ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2016 р. Справа №914/1012/16

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

при секретарі судового засідання Федорів Н.В.,

за участю представників:

від позивача (скаржника) ОСОБА_1

від відповідача ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», вих.№14/2-703 від 25.06.2016 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 14.06.2016 року (підписане 17.06.2016 року), суддя Іванчук С.В.

у справі №914/1012/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача Державного комунального підприємства «Стебниктеплокомуненерго», м. Стебник Львівської області

про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в :

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Державного комунального підприємства «Стебниктеплокомуненерго» про стягнення 639906,62 грн., з яких: 404853,62 грн. інфляційні нарахування, 40813,99 грн. 3% річних та 194239,01 грн. пеня.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 14.06.2016 року по справі №914/1012/16 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що уклавши договори про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію №565/30 від 02.10.2014 року та №1112/30 від 09.12.2014 року, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу від 18.12.2013 року №1379/14-ТЕ-21, а тому для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України та договором поставки природного газу необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договорами про організацію взаєморозрахунків, які діяли на момент розгляду справи і відповідно до пункту 15 яких сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору. Суд у рішенні зазначив, що оскільки оплата за договором №1379/14-ТЕ-21 від 18.12.2013 року купівлі-продажу природного газу відповідачем здійснена в порядку та строки, встановлені договорами про організацію взаєморозрахунків №565/30 від 02.10.2014 року та №1112/30 від 09.12.2014 року, відтак, нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних у визначені позивачем періоди за неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу є неправомірним та безпідставним. Поряд з тим, суд у рішенні посилається на постанови Верховного Суду України від 09.09.2014 року у справах №3-101гс14, №3-102гс14, №3-105гс14.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 14.06.2016 року по справі №914/1012/16 та прийняти нове рішення про задоволення позову: стягнення з Державного комунального підприємства «Стебниктеплокомуненерго» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 639906,62 грн. (з яких: 404853,62 грн. інфляційні нарахування, 40813,99 грн. 3% річних та 194239,01 грн. пеня). Зокрема, зазначає, що нарахування 3% річних, інфляційних втрат та пені поза межами дії договору про організацію взаєморозрахунків, тобто до його укладення, є правомірним. Поряд з тим, вказує, що загальна вартість переданого за договором природного газу складає 2979075,43 грн., з яких сума 1058246,94 грн. погашена відповідачем самостійно власними коштами. Одночасно, наголошує, що договори про організацію взаєморозрахунків не змінюють умов договору купівлі-продажу природного газу, а лише встановлюють джерело коштів, за рахунок яких буде погашена заборгованість за природний газ.

Представник позивача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 14.06.2016 року по справі №914/1012/16 та прийняти нове рішення про задоволення позову: стягнення з Державного комунального підприємства «Стебниктеплокомуненерго» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 639906,62 грн. (з яких: 404853,62 грн. інфляційні нарахування, 40813,99 грн. 3% річних та 194239,01 грн. пеня).

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема, зазначав, що уклавши договори про організацію взаєморозрахунків, сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу. Крім того, вказував, що відповідач не порушував строків проведення розрахунків, що передбачені договорами про організацію взаєморозрахунків, з огляду на що, нарахування 3% річних, інфляційних та пені вважає необґрунтованим та безпідставним.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 18 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (в тексті договору продавець) та Державним комунальним підприємством «Стебниктеплокомуненерго» (в тексті договору покупець) укладено договір №1379/14-ТЕ-21 купівлі продажу природного газу, відповідно до умов якого, а саме: п.1.1 продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, а покупець прийняти та оплатити природний газ на умовах цього договору.

Згідно з п.1.2 Договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями, національними творчими спілками та їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

Відповідно до п.п.2.1, 3.1 Договору продавець передає покупцеві з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 4371,0 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів: січень 917,9 тис. куб. м, лютий 830,5 тис. куб. м, березень 699,4 тис. куб. м, квітень 262,2 тис. куб. м, жовтень 218,5 тис. куб. м, листопад 612,0 тис. куб. м, грудень 830,5 тис. куб. м у пунктах приймання передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ, покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, повязану з правом власності на газ.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформляється актом приймання-передачі газу (п.3.3 Договору).

У пунктах 5.1, 5.2 Договору сторони погодили, що ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються Національною комісією регулювання електроенергетики України (НКРЕ). Ціна за 1000 куб. м природного газу становить 1118,974 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб.м природного газу 1118,974 грн., крім того ПДВ 17% - 190,226 грн., всього з ПДВ 1309,20 грн.

Оплата за газ здійснюється виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п.6.1 Договору).

У пункті 7.2 Договору сторони погодили, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 Договору, він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно з розділом 11 Договору останній набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Додатковою угодою №1 від 31.01.2014 року до договору купівлі-продажу природного газу №1379/14-ТЕ-21 від 18.12.2013 року сторони погодили п.5.2 Договору викласти з 01 січня 2014 року в наступній редакції: «Ціна за 1000 куб. м природного газу становить 1091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб.м. природного газу 1091,00 грн., крім того ПДВ 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ 1309,20 грн.».

На виконання умов Договору, за період з січня по грудень 2014 року позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ обсягом 2275,493 тис. куб. м на загальну суму 2979075,43 грн., що підтверджується актами приймання передачі природного газу, що містяться у матеріалах справи, а саме: від 31.01.2014 року на суму 835194,97 грн.; від 28.02.2014 року на суму 646227,67 грн.; від 31.03.2014 року на суму 444580,76 грн.; від 30.04.2014 року на суму 55164,45 грн.; від 31.10.2014 року на суму 93476,88 грн.; від 30.11.2014 року на суму 310796,22 грн.; від 31.12.2014 року на суму 593634,48 грн.

Відтак, позивач поставив відповідачу у 2014 році природний газ за договором №1379/14-ТЕ-21 від 18.12.2013 року на загальну суму 2 979 075,43 грн.

Як зазначає позивач, відповідач розраховувався за поставлений у 2014 році природний газ невчасно та не в повному обсязі.

Судом встановлено, що 02 жовтня 2014 року між Територіальним органом Казначейства у Львівській області (сторона перша), Департаментом фінансів Львівської облдержадміністрації (сторона друга), Фінансовим управлінням Дрогобицької міської ради (сторона третя), Державним комунальним підприємством «Стебниктеплокомуненерго» (сторона четверта) та Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (сторона остання) підписано Договір №565/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п.2 ст.16 ЗУ «Про державний бюджет України на 2014 рік»).

Відповідно до п.2 вказаного Договору сторони погодили перелік підприємств, установ та організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків та послідовність виконання сторонами договору.

Так, згідно з п.7 Договору Державне комунальне підприємство «Стебниктеплокомуненерго» перераховує на рахунок Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» кошти у сумі 1306688,67 грн., у тому числі податок на додану вартість 217781,45 грн., для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2014 рік згідно з договором від 18 грудня 2013 року №1379/14-ТЕ-21.

Договір про організацію взаєморозрахунків №565/30 від 02.10.2014 року набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Договір є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування (пункти 13, 14 Договору).

27 листопада 2014 року на виконання умов договору №565/30 від 02.10.2014 року відповідачем сплачено на рахунок позивача кошти в розмірі 1306688,67 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку, долученою до матеріалів справи. В графі «призначення платежу» зазначено: «Пг.зб. за сп.пр.газ за 2014р. зг.дог. від 18.12.2013р. №1379/14-ТЕ-21 ПКМУ №30 29.01.14р. п.24 ст.14 та п.2 ст.16 ЗУ Про ДБУ на 2014р. дог.№565/30 від 02.10.2014 в т.ч. ПДВ 217781,45».

В подальшому, 09 грудня 2014 року між Територіальним органом Казначейства у Львівській області (сторона перша), Департаментом фінансів Львівської облдержадміністрації (сторона друга), Фінансовим управлінням Дрогобицької міської ради (сторона третя), Державним комунальним підприємством «Стебниктеплокомуненерго» (сторона четверта) та Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (сторона остання) підписано Договір №1112/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п.2 ст.16 ЗУ «Про державний бюджет України на 2014 рік»).

Відповідно до п.2 вказаного Договору сторони погодили перелік підприємств, установ та організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків та послідовність виконання сторонами договору.

Так, згідно з п.7 Договору Державне комунальне підприємство «Стебниктеплокомуненерго» перераховує на рахунок Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» кошти у сумі 614139,82 грн., у тому числі податок на додану вартість 102356,64 грн., для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором від 18 грудня 2013 року №1379/14-ТЕ-21 за 2014 рік.

Договір про організацію взаєморозрахунків №1112/30 від 09.12.2014 року набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Договір є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування (пункти 13, 14 Договору).

22 грудня 2014 року на виконання умов договору №1112/30 від 09.12.2014 року відповідачем сплачено на рахунок позивача кошти в розмірі 614139,82 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку, долученою до матеріалів справи. В графі «призначення платежу» зазначено: «Заб.за спож.пр.газ зг.дог. від 18.12.2013р. №1379/14-ТЕ-21 за 2014 п.24 ст.14 та п.2 ст.16 ЗУ Про ДБУПКМУ №30 дог 1112/30 від 09.12.2014 ПДВ- 102356,64грн.».

Відповідно до п.п.2 п.10 вказаних вище договорів про організацію взаєморозрахунків, з метою виконання договорів сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Згідно з п.15 договорів про взаєморозрахунки сторони засвідчили, що після виконання договорів вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Державного комунального підприємства «Стебниктеплокомуненерго» про стягнення 639906,62 грн., з яких: 404853,62 грн. інфляційні нарахування, 40813,99 грн. 3% річних та 194239,01 грн. пеня, нараховані у звязку з невчасною оплатою поставленого природного газу згідно з договором купівлі-продажу природного газу №1379/14-ТЕ-21 від 18.12.2013 року.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до вимог ст.ст.526, 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Вимогами ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п.1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, згідно з ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, серед іншого, неустойкою.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Як зазначалось вище, у пункті 7.2 Договору сторони погодили, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 Договору, він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Разом з тим, слід зазначити, що 29 січня 2014 року, на виконання ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014 рік», Кабінетом міністрів України прийнято постанову №30, якою затверджено Порядок та умови надання у 2014 році субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Пунктом 4 наведеної вище Постанови визначено, що підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію населенню або надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості.

З огляду на наведене, уклавши договори про організацію взаєморозрахунків, сторони змінили порядок та строк проведення розрахунків за поставлений природний газ відповідно до договору купівлі-продажу №1379/14-ТЕ-21 від 18.12.2013 року.

При цьому, для застосування в даному випадку санкцій, передбачених п.7.2 договору купівлі-продажу природного газу №1379/14-ТЕ-21 від 18.12.2013 року та наслідків за порушення грошового зобов'язання, встановлених частиною другою статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата за природний газ була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених у договорах про організацію взаєморозрахунків, відповідно до яких сторони змінили порядок і строки проведення розрахунків за природний газ, та засвідчили, що після виконання договорів не матимуть одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Слід зазначити, що відповідач здійснив розрахунки за природний газ в повному обсязі у порядку та строки, передбачені договорами про організацію взаєморозрахунків №565/30 від 02.10.2014 року та №1112/30 від 09.12.2014 року, що виключає можливість застосування до відповідача відповідальності, передбаченої п.7.2 договору купівлі-продажу природного газу №1379/14-ТЕ-21 від 18.12.2013 року та наслідків за порушення грошового зобов'язання, встановлених частиною другою статті 625 ЦК України.

Вказаного висновку також дійшов Верховний господарський суд у постанові судової палати у господарських справах від 11 листопада 2015 року у справі №3-968гс15.

У відповідності до ч.1 ст.111-28 ГПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із ст.33 ГПК України кожна з сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем такі обставини не доведено.

Враховуючи все наведене вище, беручи до уваги те, що оплата за договором купівлі-продажу №1379/14-ТЕ-21 від 18.12.2013 року природного газу здійснена відповідачем в порядку та строки, встановлені договорами про організацію взаєморозрахунків №565/30 від 02.10.2014 року та №1112/30 від 09.12.2014 року, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для застосування до відповідача наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України та пунктом 7.2 договору купівлі-продажу природного газу №1379/14-ТЕ-21 від 18.12.2013 року, відтак місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Державного комунального підприємства «Стебниктеплокомуненерго» про стягнення 639906,62 грн., з яких: 404853,62 грн. інфляційні нарахування, 40813,99 грн. 3% річних та 194239,01 грн. пеня, нараховані у звязку з невчасною оплатою поставленого природного газу згідно з договором купівлі-продажу природного газу №1379/14-ТЕ-21 від 18.12.2013 року.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення господарський суд повно і всебічно перевірив всі обставини справи, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення.

З огляду на наведене, доводи скаржника про скасування рішення місцевого суду є безпідставними.

Рішення Господарського суду Львівської області від 14.06.2016 року по справі №914/1012/16 прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний господарський суд не вбачає.

Судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду, в порядку ст.49 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.101, 103, 105 ГПК України, суд,

постановив:

Рішення Господарського суду Львівської області від 14.06.2016 року по справі №914/1012/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи №914/4448/15 повернути до Господарського суду Львівської області.

Повну постанову складено 01.09.2016 року

Головуючий-суддя Якімець Г.Г.

Судді Бойко С.М.

ОСОБА_3