номер провадження справи 2/53/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2016 Справа № 908/1805/16

Суддя Мойсеєнко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжя Медіа", м. Запоріжжя,

про стягнення 42228,16 грн.

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_2, довіреність № 2227 від 09.08.2016 р.;

від відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжя Медіа" про стягнення за договором поставки друкованої продукції № 11/13 від 01.03.2013 р. заборгованості в розмірі 40936,15 грн. та 3% річних у розмірі 1292,01 грн., усього - 42228,16 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01.03.2013 р. між позивачем і відповідачем був укладений договір поставки друкованої продукції № 11/13, на виконання якого позивач поставив відповідачеві товар. Останній за отриманий товар розрахувався не в повному обсязі, у зв'язку з чим за ним виникла заборгованість в розмірі 40 936,15 грн.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 530, 625, 638, 656, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.180 Господарського кодексу України.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.07.2016 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 2/53/16 та призначено розгляд справи на 11.08.2016 р.

Ухвалою від 11.08.2016 р. розгляд справи відкладено на 29.08.2016 р. у зв'язку з неявкою представника відповідача та необхідністю витребування додаткових доказів.

В судовому засіданні 29.08.2016 р. був присутній представник позивача, за заявою якого фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.

Відповідач не надав відзиву на позовну заяву, не направив у судове засідання свого представника, причин неявки не повідомив.

Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся ухвалами суду від 08.07.2016 р. та від 11.08.2016 р., які завчасно надсилались на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (вул. Горького, буд. 165, прим. 28, м. Запоріжжя, 69095), відповідач з реєстру не виключений, що підтверджується витягом з цього реєстру станом 07.07.2016 р. Надіслана відповідачу кореспонденція до суду не поверталась.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Також позивач надав суду повідомлення кур'єрської доставки №300890425-ААWH від 07.08.2016 р. про відмову представника відповідача від отримання надісланих документів (позивачем направлялась ухвала суду від 11.08.2016 р. в даній справі).

За таких обставин, враховуючи положення ст. 64 ГПК України, суд вважає відповідача таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Статтею 75 ГПК України передбачено, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, і розгляд справи можливий без присутності представника відповідача.

В судовому засіданні 29.08.2016 р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне.

В період з 07.03.2013 р. по 25.03.2015 р. позивач на підставі видаткових накладних поставив відповідачу товар на загальну суму 1 046 182,60 грн. Накладні підписані з боку відповідача та містять його печатку. З урахуванням часткового повернення товару, часткової оплати товару та коректування боргу на загальну суму 1 005 246,45 грн., залишився неоплаченим товар на суму 40 936,15 грн. Повернення товару проводилось в період з 26.03.2013 р. по 28.05.2015 р. та підтверджується накладними на повернення товару. Оплати здійснені в період з 26.03.2013 р. по 10.03.2015 р. підтверджуються виписками банку по рахунку позивача. Також сторонами проводились зарахування зустрічних однорідних вимог, що підтверджується угодами сторін про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних вимог від 31.03.2013 р., 30.04.2013 р., 31.05.2013 р., 30.06.2013 р., 31.07.2013 р., 31.08.2013р., 30.09.2013 р., 31.10.2013 р., 30.11.2013 р., 31.12.2013 р., 31.01.2014 р., 28.02.2014 р., 31.03.2014 р., 30.04.2014 р., 31.05.2014 р., 30.06.2014 р., 31.07.2014 р., 31.08.2014 р., та заявами відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог №10 від 31.10.2013 р., №04 від 30.04.2014 р., №05 від 30.05.2014 р., №06 від 30.06.2014 р., №07 від 31.07.2014 р., №08 від 31.08.2014 р.

Сторонами проводились звірки взаємних розрахунків, за результатами яких складені акти звірки за квітень 2013 року, станом на 31.12.2104 р., на 28.02.2015 р., на 30.04.2015 р. та останній акт станом на 31.05.2015 р., згідно якого заборгованість відповідача на користь позивача складає 40 936,15 грн.

10.02.2016 р. позивач надіслав відповідачу претензію №1 від 08.02.2016 р. та рахунок на оплату 40 936,15 грн., однак не отримав ні коштів, ні відповіді. У зв'язку з цим позивач звернувся до господарського суду з позовом у даній справі про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 40936,15 грн. та 3% річних у розмірі 1292,01 грн., усього - 42228,16 грн.

В позовній заяві та в письмових поясненнях до суду позивач посилається на договір №11/13 від 01.03.2013 р., який був укладений сторонами та на підставі якого здійснювались поставки. У видаткових накладних, накладних на повернення товару та заявах відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог міститься посилання на договір №11/13 від 01.03.2013 р., а у документах на оплати є посилання на договір б/н від 01.03.2013р.

Разом із цим, позивач не надав примірник цього договору, посилаючись на те, що він втрачений, та просив витребувати оригінал договору у відповідача.

Ухвалами від 08.07.2016 р. та від 11.08.2016 р. суд зобов'язував відповідача надати договір поставки друкованої продукції №11/13 від 01.03.2013 р. з усіма додатками, змінами та доповненнями. Вимог суду відповідач не виконав, договору не надав.

Статтею 75 ГПК України передбачено, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

За таких обставин, оскільки неможливо з'ясувати умови договору поставки друкованої продукції №11/13 від 01.03.2013 р., суд, керуючись статтею 11 Цивільного кодексу України, оцінює правовідносини сторін із фактичних обставин, що склалися між ними.

Так, частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Зокрема, у п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, є договори та інші правочини.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 208 Цивільного кодексу України правочини між юридичними особами належить вчиняти в письмовій формі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Зміст прав та обов'язків сторін, по яких сторонами досягнута згода, свідчить про укладення між сторонами окремих правочинів купівлі-продажу товару, що оформлені відповідними видатковими накладними. А саме: позивач, здійснивши поставку товару на підставі видаткових накладних, які містять вид, кількість та ціну товару, а відповідач, у свою чергу, прийнявши товар на таких умовах, уклали правочини, які за своїм змістом містять істотні умови договору купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

За приписами ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 692 ЦК України передбачено обов'язок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, оплата мала бути здійснена відповідачем безпосередньо після прийняття товару, незалежно від того, чи пред'явив йому позивач пов'язану з цим вимогу.

За вимогами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідач не надав доказів повернення суми боргу або обґрунтованих заперечень проти позову.

Позивач надав суду довідку АТ «УкрСиббанк» №56-4/175 від 15..08.2016 р. про те, що на рахунки клієнта ФОП ОСОБА_1 з 31.05.2015 р. по 15.08.2016 р. надходжень від ТОВ «Запоріжжя медіа» не було.

Таким чином, з часу підписання відповідачем останнього акту звірки станом на 31.05.2015 р., згідно якого він визнав заборгованість перед позивачем у сумі 40 936,15 грн., відповідач оплат не здійснював.

Також позивач надав бухгалтерську довідку від 15.08.2016 р., в якій уточнив, що заборгованість складається із сум по наступним видатковим накладним:

- №2918 від 25.03.2015 р. на суму 4124,25 грн.;

- №2910 від 24.03.2015 р. на суму 2538,40 грн.;

- №2982 від 25.03.2015 р. на суму 77,00 грн.;

- №2707 від 18.03.2015 р. на суму 77,00 грн.;

- №2435 від 12.03.2015 р. на суму 77,00 грн.;

- №2644 від 17.03.2015 р. на суму 5362,60 грн.;

- №2253 від 12.03.2015 р. на суму 10027,00 грн.;

- №2324 від 11.03.2015 р. на суму 3603,95 грн.;

- №1845 від 26.02.2015 р. на суму 4032,60 грн.;

- №1828 від 24.02.2015 р. на суму 4085,55 грн.;

- №1561 від 18.02.2015 р. не оплачена частково на суму 6930,80 грн.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача 40 936,15 грн. заборгованості за поставлений товар підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, товар мав бути оплачений відповідачем після його прийняття. Остання поставка товару здійснена 28.05.2015 р.

За прострочення оплати боргу в розмірі 40 936,15 грн. позивач нарахував 3% річних за період з 30.05.2015 р. по 16.06.2016 р. (384 дні) в сумі 1292,01 грн.

В розрахунку 3% річних позивачем застосовано 365 днів у році, у той час як у 2016 році 366 днів, що призвело до завищення суми відсотків. Суд здійснив перерахунок 3% річних за цей період і визначив їх у сумі 1290,47 грн., яка підлягає задоволенню. У стягненні 3% річних в сумі 1,54 грн. суд відмовляє.

Таким чином, позовні вимоги задоволені судом частково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжя Медіа" (вул. Горького, буд. 165, прим. 28, м. Запоріжжя, 69095, ідентифікаційний код 31734844) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 50085, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 40 936,15 грн. (сорок тисяч дев'ятсот тридцять шість грн. 15 коп.) основного боргу, 1290,47 грн. (одна тисяча двісті дев'яносто грн. 47 коп.) - 3% річних та 1377,95 грн. (одна тисяча триста сімдесят сім грн. 95 коп.) витрат на сплату судового збору.

Видати наказ.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Суддя Т.В.Мойсеєнко

Рішення оформлено та підписано 02.09.2016 р.

і набирає законної сили після закінчення

десятиденного строку з дня його підписання.