РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2016Справа №910/11994/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Алан»
доТовариства з оюмеженою відповідальністю «Елтікс»
проСтягнення 50 924, 78 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Архангельський С.М. - представник за довіреністю;
від відповідача:Доброхліб Я.О. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Алан» (длі - позивач, ТОВ «Алан») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Елтікс» (далі - відповідач, ТОВ «Елтікс») про стягнення суми боргу за поставлений товар у розмірі 50 924, 78 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідач, в порушення умов договору поставки № 0101Н від 01.01.2016 року здійснив лише часткову сплату за отриманий товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.07.201 р. порушено провадження у справі № 910/11994/16 та призначено її до розгляду на 05.08.2016 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2016 року виправлено технічну помилку, допущено в Ухвалі про порушення провадження у справі від 01.07.2016 року, та встановлено, що розгляд справи 910/11994/16 призначено на 27.07.2016 року.

27.07.2016 року судове засідання не відбулось у звязку із перебуванням судді Підченко Ю.О. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва розгляд справи № 910/11994/16 призначено до розгляду у судовому засіданні на 05.08.2016 року.

26.07.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача по справі надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Представник позивача у судовому засіданні 05.08.2016 року наполягав на задоволенні позовних вимог, а також повідомив суд про часткове погашення відповідачем суми боргу.

Представник відповідача письмово та усно у судовому засіданні просив суд відкласти розгляд справи, оскільки він є новопризначеним представником у даній справі, та не мав можливості в повній мірі підготуватися до судового засідання та ознайомитися з матеріалами справи.

З метою усунення суперечностей у доводах та доказах сторін, у судовому засіданні згідно вимог статті 77 ГПК України було оголошено перерву до 17.08.2016 року.

У судовому засіданні 17.08.2016 року представник позивача наполягав на позові. На підтверження власних доводів про часткове погашення відповідачем суми боргу просив долучити до матеріалів справи копії платіжних доручень № 4851 від 13.07.2016 року, № 4867 від 14.07.2016 року, № 4887 від 18.07.2016 року на загальну суму 5 000, 00 грн.

Представник відповідача у судовому засідані проти позову заперечував, подав письмове заперечення на позовну заяву в якому також просив суд витребувати у позивача документи, що посвідчують повноваження осіб, які отримували товар, згідно транспортних накладних.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, а тому відмовив у задоволенні вказаного клопотання представника відповідача

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 17.08.2016 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01.01.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Елтікс» (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Алан» (далі - постачальник) було укладено договір № 0101Н (далі - договір) відповідно до умов якого, постачальник зобов'язується поставляти, а покупець зобов'язується приймати, розміщати у торговій мережі, реалізовувати кінцевому покупцю (споживачу) та оплачувати продукцію (далі - товар) на умовах договору.

Сторони підтверджують, що укладений договір містить елементи різних договорів (змішаний).

Пунктом 2.1. договору встановлено, що ціна та асортимент товару, який поставляється, затверджується специфікацією товару на підставі пропозиції постачальника, специфікація є невід'ємною частиною договору. Пропозиція постачальника на поставку товару повинна містити: повне найменування товару, штрих-код, одиницю виміру, кількість в упаковці, а також вартість товару з НДС у національній валюті України. Пропозиція повинна бути подана на розгляд покупця у друкованому та електронному вигляді. Специфікація повинна містити: повне найменування товару, штрих-код, одиницю виміру, кількість в упаковці, а також вартість товару з НДС у національній валюті України.

Поставка здійснюється партіями, підтавою для поставки є замовлення, отримане від покупця. У замоленні зазначається строк та адреса поставки, найменування, штрих-код, кількість та ціна товару. Замовленя товару передається постачальнику по електронній пошті, відповідно до реквізитів постачальника для приймання замовлень, або торгівельному представнику постачальника особисто. Замовлення товару дійсне та підлягає виконанню постачальником протягом терміну, який вказано у замовленні покупця (не більше 48 годин). У випадку відсутності поставки товару у строк, зазначений у замовленні, замовлення товару вважається не виконаним та анулюється (п.2.2. договору).

Відповідно до п. 2.4. договору, строк кінцевої реалізації товару на момент поставки повинен бути не менше ? його строку придатності.

Покупець здійснює оплату кожної партії товару, тільки у розрахункові дні покупця - робочі вівторок та пятницю, з відстрочкою 30 календарних днів від дати поставки товару. Оплата виконується шляхом перерахування покупцем грошових коштів у національній валюті України на розрахунковий рахунок постачальника. Датою поставки товару вважається дата підписання товарної накладної представником покупця. Датою оплати вважається день, коли сума коштів, які підлягають до сплати, списується з рахунків покупця (п. 3.1. договору).

Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2016 року.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Алан» відповідно до умов договору було виконано поставку товару в період з 22.04.2016 року по 23.05.2016 року на загальну суму 50 924, 78 грн., що підтверджується копіями товарних накладних, наяними у матеріалах справи.

Натомість, як стверджує позивач, Товариством з обмеженою відповідальністю «Елтікс» в порушення укладеного договору, було здійснено лише часткову оплату у розмірі 3 087, 90 грн.

Таким чином, як вбачається із позовної заяви, станом на день звернення із позовом до суду, сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 50 924, 78 грн.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до норм частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Норми статті 181 Господарського кодексу України встановлюють загальний порядок укладання господарських договорів. Частина 1 зазначеної статті визначає, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до норм статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Дослідивши правову природу відносин, що склалися між сторонами, суд приходить до висновку про укладення між позивачем та відповідачем змішаного договору, в якому містяться елементи договорів поставки та надання послуг.

Згідно з частиною 2 статті 628 ЦК України до відносини сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Незалежно від того, що у ЦК України договору поставки присвячено лише одна стаття (ст. 712), до нього застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, а саме ст. ст. 655-697 ЦК України, коли інше не встановлено договором, законом або витікає із характеру правовідносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначається господарським кодексом України. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Господарський кодекс України чітко вказує, що сторонами договору постачання можуть бути лише суб'єкти господарювання в розумінні статті 55 ГК України. Таким чином, законодавець визначив відповідно до вимог частини 6 статті 265 ГК України чим різниться договір поставки від договору купівлі-продажу. Сторони судового процесу є суб'єктами господарювання відповідно до вказаних вимог.

Так, згідно п. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У частині 2 статті 266 ГК України визначено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках.

Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з нормами статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується факт здійснення позивачем поставки, зокрема, у справі наявні копії товарних накладних, які підписані та скріплені печатками постачальника та одержувача:

- № 163377 від 22.04.2016 року, № 165217 від 26.04.2016 року, №165223 від 26.04.2016 року, № 167838 від 28.04.2016 року, № 171440 від 05.05.2016 року, № 171511 від 05.05.2016 року, №171725 від 05.05.2016 року, № 176220 від 12.05.2016 року, №176281 від 12.05.2016 року, № 178017 від 16.05.2016 року, № 178217 від 16.05.2016, № 178316 від 16.05.2016 року, 180573 від 19.05.2016 року, №180701 від 19.05.2016 року, № 183245 від 23.05.2016 року.

Відповідно до умов договору, обов'язок відповідача здійснити оплату за поставлений товар виникає протягом 30 днів від дати поставки (підписання товарної накладної представником покупця).

Таким чином, суд дійшов висновку, що строк виконання зобов'язання за договором № 0101Н від 01.01.2016 року у ТОВ "Елтікс" перед ТОВ "Алан" настав.

З метою досудового врегулювання наявного між сторонами договору спору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Алан" надіслало на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Елтікс" претензію № 335 від 07.06.2016 року, з вимогою перерахувати суму боргу за поставлений товар.

Однак жодних дій зі сторони відповідача з метою погашення заборгованості вчинено не було.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідача посилається на наступні обставини:

- сума боргу заявлена до стягнення у позовній заяві та сума боргу, яку визначено сторонами договору шляхом підписання акту звірки взаємних розрахунків станом на 01.07.2016 року відрізняється;

- після ознайомлення з матеріалами справи, відповідач зробив висновки, що товар отримував не уповноважений представник, а невідомі Товариству з обмеженою відповідальністю "Елтікс" особи.

Дослідивши наявні у справі копії товарних накладних судом встановлено, що на кожній наявні підписи як постачальника так і одержувача, а також печатки сторін.

Тим більше, хоча відповідач заперечує проти факту отримання його уповноваженим представником, Товариство з обмеженою відповідальністю "Елтікс" продовжує поступово погашати заборгованість за договором № 0101Н, чим суперечить власним доводам.

Однак, з Акту перевірки взаєморозрахунків між ТОВ "Алан" та ТОВ "Елтікс" за договором № 0101Н станом на 01.07.2016 року, заборгованість відповідача перед позивачем складає 44 438, 84 грн. Суму розраховано з урахуванням взаємозаліку, повернень від покупця та розрахункових рахунків.

Таким чином, заявлена позивачем до стягнення сума боргу не відповідає взаєморозрахункам проведеним сторонами.

Враховуючи той факт, що позивачем надано докази поставки товару на загальну суму 50 924, 78 грн., а відповідачем не доведено належність виконання своїх обов'язків щодо оплати поставленого товару, позовні вимоги щодо стягнення суми основного боргу у розмірі 50 924, 78 грн. підлягають частковому задоволенню у розмірі 44 438, 84 грн..

У судовому засіданні 17.08.2016 року від позивача надійшли додаткові документи по справі, якими підтверджується часткове погашення заборгованості за договором № 0101Н відповідачем у розмірі 5 000, 00 грн.

Так, Товариством з обмеженою відповідальністю долучено до матеріалів справи платіжні доручення:

- № 4851 від 13.07.2016 року на суму 2 00, 00 грн., призначення платежу - оплата за ковбасні вироби згідно договору № 0101Н від 01.01.2016 року в т.ч. ПДВ;

- № 4867 від 14.07.2016 року на суму 2 000, 00 грн., призначення платежу - оплата за ковбасні вироби згідно договору № 0101Н від 01.01.2016 року в т.ч. ПДВ;

- № 4887 від 18.07.2016 року на суму 1 000, 00 грн., призначення платежу - оплата за ковбасні вироби згідно договору № 0101Н від 01.01.2016 року в т.ч. ПДВ.

Згідно пункту 4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Із наданих копій платіжних доручень вбачається, що часткове погашення заборгованості було здійснено відповідачем вже після звернення ТОВ "Алан" до суду з відповідною позовною заявою.

З урахуванням викладеного, провадження у справі щодо стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 5 000, 00 грн. слід припинити за ознаками пункту пункт 11 частини першої статті 80 ГПК України, оскільки відповідач здійснив часткове погашення боргу за договором № 0101Н від 01.01.2016 року після звернення позивача з позовом до суду.

В іншій частині боргу у розмірі 39 438, 84 грн. позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Алан" підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати із сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження у справі щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елтікс" суми боргу у розмірі 5 000, 00 грн.

2. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Алан" задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елтікс" (02068, м. Київ, вул. Драгоманова, 29, Код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Алан" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Стартова, 26, Код ) суму боргу у розмірі 39 438, 84 грн. та судовий збір у розмірі 1 202, 49 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 22.08.2016 р.

Суддя Ю.О. Підченко