ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

19 серпня 2016 р. Справа № 902/706/16

Суддя господарського суду Мельник П.А., розглянувши матеріали

за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2)

до: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 21000)

треті особи: ПАТ "Інфузія" (проспект Московський, 21-А, м.Київ, 04073), ТОВ "Фактор - Н" (вул.Мануїльського, 85А, м.Новомосковськ, Дніпропетровська область, 51200)

про відшкодування 76 834,35 грн. збитків

ВСТАНОВИВ :

Заявлено позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, треті особи ПАТ "Інфузія", ТОВ "Фактор - Н" про відшкодування 76 834,35 грн. збитків.

Розглянувши позовну заяву суд дійшов висновку, що вона підлягає поверненню виходячи з наступного.

Основні вимоги, що пред'являються до форми та змісту позовної заяви, а також вимоги щодо надання разом з нею певних доказів визначені ст.ст.54, 57 ГПК України. Невиконання більшості з вимог зазначених норм тягне за собою в якості негативного наслідку повернення позовної заяви без розгляду.

Приписами ч.1 ст.56 ГПК України (з урахуванням внесених змін відповідно до Закону України від 19.05.2011 р. № 3382-VI) встановлено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст.ст.42, 43 ГПК кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

У пункті 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" наголошено на тому, що недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Позивачем в порушення наведених вище законодавчих приписів не надано належних доказів надіслання відповідачеві позовної заяви та доданих до позовної заяви документів.

Так, позивачем в якості доказу надіслання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів долучено до позовної заяви без номера від 29.07.2016 р. (вх.канц. № 758/16 від 17.08.2016 р.) фіскальний чек від 03.08.2016 р. та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 114, однак останні не можуть вважатися належним доказом відправлення копії позовної заяви та доданих до позовної заяви документів відповідачу із врахуванням діючої редакції ч.1 ст.56 ГПК України, оскільки належним доказом відправки копії позовної заяви відповідачу є саме лист з описом вкладення.

Поряд з тим, докази відправлення копії позовної заяви з додатками на адреси третіх осіб взагалі відсутні.

Зазначені обставини є суттєвими, оскільки нормами ст.59 ГПК України передбачено право відповідача та третіх осіб після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку вказані особи позбавляються можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

Відповідно до ст.57 ГПК України встановлено перелік документів, що додаються до позовної заяви, серед яких документи, які підтверджують зокрема сплату судового збору у встановлених розмірі тощо.

При вивченні матеріалів позовної заяви без номера від 29.07.2016 р. (вх.канц. № 758/16 від 17.08.2016 р.) судом встановлено, що позивачем в порушення наведених вище законодавчих приписів не надано належних доказів сплати судового збору у встановлених розмірі.

У відповідності до ч.1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір судового збору, який справляється з позовної заяви, визначений Законом в залежності від виду спору.

Виходячи з підпунктів 2.1, 2.2 ч.2 ст.4 Закону за подання до господарського суду позовних заяв майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат, а за подання позовних заяв немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" встановлено, що з 1 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1378,00 грн на місяць.

Оскільки позивачем заявлена вимога про сплату 76 834,35 грн завданих збитків, при зверненні до суду позивачу необхідно було сплатити 1 378,00 грн судового збору за розгляд вимоги майнового характеру.

Як вбачається з квитанції № 0.0.598849486.1 від 12.08.2016 р., яка додана позивачем як доказ сплати судового збору, ним сплачено судовий збір в розмірі 580,00 грн, тоді як необхідно було сплатити 1378,00 грн судового збору.

Крім того, у позовній заяві не вказано повної поштової адреси позивача, процесуального статусу вказаних в позові третіх осіб та їх реквізити, не завірено жодного документа, долученого до позову, тощо.

Вказані вище недоліки дають підстави для повернення позовної заяви ФОП ОСОБА_1 без номера від 29.07.2016 р. (вх.канц. № 758/16 від 17.08.2016 р.) без розгляду.

При цьому слід зауважити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення процесуальних недоліків, що зумовили її повернення.

При прийнятті даної ухвали судом враховано положення норм чинного законодавства щодо повернення позивачу з Державного бюджету України сплаченого судового збору.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" в разі повернення заяви або скарги сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Таким чином, для повернення сплаченого судового збору позивачу необхідно подати до суду відповідне клопотання.

Принагідно суд зауважує, що при повторному поданні позовної заяви не забороняється використання раніше поданого платіжного документа.

Керуючись ст.36, п.п. 2, 4, 6 ч.1 ст.63, ст.ст.86, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

1. Позовну заяву без номера від 29.07.2016 р. (вх. канц. № 758/16 від 17.08.2016 р.) разом з доданими матеріалами повернути позивачу.

2. Копію позовної заяви без номера від 29.07.2016 р. (вх. канц. № 758/16 від 17.08.2016 р.), копію фіскального чеку від 03.08.2016 р., поштового повідомлення та квитанції № 0.0.598849486.1 від 12.08.2016 р. долучити до примірника ухвали, яка залишається в справі.

3. Копію ухвали надіслати сторонам у справі та третім особам (позивачу разом з матеріалами позову) рекомендованим листом.

Суддя Мельник П.А.

віддрук.прим:

1- в наряд

2 - позивачу (АДРЕСА_2, 49000)

3- відповідачу (АДРЕСА_1, 21000)

4, 5 - третім особам (проспект Московський, 21-А, м.Київ, 04073), (вул.Мануїльського, 85А, м.Новомосковськ, Дніпропетровська область, 51200)