ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2016 р. Справа № 911/1973/16

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Дочірнього підприємства «Теплоенерго» Приватного акціонерного товариства «Бородянська спеціалізована пересувна механізована колона - 15»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 15 000,00 грн

За участю представників:

від позивача ОСОБА_2 (дов. №258 від 28.12.2015);

від відповідача не зявились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство «Теплоенерго» Приватного акціонерного товариства «Бородянська спеціалізована пересувна механізована колона - 15» (далі позивач) звернулося з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення 15 000,00 грн боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором купівлі-продажу дров паливних №3 від 27.07.2015 та просить стягнути з відповідача 15 000,00 грн передоплати.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.06.2016 порушено провадження у справі № 911/1973/16, розгляд справи призначено на 14.07.2016.

14.07.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представика позивача надійшов супровідний лист від 14.07.2016 (вх. №14630/16 від 14.07.2016) з долученими до нього документами.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.07.2016 розгляд справи відкладено на 18.08.2016.

Відповідач не скористався своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, та письмовий відзив на позовну заяву не надав.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

В судовому засіданні 18.08.2016 представник позивача підтримав позов повністю.

Представник відповідача в судове засідання 18.08.2016 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

27.07.2015 між ДП «Теплоенерго» ПрАТ СПМК 15 (покупець) та ФОП ОСОБА_1 (продавець) укладено договір №3 купівлі-продажу дров паливних, згідно якого продавець зобовязався передати у власність покупця, а покупець зобовязався прийняти у свою власність та оплатити за дрова паливні (товар) в кількості та ціною (вартістю), що вказана у видаткові накладній.

Відповідно до п. 2.1, 2.2 договору факт передачі товару у власність покупця оформлюється сторонами шляхом двостороннього підписання видаткової накладної, що підписується у момент передачі-приймання товару.

Моментом переходу права власності на товар від продавця до покупця вважається дата підписання сторонами видаткової накладної.

Згідно п. 8.1, 8.2 договору договір набирає чинності з дати його укладення (підписання) сторонами та діє до 31.12.2015.

Закінчення строку дії договору не звільняє жодну зі сторін від відповідальності за його порушення (невиконання та/або неналежне виконання), яке мало місце під час дії договору.

29.07.2015 відповідач направив позивачу рахунок-фактуру №СФ-0001 від 29.07.2015 на суму 15 000,00 грн.

Позивач 30.07.2015 перерахував на рахунок відповідача 15 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №235 від 30.07.2015.

Однак, відповідач, в порушення умов договору, свого обовязку з поставки товару станом на дату розгляду справи не виконав.

25.02.2016 та повторно 01.04.2016 позивач направив на адресу відповідача вимогу №46 від 23.02.2016, згідно якої просив у 7-ми денний термін виконати взяті на себе згідн договору №3 від 27.07.2015 зобовязання та поставити товар, а в разі неможливості передати товар повернути сплачені авансом кошти у розмірі 15 000,00 грн.

Зазначені вимоги залишились без відповіді та задоволення з боку відповідача.

Предметом позову є вимоги про стягнення 15 000,00 грн основного боргу.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини поставки.

Відповідно до статей 173, 181, 174 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати( ч. 1, 2 ст. 693 ЦК України).

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач не поставив у встановлений термін товар та не повернув перераховані за нього кошти, борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення не погашено, розмір встановленого боргу відповідає фактичним обставинам справи та не спростовано відповідачем, вимога позивача про стягнення 15 000,00 грн основного боргу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (08201, Київська обл., м. Ірпінь, вул. 2-й Північний тупик, буд. 7; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Дочірнього підприємства «Теплоенерго» Приватного акціонерного товариства «Бородянська спеціалізована пересувна механізована колона 15» (07823, Київська обл., Бородянський район, с. Загальці, вул. Шевченка, буд. 7; ідентифікаційний код 31334433) 15 000 (п'ятнадцять тисяч гривень) 00 коп. основного боргу та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень) 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 25.08.2016

Суддя В.М. Антонова