ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.08.16р. Справа № 904/5042/16
За позовом Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості за теплову енергію у розмірі 24 447,88 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - Цвіркун А.А., довіреність № 6 від 07.04.16 р.;

від відповідача - ОСОБА_1, НОМЕР_1 виданий 09.11.2015р. Центрально-Міським РВ у м. Кривий Ріг ГУ ДМУ у Дніпропетровській області.

Суть спору:

Комунальне підприємство теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" (далі - позивач) звернулось до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) на свою користь 20 177, 05 грн. основного боргу за теплову енергію, 1 756, 42 грн. пені, 2 218, 63 грн. інфляційних, 295, 78 грн. 3% річних, а також 1 378, 00 грн. судового збору.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач проти позову заперечує, вказує, що позивач не належним чином здійснював відпуск теплової енергії в гарячій воді на потреби опалення, оскільки, нагрівальні елементи були холодними та, відповідно, температура повітря в приміщеннях об'єкта теплоспостачання не відповідала встановленим санітарним нормам. Разом з тим зазначає, що позивач неправомірно розраховує вартість теплової енергії як для нежитлового приміщення, оскільки фактично об'єкт на який здійснюється постачання теплоносія - є житловим приміщенням.

Ухвалою суду від 27.07.2016 року строк вирішення спору продовжено на 15 днів до 30.08.16р.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

23.05.2011 року між позивачем (постачальником) та відповідачем (споживачем) укладений договір №3028 на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пари (далі - Договір), за змістом якого постачальник відпускає споживачу теплову енергію в гарячій воді для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пара на технологічні потреби, а споживач сплачує отриману теплову енергію згідно встановлених тарифів у строк, передбачені Договором (п. 1.1 Договору).

Згідно до таблиці 2, яка є невід'ємною частиною Договору, об'єктом теплоспоживання є приміщення офісу по вул.Сиволапа, 39/3 в м. Кривий Ріг.

Облік споживання теплової енергії проводиться згідно прибору обліку або розрахунковим способом за їх відсутності, що передбачено п.2.1 Договору.

Тарифи на послуги теплопостачання складають: за період з 01.07.2014р. по 30.11.2014р. тариф за 1 Гкал 1294,70 грн. (з ПДВ) (згідно постанови НКДРКП №683 від 13.06.2014р. для потреб інших споживачів), за період з 01.12.2014р. по 28.02.2015р. тариф за 1 Гкал 1555,38 грн. (з ПДВ) ( згідно постанови НКДРЕКП № 489 від 28.11.14р. для потреб інших споживачів); за період з 01.03.2015р. по 31.03.2015р. тариф за 1 Гкал 2235,73 грн. (з ПДВ) (згідно постанови НКДРЕКП № 410 від 27.02.15 р. для потреб інших споживачів); за період з 01.04.2015р. по 30.04.2015р. тариф за 1 Гкал 1924,87 грн. (з ПДВ) (згідно постанови НКДРЕКП № 1088 від 31.03.15 р. для потреб інших споживачів); за період з 01.05.2015р. по 31.10.2015р. тариф за 1 Гкал 1839,26 грн. (з ПДВ) (згідно постанови НКДРЕКП № 1438 від 30.04.15 р. для потреб інших споживачів), за період з 01.11.2015р. по 31.01.2016р. тариф за 1 Гкал 1771,62 грн. (з ПДВ) (згідно постанови НКДРЕКП № 2690 від 29.10.15 р. для потреб інших споживачів); за період з 01.02.2016р. по теперішній час тариф за 1 Гкал 1703,53 грн. (з ПДВ) (згідно постанови НКРЕКП № 54 від 28.01.16 р. для потреб інший споживачів).

Згідно п. 3.1 Договору споживач проводить оплату самостійно, в грошовій формі, та іншими формами розрахунку за згодою, до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивач на об'єкт відповідача поставляв теплову енергію, проте відповідач свої зобов'язання щодо повної та своєчасної оплати поставленої теплової енергії належним чином не виконував, у зв'язку з чим за період з 25.10.2014 р. по 31.03.2016 р. у останнього утворилась заборгованість перед позивачем за поставлену теплову енергію у розмірі 20 177,05 грн.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості, обставин, наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог, не спростував.

Згідно положень ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За умовами пункту 3.4 Договору за несвоєчасну оплату відпущеної теплової енергії в термін, встановлений пунктом 3.1 Договору, споживач несе відповідальність згідно з п.4-7 ст.231 ГК України та Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення оплати.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивач нарахував відповідачу пеню за період з 20.11.15р. по 18.05.16р. у розмірі 1 756, 42 грн., 3% річних за той самий період у розмірі 295, 78 грн., а також інфляційні за період з грудня 2014 року по квітень 2016 року у розмірі 2 218, 63 грн., що відображається в розрахунку позивача (а.с.10-11).

Перевіривши здійснені позивачем нарахування пені та 3% річних, суд зазначає, що позивачем невірно визначено дату початку періоду з якої він може проводити відповідні нарахування.

Положеннями пункту 3.1 Договору сторонами погоджено проведення оплати споживачем відпущеної йому теплової енергії до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим, тобто відповідач повинен був провести оплату до 20.11.15р. включно, а прострочення відповідачем оплати відпущеної теплової енергії почалось з 21.11.15р. і саме з цієї дати позивач має право нараховувати пеню та 3% річних.

За таких обставин, суд визнає нарахування розміру пені та 3% річних обґрунтованими частково, а саме задовольняє вимоги позивача в частинні стягнення з відповідача пені за період з 21.11.15р. по 18.05.16р. у розмірі 1 743, 44 грн., та 3% річних за період з 21.11.15р. по 18.05.16р. у розмірі 294, 58 грн., тоді як в решті нарахувань відмовляє за безпідставністю.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування інфляційних, суд визнає їх обґрунтованими, вірно розрахованими, а отже такими, що підлягають задоволенню.

З приводу заперечень відповідача слід зазначити наступне.

Згідно приписів абз.5 п.3 постанови КМУ № 1198 від 03.10.07р. "Про затвердження Правил користування тепловою енергією" межа продажу теплової енергії - сукупність точок теплової мережі, обладнаних вузлом обліку, на основі показів якого проводяться розрахунки за спожиту теплову енергію, або точка розподілу, визначена в договорі у разі відсутності такого вузла.

Таким чином, позивач не несе відповідальність за батареї у будинку, так як вони є власністю споживача і обов'язок по їх належному утриманню покладається на нього.

До того ж, постановою КМУ від 17 лютого 2010 р. N 151 "Про затвердження Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості" визначено вимоги щодо кількісних і якісних показників послуг та зменшення плати у разі їх відхилення від нормативних. Так, при централізованому опаленні температура повітря в житлових приміщеннях (за умови їх утеплення) має відповідати діючим нормам і правилам - 18° C (у наріжних кімнатах - 20° C). Допустимим строком відхилення від показників є 12 годин на добу (один раз на місяць). У випадку, якщо фактична температура в приміщеннях нижча ніж нормативна, зменшення плати за надані послуги у разі перевищення допустимого строку відхилення від їх показників визначається наступним чином:

- на 5 відсотків за кожний градус відхилення від 18°C до 12°C у житлових приміщеннях (у наріжних кімнатах - від 20°C до 14°C) плати за період відхилення (протягом усього строку відхилення);

- при температурі в житлових приміщеннях нижче ніж 12° C (у наріжних кімнатах - нижче ніж 14° C) плата за централізоване опалення не справляється.

Працівниками теплотехнічної інспекції на відповідні заяви відповідача складались акти, у яких зафіксована фактична температура повітря в приміщенні офісу відповідача, за результатами яких та у відповідності до вищенаведених норм чинного законодавства, позивачем проводився перерахунок плати за централізоване опалення, що відображено в розрахунку позивача (а.с.8).

Також суд відхиляє заперечення відповідача що до неправомірності застосування позивачем при розрахунку вартості поставленої теплової енергії коєфіціенту як для нежитлового приміщення з огляду на те, що рішенням виконкому Криворізької міської ради Дніпропетровської області №531 від 09.07.08 р. спірне приміщення переведено із жилого приміщення в нежиле та враховуючі умови, укладеного між сторнами Договору на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пари відповідно до яких об'єктом теплоспоживання є приміщення офісу, тобто нежиле приміщення, та станом на час вирішення спору будь-яких змін щодо статусу об'єкта теплоспоживання в Договір внесено не було.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

Викладене є підставою для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України сплата судового збору покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 44, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9; ) суму 20 177, 05 грн. (двадцять тисяч сто сімдесят сім грн. 05 коп.) основного боргу, 1 743, 44 грн. (одна тисяча сімсот сорок три грн. 44 коп.) пені, 2 218, 63 грн. (дві тисячі двісті вісімнадцять грн. 63 коп.) інфляційних, 294, 58 грн. (двісті дев'яносто чотири грн. 58 коп.) 3% річних, 1 377,20 грн. (одна тисяча триста сімдесят сім грн. 20 коп.) судового збору.

В решті позову - відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя А.В. Суховаров

Повний текст рішення підписано - 07.09.2016р.