УХВАЛА

15.08.2016Справа № 918/485/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Городоцький завод "Будматеріали"
доПублічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні
відповідачаПублічне акціонерне товариство «Рівнеобленерго»
провизнання припиненим договору іпотеки, усунення перешкод у розпорядженні майном
Суддя Яковенко А.В.

Представники сторін:

від позивачане з'явився
від відповідачаНовиков О.Є.
від третьої особиСократова А.О.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Городоцький завод "Будматеріали" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Городоцький завод "Будматеріали" про визнання припиненим договору іпотеки, усунення перешкод у розпорядженні майном.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позичальник ТОВ «Інвестжитлобуд» за кредитним договором №730/008-ОК2С/1 від 06.03.2008 р. ліквідований, а тому вказаний кредитний договір є припиненим, у зв'язку з чим позивач посилаючись на Закон України «Про іпотеку» вважає, що іпотечний договір №730/008-ОК2С/1 від 06.03.2008 р. є припиненим.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14.05.2015 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 25.05.2015 р.

В судовому засіданні 25.05.2015 р. оголошено перерву до 02.06.2015 р.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 02.06.2015 р. справу №918/485/15 передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Згідно автоматизованої системи документообігу Господарського суду міста Києва справу №918/485/15 передано на розгляд судді Яковенко А.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2015 р. справу №918/485/15 прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 22.07.2013 р.

До Господарського суду міста Києва надійшов лист №918/485/15/3443/15, в якому Рівненський апеляційний господарський суд просить направити матеріали справи у зв'язку з надходженням апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 02.06.2015р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2015 Зупинити провадження у справі №918/485/15 до повернення її матеріалів з Рівненського апеляційного господарського суду.

До Господарського суду міста Києва з Вищого господарського суду України повернулись матеріали справи №918/485/15, постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 25.08.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 03.02.2016 ухвалу Господарського суду Рівненської області від 02.06.2015 залишено без змін.

До Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі у зв'язку із усуненням обставин, що зумовили зупинення справи №918/485/15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2016 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Городоцький завод "Будматеріали" про поновлення провадження у справі №918/485/15 задоволено, поновлено провадження у справі та призначено вказану справу до розгляду на 15.06.2016 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2016 р. продовжено процесуальний строк розгляду справи на 15 днів, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Рівнеобленерго» та відкладено розгляд справи на 25.07.2016 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2016 р. розгляд справи відкладено до 15.08.2016 р.

В судове засідання представник позивача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача в судове засідання 15.08.2016 р. з'явився, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третя особа в судове засідання 15.08.2016 р. з'явилася, подала клопотання про відкладення розгляду справи для надання часу на ознайомлення з матеріалами справи.

Суд ставить на обговорення наявність пункту 5.2 спірного договору, відповідно до якого розгляд спорів здійснюється в Постійно діючому Третейського суді при Асоціації українських банків.

Сторони в судовому засіданні 15.08.2016 р. не заперечували про розгляд справи в третейському суді та припиненні провадженні у справі.

При цьому, зміст Закону України "Про третейські суди" не містить аналогічного ст. 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" положення щодо вирішення спору господарським судом за відсутності заперечення однієї із сторін не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд дійшов висновку, про припинення провадження у справі з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом (ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражна угода визначається як угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв'язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер, чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

У зазначених нормах національного законодавства втілені зобов'язання України за міжнародними договорами як сторони Конвенції про визнання і виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 10 червня 1958 року) та Європейської конвенції про зовнішньоторговельний арбітраж (Женева, 21 квітня 1961 року). За повідомленням Міністерства закордонних справ України (лист від 07.02.2000 року № 4.3/8-067-137) вказані Конвенції набули чинності для України, відповідно, 10 січня 1961 року та 7 січня 1964 року.

Пунктом 1 ст. II Конвенції про визнання і виконання іноземних арбітражних рішень передбачено, що кожна з держав - учасниць визнає письмову угоду, за якою сторони зобов'язуються передавати до арбітражу всі або будь-які спори, що виникли між ними у зв'язку з будь-яким конкретним договірним чи іншим правовідношенням, об'єкт якого може бути предметом арбітражного розгляду. Згідно з пунктом 3 цієї статті суд держави - учасниці, якщо до нього надійшов позов з питання, щодо якого сторони уклали арбітражну угоду, повинен, на прохання однієї з сторін, направити сторони до арбітражу, якщо не визначить, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

При цьому статтею 16 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» передбачено право третейського суду самостійно визначитися зі своєю компетенцією щодо розгляду конкретного спору, в тому числі щодо наявності чи дійсності арбітражної угоди.

Як зазначено в п. 1 ст. IV Європейської конвенції про зовнішньоторговельний арбітраж, сторони арбітражної угоди можуть на свій розсуд передбачити передачу спорів на вирішення постійного арбітражного органу або на вирішення арбітражу в даній справі (арбітраж ad hoc). Згідно з п. 1 ст. VI цієї Конвенції відвід державного суду за непідсудністю, що ґрунтується на арбітражній угоді і заявлений в державному суді, в якому порушено справу однією зі сторін в арбітражній угоді, повинен бути заявлений під загрозою втрати права за пропуском строку до або в момент подання заперечень по суті позову в залежності від закону держави-учасниці.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Як свідчать матеріали справи, 06.03.2008 р. між сторонами було підписано іпотечний договір №730/008-ОК2С/1, за умовами якого позивач передає в іпотеку відповідачу у якості забезпечення виконання ТОВ «Інвестжитлобуд» кредитного договору №730/008-ОК2С/1 від 06.03.2008 р., яким сторони узгодили розгляд спорів за іпотечним договором Постійно діючим Третейським судом при Асоціації український банків.

Так, згідно з п. 5.2 Іпотечного договору №730/008-ОК2С/1 у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони керуючись ст. 5 Закону України «про третейські суди», домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошевцем Василем Миколаєвичем. Постійно діючого суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або Білоконем Юрієм Миколайовичем у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків відповідно до чинного Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Отже, наявність такої угоди унеможливлює вирішення спору у господарському суді, оскільки сторони домовилися про вирішення спору іншим органом, а саме Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків.

За змістом ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, а також якщо сторони уклали угоду про передачу спору на вирішення третейського суду.

Як зазначено в п. 4.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», провадження у справі підлягає припиненню, якщо при розгляді справи буде встановлено, зокрема, що: справа зі спору непідвідомча господарському суду; є письмова угода сторін про передачу спору на вирішення третейського суду. Таку угоду сторони вправі укласти як до, так і після порушення провадження у справі. Якщо ж таку угоду укладено до порушення провадження у справі, то: у разі коли відповідач не заперечує проти розгляду справи саме господарським судом, спір підлягає вирішенню останнім; у випадку якщо відповідач з посиланням на згадану угоду, яка є чинною та не визнавалася недійсною, наполягає на вирішенні спору саме третейським судом, господарський суд має припинити провадження у справі.

З огляду на те, що матеріали справи не містять доказів визнання пункту договору, в якому міститься арбітражне застереження, недійсним, втрати ним чинності, а також не містять будь-яких доказів, які б свідчили про неможливість виконання даної арбітражної угоди сторонами, суд дійшов висновку, що спір у справі № 918/485/15 вирішенню в господарських судах України не підлягає.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Вищого господарського суду України від 21.10.2008 р. у справі № 48/57 (05-5-48/13584) та Інформаційному листі Вищого господарського суду України № 01-08/163 від 12.03.2009р. «Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у другому півріччі 2008 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України».

Враховуючи викладене, провадження у справі № 918/485/15 підлягає припиненню на підставі ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 918/485/15 припинити.

Суддя А.В. Яковенко