-695 (кузов 66938), ЛАЗ-699 (кузов 25048) передано у І етапі, ЛАЗ-695 (кузов V0175872), ЛАЗ-699 (кузов Y0035155) у ІІ етапі та ЛАЗ-695 (шасі 81633) у ІІІ етапі.

Щодо заперечень відповідача про те, що йому не передано автобусів у тій загальній кількості, що передбачено договором, суд зазначає, що договором встановлено обовязок замовника замінити зразок автомобільної техніки, який не підлягав ремонту у термін не пізніше 30 діб до завершення дії договору (п.5.10). Водночас, виконавець зобовязаний повідомити замовника про факти порушення термінів поставки та відповідності ремонтного фонду умовам договору, які підтверджені ГПЗ №4762, не пізніше трьох діб з дати виникнення порушення (п.5.4). В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про належне повідомлення позивача про необхідність замінити повернуті за результатами дефектування зразки автомобільної техніки, а відтак, відповідач не може посилатись на зазначене як на прострочення кредитора, що зумовило порушення термінів виконання робіт. Суд також приходить до висновку, що такі обставини не впливають на строк виконання підрядних робіт тієї автомобільної техніки, що була своєчасно та відповідно до умов договору передана замовником й прийнята виконавцем у визначених етапах. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які би свідчили про те, що відповідачем дотримано умов договору, виконано підрядні роботи із капітального ремонту зазначеної автомобільної техніки у терміни, встановлені календарним планом надання послуг (додаток 1 до договору), якість яких відповідає умовам, установленим розділом 2 цього договору (п.5.3.1). Крім того, в матеріалах справи відсутні докази повідомлення замовника про готовність до здавання виробів у строк не більше трьох робочих днів після завершення надання послуг у відповідності до п.5.3.2.

У відповідності до ст.193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Як вже зазначалось, у п.4.5 договору встановлено, що виконавець у строк не пізніше терміну надання послуг, після отримання попередньої оплати, повинен надати замовнику документи, що підтверджують фактичне надання послуг або повернути невикористані кошти на рахунок замовника. Так, відповідно до п.3.8 договору, виконавець повинен підготувати та направити на адресу ВП МО України РКМ в підтвердження понесених ним фактичних витрат та надати первинні підтверджуючі документи для перевірки ГПЗ №4762. ГПЗ № 4762 перевіряє їх обґрунтованість та за результатом своєї перевірки складає висновок щодо рівня фактичних витрат, який направляється замовнику. Висновок ГПЗ №4762 повинен бути наданий замовнику у терміни, визначені вимогами керівних документів від надання виконавцем документів, що підтверджують понесені ним фактичні витрати.

Хоч позивачем і подано суду калькуляційні матеріали з ремонту відповідних автобусів, відомості їх дефектування, наряди на відрядну роботу, накладні на передачу матеріалів у виробництво, журнали ордери по рахунках 20 «Виробничі запаси» та 22 «Малоцінні та швидкозношувані предмети», сертифікати й посвідчення відповідності та якості, декларації про відповідність вимогам, видаткові накладні тощо, проте, зазначені документи, зважаючи на встановлений договором порядок оформлення документації, не можуть вважати належними та допустимими доказами фактичного використання відповідачем коштів на капітальний ремонт автомобільної техніки. Зокрема, у своїх поясненнях ГПЗ №4762 звертає увагу на те, що наданий для огляду в судовому засіданні журнал предявлення покупних виробів для вхідного контролю на ТзОВ «УКРЗАХІДАВТОСПЕЦМАШ», інв.№64/20/15, підтверджує те, що ним, як уповноваженим представником замовника, у встановленому договором порядку, не погоджено надані для контролю та приймання РКМ, що підтверджується відсутністю відповідних відміток. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність доказів, які би свідчили про те, що відповідач у встановленому договором порядку звертався до ГПЗ №4762 про перевірку фактично понесених витрат із наданням відповідних первинних документів у визначені договором строки (п.3.8 договору). Надання таких документів в процесі судового вирішення спору не спростовує той факт, що відомості про фактичні витрати не надано замовнику у встановлені договором порядку та строки. В матеріалах справи також відсутні належні та допустимі докази, які би свідчили про своєчасне, в межах термінів встановлених календарним планом, виконання робіт із капітального ремонту автомобільної техніки, та їх подальше передання замовнику.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна вимога в частині повернення 1599999,90грн. попередньої оплати обґрунтована матеріалами справи, відповідачем не спростована та підлягає до задоволення, оскільки виконавцем, всупереч п.4.5 договору, після отримання попередньої оплати, не надано замовнику у встановлений строк документи, що підтверджують фактичне надання послуг, а також не повернуто кошти попередньої оплати, а також не доведено, що у встановленому договором порядку (п.3.8), отримані кошти витрачено відповідачем саме на придбання матеріалів, необхідних для виконання передбачених договором робіт. Водночас, суд звертає увагу на те, що повернення коштів попередньої оплати не звільняє замовника від обовязку оплатити виконані відповідачем роботи після їх належного приймання в порядку, визначеному договору та законом.

У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ст.230 ГК України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Відповідно до ч.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Водночас, ч.ч.1 ,2 ст.231 ГК України визначено, що законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Так, договором передбачено таку відповідальність виконавця за порушення зобовязань за договором: за порушення терміну виконання зобов'язання з виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (сім) відсотків вказаної вартості (п.7.2.2); у випадку не повернення попередньої оплати (її частини) або ненадання в зазначений термін звітних документів, що підтверджують факт виконання послуг, виконавець сплачує штрафні санкції у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення від суми невикористаних коштів (п.7.2.3).

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Суд також звертає увагу на розяснення, надані Пленумом Вищого господарського суду України у п.2.1 Постанови №14 від 17.12.2013р., про те, що застосування такого виду неустойки як штраф, до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Аналогічну позицію викладено й Верховним Судом України у постанові від 09.04.2012р. №3-88гс11, в якій зазначено, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

В той же час, згідно правової позиції Верховного Суду України у справі №6-2003цс15 (постанова від 21.10.2015р.), штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Беручи до уваги вищенаведені законодавчі положення та проаналізувавши умови укладеного між сторонами договору, суд приходить до висновку, що нарахування та сплата пені, як виду неустойки, передбачено сторонами за прострочення виконання робіт, передбачених договором, а нарахування та сплата штрафу, як виду неустойки, лише за умови допущення такого прострочення понад тридцять днів. Окрім цього, підставою для нарахування пені є також ненадання виконавцем звітних документів або не повернення коштів попередньої оплати у визначений термін, відтак, суд приходить до висновку про законність та підставність нарахування позивачем як пені, так і штрафу.

Беручи до уваги зауваження відповідача про те, що при проведенні відповідних нарахувань позивачем необґрунтовано визначено вартість ремонту однієї одиниці автомобільної техніки, суд звертає увагу на те, що при проведенні процедури закупівлі послуг за державний кошт сторонами погоджено вартість ремонту одного автобуса на рівні 319999,98грн. Так, п.3.7 договору передбачено, що у разі якщо фактичні витрати є нижчими в порівнянні з ціною договору, акцептованою замовником і вказаною у календарному плані (додаток 1 до договору), то ціна послуг та ціна договору зменшується, про що сторони укладають додаткову угоду до договору і протокол походження договірної ціни за фактичними витратами.

Відтак, перевіривши правомірність проведених нарахувань та провівши відповідний перерахунок, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення 111999,99грн. штрафу, нарахованих на підставі п.7.2.2 договору на суму 1599999,90грн. вартості робіт, виконання яких передоплачено позивачем та прострочено відповідачем; а також 260558,89грн. пені, нарахованих за період з 26.08.2015р. по 31.12.2015р. на підставі п.7.2.3 договору на суму своєчасно не повернутої попередньої оплати, зважаючи на відсутність в матеріалах справи документів, які би свідчили про надання відповідачем у визначений договором термін звітних документів, що підтверджують фактичне використання коштів протягом І етапу робіт. Водночас, вимога про стягнення пені, нарахованої на підставі п.7.2.2 договору підлягає, з огляду на фактичне надання позивачем ремонтного фонду та термінів виконання робіт в межах етапів, визначених календарним планом, а також беручи до уваги визначені позивачем періоди проведення таких нарахувань, частковому задоволенню на суму 132799,99грн., що нараховані за період з 26.08.2015р. по 31.12.2015р. на суму 959999,94грн. вартості робіт, виконання яких передоплачено позивачем та прострочено відповідачем у І етапі, та за період з 01.12.2015р. по 31.12.2015р. на суму 319999,98грн. вартості робіт автомобільної техніки переданої на ремонт в ІІІ етапі.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, суд, беручи до уваги ціну позову та встановлену п.п.1 п.2 ч.2 ст.4Законом України «Про судовий збір» розміру ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру, приходить до висновку, що витрати зі сплати судового збору в розмірі 31580,38грн. слід покласти на відповідача, а в решті, в розмірі 1128,00грн. на позивача, й зважаючи на надану при зверненні до господарського суду відстрочку сплати судового збору стягнути зазначені кошти в доход Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 116 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЗАХІДАВТОСПЕЦМАШ» (юридична адреса: м.Львів, проспект Чорновола, буд.17; поштова адреса: Львівська область, м.Дубляни, вул.Львівська, буд.16; ) на користь Міністерства оборони України (м.Київ, Повітрофлотський проспект, буд.6; код ЄДРПОУ 00034,90грн. попередньої оплати, 132799,99грн. пені, 111999,99грн. штрафу та 260558,89грн. пені.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЗАХІДАВТОСПЕЦМАШ» (юридична адреса: м.Львів, проспект Чорновола, буд.17; поштова адреса: Львівська область, м.Дубляни, вул.Львівська, буд.16; ) 31580,38грн. судового збору в доход Державного бюджету України.

4. Стягнути з Міністерства оборони України (м.Київ, Повітрофлотський проспект, буд.6; ) 1128,00грн. судового збору в доход Державного бюджету України.

5. Накази видати згідно ст.116 ГПК України.

6. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

7. Строк і порядок оскарження рішення суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 05.09.2016р.

Головуючий суддя Щигельська О.І.

Суддя Мороз Н.В.

Суддя Петрашко М.М.