ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2016 р.Справа № 922/1435/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Доленчука Д.О.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Харків
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Харків
про стягнення 45670,22 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_4 за довіреністю № 2167 від 11.12.2015 р.

відповідача - ОСОБА_1 за довіреністю № 1556 від 14.04.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (відповідач) про стягнення, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, 45670,22 грн. заборгованості, в тому числі: 35820,00 грн. основного боргу; 9484,17 грн. інфляційних витрат та 366,05 грн. компенсації за користування коштами, у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору найму частини нежилого приміщення від 03.01.2012 р., який був укладений між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 щодо приміщення площею 477,6 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням господарського суду Харківської області від 26.05.2015 р. позов задоволено повністю, стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 суму у розмірі 45670,22 грн., де: 35820,00 грн. основного боргу, 9484,17 грн. інфляційних витрат та 366,05 грн. компенсації за користування коштами, а також суму судового збору у розмірі 1827,00 грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 09.09.2015 р. рішення господарського суду Харківської області від 26.05.2015 р. було залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.12.2015 р. була задоволена частково касаційна скарга Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, рішення господарського суду Харківської області від 26.05.2015 р. та постанова Харківського апеляційного господарського суду від 09.09.2015 р. скасовані, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: КП "Діловодство спеціалізованого суду" на диск CD-R, серійний номер сіс х - 08879.

Ухвалою суду по справі від 09.08.2016 р. задоволено клопотання представника позивача про продовження строку вирішення спору по справі поза межами двох місячного строку на 15 днів та відкладення розгляду справи, продовжено строк вирішення спору по справі поза межами двох місячного строку на 15 днів до 29.08.2016 р. включно, задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 29.08.2016 р. о 10:00.

Представник позивача, через канцелярію господарського суду 29.08.2016 р. за вх. № 28144, надав клопотання про призначення повторної судової експертизи по справі, яке судом долучено до матеріалів справи.

Представник відповідача, через канцелярію господарського суду 29.08.2016 р. за вх. № 28147, надав клопотання згідно якого просив суд надати йому матеріали справи на ознайомлення, продовжити строк вирішення спору по справі поза межами двох місячного строку на 15 днів та відкласти розгляд справи. Дане клопотання судом долучено до матеріалів справи.

Також, представником відповідача за вх. № 4929 від 15.02.2016 р. було надано до суду клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

Господарський суд, розглянувши клопотання представника позивача про призначення повторної судової експертизи по справі, зазначає наступне.

Ухвалою суду по справі від 23.02.2016 р. було зобов'язано позивача виконати вимоги ухвали суду по справі від 16.02.2016 р. та надати до суду оригінал Акту передавання обладнання б/у відповідно Додатку № 1 до Договору найма нежилого приміщення та оригінал Опису обладнання б/у відповідно додатку № 1 Договору оренди; задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано від ФОП ОСОБА_3 договір оренди від 2009 р. щодо приміщення площею 477,6 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та всі додатки до даного договору, зобов'язано ФОП ОСОБА_3 надати до суду договір оренди від 2009 р. щодо приміщення площею 477,6 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та всі додатки до даного договору, або письмові пояснення про його відсутність; задоволено клопотання представника відповідача про призначення технічної експертизи документів, призначена у справі судова технічна експертиза документів, провадження по справі зупинено, матеріали справи направлені до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса для проведення судової експертизи.

29.07.2016 р. матеріали справи були повернуті на адресу суду з Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса з висновком комплексної судово-технічної експертизи документів та експертизи волокнистих матеріалів (дослідження паперу) № 2629/5000 по справі № 922/1435/15 від 19.07.2016 р.

Згідно клопотання про призначення повторної судової експертизи по справі представник позивача просить суд призначити повторну судову технічну експертизу документів, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. В обґрунтування клопотання представник позивача вказує, що предметом експертного дослідження експертизи був договір найма частини нежилого приміщення від 03.01.2012 р. Саме цей договір був наданий позивачем до суду. Іншого договору, ніж той, що був предметом експертного дослідження, не було. Крім того, відповідач не надав до суду свій примірник цього ж договору для порівняння. Ніяких змін позивач до договору, укладеного між сторонами в установленому законом порядку, не вносив. У вступній частині експертного висновку зазначено, що матеріали справи надійшли до лабораторії не упакованими. За таких обставин представник позивача вказував, що матеріали справи, які надійшли до лабораторії не упакованими, могли бути внаслідок цього сфальсифікованими (зокрема і договір), у зв'язку з чим у нього є підстави не довіряти такому експертному висновку Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені Засл. Проф. М. С. Бокаріуса та не брати його до уваги як доказ.

Враховуючи те, що досліджуваний документ - договір найма частини нежилого приміщення від 03.01.2012 р., який було надано представником позивача до суду за вх.№ 6121 від 23.02.2016 р., було підшито до другого тому матеріалів справи, матеріали справи при направленні до експертної установи були описані та опечатані, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача про фальсифікацію матеріалів справи та договору.

За таких обставин клопотання представника позивача про призначення повторної судової експертизи по справі не підлягає задоволенню.

Щодо клопотання представника відповідача про призначення почеркознавчої експертизи господарський суд зазначає, що дане клопотання представника відповідача не підлягає задоволенню у зв'язку з відсутністю необхідності у проведенні почеркознавчої експертизи по справі.

Враховуючи те, що ухвалою суду по справі від 09.08.2016 р. був продовжений строк вирішення спору по справі поза межами двох місячного строку на 15 днів до 29.08.2016 р. включно, та те, що у судовому засіданні була оголошена перерва для надання можливості представнику відповідачу на ознайомлення з матеріалами справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про продовження строку вирішення спору по справі поза межами двох місячного строку на 15 днів та відкладенні розгляду справи.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

Вищим господарським судом у постанові по справі від 15.12.2015 р. було зазначалось, що під час попереднього розгляду справи судами встановлено, що між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 03.01.2012 р. був укладений договір найму частини нежилого приміщення (надалі - договір), зі строком дії до 31.12.2012 р., за яким передано майно на підставі акту прийому-передачі та опису майна.

Сторонами 05.01.2013 р. укладено додаткову угоду до договору найма частини нежилого приміщення щодо продовження строку дії договору з 05.01.2013 р. по 31.12.2013 р. Додатковою угодою від 05.01.2014 р. продовжено строк дії договору найма частини нежилого приміщення з 05.01.2014 р. до 31.12.2014 р. Дія вказаного договору закінчилася 31.12.2014 р.

Судом встановлено, що позивачем до позовної заяви були додані копії акту передавання обладнання б/у відповідно додатку № 1 до договору найма нежилого приміщення та опису обладнання б/у відповідно додатку № 1 до договору оренди. На вимогу суду оригінали вказаних документів позивачем не були надані до суду.

Позивачем надіслана відповідачу вимога від 16.02.2015 р. про повернення майна та сплату 35820,00 грн. заборгованості за договором.

Позивачем 03.03.2015 р. надіслано відповідачу для підписання акти прийому - передачі виконаних робіт (наданих послуг) з надання в оренду частини нежилого приміщення від 31.10.2014 р., від 30.11.2014 р. та від 31.12.2014 р.

Вищий господарський суд України у постанові по справі від 15.12.2015 р. вказував, що при попередньому розгляді справи судами не досліджено період заборгованості з орендної плати за договором найму нежилого приміщення від 03.01.2012 р., пункт 5.2. вказаного договору щодо розміру орендної оплати та пункт 7.1. договору щодо порядку оплати платежів.

Пунктом 5.2. договору встановлено, що розмір орендної плати за один календарний місяць включає ПДВ і визначається як сума в гривнях, що обчислюється за наступною формулою: орендна плата=орендна ставка*площа приміщення*індекс інфляції.

У п.5.3. договору найма частини нежилого приміщення від 03.01.2012 р. було зазначено, що сторони дійшли згоди, що орендна ставка за даною угодою складає 35 грн. за 1 кв.м.

Пунктом 7.1. договору передбачено, що відповідач сплачує позивачу орендну плату на місяць вперед, а також сплачує інші платежі, передбачені цим договором шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача згідно виставленим рахункам-фактурам.

Крім того, суд зазначає, що у ст. 6 договору сторони погодили, що всі комунальні платежі відповідач компенсує додатково до орендної плати, згідно рахунків виставлених позивачем.

Разом з цим суд зазначає, що позивачем не було надано до суду рахунків-фактур за договором, які виставлялися відповідачу для оплати, та доказів їх надіслання відповідачу.

Представником відповідача до суду були надані заперечення на позовну заяву згідно яких представник відповідача вказував, що доказів існування, укладання та виконання сторонами умов договору суду не було надано, а ті документи які надані суду в обґрунтування позовних вимог не мають нічого загального із договором наданим позивачем в матеріали. За таких обставин та враховуючи те, що позивачем належними і допустимими доказами не доведено суду наявну у відповідача заборгованість за договором найму частини нежитлового приміщення від 03.01.2012 р., представник відповідача просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача, через канцелярію господарського суду 15.02.2016 р. за вх. № 4929, надав клопотання про призначення технічної експертизи документів.

Згідно клопотання про призначення технічної експертизи документів представник відповідача просив суд призначити у справі технічну експертизу документів, проведення експертизи доручити Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, та на вирішення експертизи поставити наступні питання:

- На одному чи на різних друкарських машинах надруковані сторінки договору найма частини нежилого приміщення від 03.01.2012 року?

- Договір найма частини нежилого приміщення від 03.01.2012 року представлений як єдиний документ або складений (скомбінований) з двох або декількох варіантів аналогічних договорів?

- Чи не виготовлені частини (аркуші) договору найма частини нежилого приміщення від 03.01.2012 року в різний час?

- Чи одним видом шрифту виконані частини (сторінки) договору найма частини нежилого приміщення від 03.01.2012 року?

- Чи вносились у записи документа зміни? Якщо вносилися то яким способом (підчистка, дописка, травлення, переклеювання літер та цифр тощо) і який зміст первісних записів?

Крім того, у клопотанні представник відповідача стосовно справжності договору найму частини нежилого приміщення від 03.01.2012 року зазначав, що дата укладення на першій сторінці не відповідає даті зазначеній на другій сторінці у п. 4.1. договору (01.01.2012 року); жодна із сторінок не підписана сторонами, реквізити прикріплені до договору на окремому аркуші на прикінці договору; п'ятий аркуш договору має дуже великий просвіт розміром у половину сторінки і не зрозуміло чому на ньому тоді сторони не розмістили свої реквізити, на вигляд шрифт тексту на останній сторінці договору відрізняється від шрифту усього договору; такого договору відповідач у себе не знайшов і не пам'ятає щоб договір з такими умовами підписував; зазначений позивачем розмір орендної плати не відповідає вихідним даним зазначеним в договорі найму.

Також, представник відповідача у клопотанні вказував, що доказів існування, укладення та виконання сторонами умов договору суду не надано, а ті документи, які надані суду в обґрунтування позовних вимог, не мають нічого загального із договором наданим позивачем в матеріали справи та позовними вимогами викладеними на підставі цього договору.

ФОП ОСОБА_3 у судовому засіданні 23.02.2016 р. були підтверджені обставини викладені у клопотанні про призначення технічної експертизи документів та зазначено про те, що між ним та ФОП ОСОБА_2 був укладений один договір оренди від 2009 р. щодо приміщення площею 477,6 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Ухвалою суду по справі від 23.02.2016 р. було задоволено клопотання представника відповідача про призначення технічної експертизи документів, призначена у справі судова технічна експертиза документів, провадження по справі зупинено, матеріали справи направлені до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса для проведення судової експертизи.

29.07.2016 р. матеріали справи були повернуті на адресу суду з Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса з висновком комплексної судово-технічної експертизи документів та експертизи волокнистих матеріалів (дослідження паперу) № 2629/5000 по справі № 922/1435/15 від 19.07.2016 р.

Висновком комплексної судово-технічної експертизи документів та експертизи волокнистих матеріалів (дослідження паперу) № 2629/5000 по справі № 922/1435/15 від 19.07.2016 р. було встановлено наступне:

1, 2. У наданому на дослідження договорі найму частини нежилого приміщення від 03.01.2012 р., укладеному між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3, друковані тексти на аркушах 1 - 5 і на аркуші 6 виготовлені одним шрифтом - Саlіbrі 12 за допомогою одного і того ж знакодрукуючого електрофотографічного пристрою (лазерного принтера або БФП).

3. Друковані тексти договору найму частини нежилого приміщення від 13.01.2012 р., на аркушах 1 - 5 і на аркуші 6 виконані у різний час.

4. У друковані тексти, відтиски печаток та підписи, що маються у вданому на дослідження договорі найму частини нежилого приміщення від 03.01.2012 р., будь-які зміни (підчистка, травлення, дописка, дорисовка елементів шків, додрукування, переробка (виконання одних знаків поверх других), аплікація (переклеювання літер та цифр)) не вносилися.

5. При виготовлені наданого на дослідження договору найму частини нежилого приміщення від 03.01.2012 р., використовувались частини двох документів (договорів): 1-й - 5-й аркуші від одного документу (договору найму), а 6-й аркуш від іншого документу.

Враховуючи висновок комплексної судово-технічної експертизи документів та експертизи волокнистих матеріалів (дослідження паперу) № 2629/5000 по справі № 922/1435/15 від 19.07.2016 р., суд дійшов до висновку, що шоста сторінка договору найму частини нежилого приміщення від 03.01.2012 р. (том 2 а.с. 67) є не від цього договору, у зв'язку з чим договір найму частини нежилого приміщення від 03.01.2012 р. є змонтованим.

Судом встановлено, що у актах здачі-прийняття виконаних робіт, наданих послуг по наданню в оренду частини нежилого приміщення від 31.01.2014 р., 28.02.2014 р., 31.03.2014 р., 30.04.2014 р., 31.05.2014 р., 30.06.2014 р., 31.07.2014 р., 31.08.2014 р., 30.09.2014 р., 31.10.2014 р., 30.11.2014 р. та 31.12.2014 р. відсутні посилання саме на договір найму частини нежилого приміщення від 03.01.2012 р. Також, у додаткових угодах до договору найма частини нежилого приміщення від 05.01.2013 р. та від 05.01.2014 р. відсутні посилання саме на договір найму частини нежилого приміщення від 03.01.2012 р.

Крім того, судом встановлено, що у платіжних дорученнях № 102 від 18.06.2014 р., № 93 від 30.05.2014 р., № 67 від 10.04.2014 р., № 65 від 11.09.2014 р., № 143 від 11.09.2014 р., № 17 від 11.02.2014 р., № 25 від 18.02.2014 р. та № 9 від 30.01.2014 р. в графі призначення платежу не був зазначений договір найму частини нежилого приміщення від 03.01.2012 р.

Разом з цим, суд зазначає, що в матеріалах справи міститься копія договору найма частини нежилого приміщення від 05.01.2009 р., копія додатку № 2 до договору оренди нежилого приміщення від 05.01.2009 р. та копія додатку № 1 до договору найма нежилого приміщення та обладнання б/у (том 1 а.с. 64 - 71). Також, в матеріалах справи міститься копія постанови від 27.03.2015 р. про закриття кримінального провадження № 0000924.

Пунктом 5.3. договору найма частини нежилого приміщення від 05.01.2009 р. було передбачено, що сторони дійшли згоди, що орендна ставка за даною угодою складає 25 грн. за 1 кв.м., в т.ч. ПДВ.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що надані позивачем до матеріалів справи докази не підтверджують укладання між сторонами договору найму частини нежилого приміщення саме від 03.01.2012 р. (том 2 а.с. 62-67), та те, що договір найму частини нежилого приміщення від 03.01.2012 р. є змонтованим, суд дійшов висновку, що між сторонами не був укладений договір найму частини нежилого приміщення від 03.01.2012 р.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковими.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частинами 1, 5 статті 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищевикладені обставини суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь 35820,00 грн. основного боргу за договором найму частини нежилого приміщення від 03.01.2012 р., та стягнення 9484,17 грн. інфляційних втрат та 366,05 грн. компенсації за користування коштами (3% річних) у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору найму частини нежилого приміщення від 03.01.2012 р.

За таких обставин в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п.4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

З урахуванням вищезазначеного господарський суд дійшов висновку, що сума витрат за проведення судової експертизи у розмірі 7597,50 грн.; сума витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду у розмірі 913,50 грн. та сума витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги до Вищого господарського суду України у розмірі 2192,40 грн. підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 628, 629, 638, 759, 762 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 42, 43, 49, 75, 82-85, 111-12 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (61142, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_2) суму витрат за проведення судової експертизи у розмірі 7597,50 грн.; 913,50 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду; 2192,40 грн. витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги до Вищого господарського суду України.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 05.09.2016 р.

Суддя Д.О. Доленчук