ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2016 р.Справа № 916/1469/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Савицького Я.Ф.

Суддів: Гладишевої Т.Я.,

ОСОБА_1

(склад судової колегії змінено відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату суду №644 від 25.08.2016р. та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2016р.)

секретар судового засідання Максіміхіна Ю.В.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 31.08.2016р.:

від позивача: ОСОБА_2, за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_3, за угодою про надання правової допомоги;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства Одеський морський торговельний порт

на рішення господарського суду Одеської області

від 29 червня 2016 року

по справі № 916/1469/16

за позовом Державного підприємства Одеський морський торговельний порт

до Приватного підприємства Строїтель

про стягнення 129602,56 грн.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 31.08.2016р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Одеської області від 29.06.2016р. по справі №916/1469/16 (суддя Оборотова О.Ю.) відмовлено в задоволенні позовних вимог Державного підприємства Одеський морський торговельний порт до Приватного підприємства Строїтель про стягнення 129602,56 грн. з посиланням на те, що акт ревізії Державної фінансової інспекції в Одеській області не може бути підставою для зміни умов договору, оскільки за своєю природою є актом ненормативного характеру, який породжує права і обовязки тільки у того суб'єкта, якому вони адресовані, а саме Державного підприємства Одеський морський торговельний порт, таким чином, суд першої інстанції зазначає, що акт ревізії Державної фінансової інспекції в Одеській області не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов'язання, визначені договором № КД-19038 від 05.06.2014р. Крім того, місцевий господарський суд зазначив, що Державним підприємством Одеський морський торговельний порт не доведено протиправної поведінки Приватного підприємства Строїтель у вигляді порушення договірного зобов'язання, що спричинило шкідливий результат для зобов'язаного контрагента, а відтак не може вважатися доведеним причинний зв'язок між заподіяною шкодою та поведінкою особи.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Державне підприємство Одеський морський торговельний порт звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій позивач просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 29.06.2016р. по справі №916/1469/16 повністю та прийнявши нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи це тим, що оскаржуване рішення прийняте з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та судом порушено норми матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

29.08.2016р. від Приватного підприємства Строїтель до Одеського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким відповідач не погоджується з її доводами, просить залишити оскаржуване рішення без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги Державного підприємства Одеський морський торговельний порт, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що рішення першої інстанції слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.06.2014р. між Державним підприємством Одеський морський торговельний порт (Замовник) та Приватним підприємством Строїтель (Підрядник) укладено договір № КД-19038, згідно з п. 1.1. якого Замовник доручає виконати та зобов'язується оплатити, а Підрядник приймає на себе зобов'язання виконати роботи по виконанню робочого проекту реконструкції гаражів-боксів автобази ДП Одеський морський торговельний порт інв. № 076759, відповідно до технічного завдання (Додаток №2 до даного договору).

Відповідно до п. 2.1 договору вартість робіт за даним договором згідно з Кошторисом (Додаток №1 до даного договору) складає - 238 367,09 грн., включаючи ПДВ 20% - 39 727,85 грн.

За положеннями п. 2.3 договору прийом та оплата товару здійснюється за актом прийому-передачі виконаних робіт, який підписаний представниками Замовника і Підрядника.

Перерахунок коштів за виконані роботи здійснюється протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання двостороннього акту прийому-передачі виконаних робіт, передачі Замовнику Підрядником повного комплекту виконаної проектної документації і отримання відповідного рахунку від Підрядника (п. 2.4 договору).

Датою закінчення робіт вважається день підписання акта прийому-передачі виконаних робіт, підписаного представниками Замовника і Підрядника.

Згідно з п. 4.5. договору Підрядник гарантує звільнення Замовника від усіх документованих претензій, вимог, судових позовів тощо з боку третіх осіб, які можуть виникнути при виконанні договору внаслідок невиконання або неналежного виконання Підрядником та/або його субпідрядниками і субпостачальниками своїх зобов'язань за договором, а в разі виникнення таких, приймає на себе сплату збитків і витрат, що виникли у Замовника.

Відповідно до розділу 7 договору він вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2014р.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору № КД-19038 Приватним підприємством Строїтель були виконані підрядні роботи на загальну суму 238 367,09 грн., що підтверджується ОСОБА_3 приймання-передачі виконаних робіт №19038/1 від 29.07.2014р.

ОСОБА_4 погоджено та підписано у двосторонньому порядку уповноваженими представниками сторін без зауважень та скріплений печатками підприємств.

Як свідчать матеріали справи, в ході ревізії фінансово-господарської діяльності Державного підприємства Одеський морський торговельний порт, проведеною Державною фінансовою інспекцією в Одеській області в IV кварталі 2015 року, було виявлено, що Підрядником була неправомірно завищена вартість виконаних робіт по вищевказаним роботам по договору № КД-19038. А саме, під час ревізії ДФІ в Одеській області, співставленням вартості виконаних робіт, які враховані ПП Строїтель в акті приймання-передачі виконаних робіт №19038/1 від 29.07.2014р. з розробки робочого проекту реконструкції гаражів-боксів автобази Державного підприємства Одеський морський торговельний порт інв. № 076759, які розташовані за адресою: м. Одеса, пров. Газовий, 2 на загальну суму 238 367,09 грн. з ПДВ в порівнянні з вартістю робіт, врахованих субпідрядними організаціями в актах приймання-передачі на загальну суму 60 636,60 грн. та робіт виконаних власними силами Підрядника на загальну суму 48 127,90 грн. встановлено розбіжність вартості робіт.

Як зазначає Державне підприємство Одеський морський торговельний порт порушення п.п. 5.7. Правил визначення вартості проектно-вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництво (ДСТУ Б Д. 1.1-7:2013), затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08.08.13 р. №374 та п. 2.10. Загальних вказівок зі застосування збірника цін на проектні роботи для капітального будівництва, затверджених постановою Державного комітету по будівництву СРСР від 02.02.87 р. №21 зі змінами та доповненнями за рахунок безпідставного завищення вартості виконаних робіт з розроблення робочого проекту з реконструкції гаражів-боксів автобази ДП Одеський порт інв. № 076759 на суму 129 602,59 грн. призвело до матеріальної шкоди (збитків) Державного підприємства Одеський морський торговельний порт на відповідну суму.

Таким чином, Державне підприємство Одеський морський торговельний порт вважає, що у даному випадку у звязку з неправильним розрахунком ПП Строїтель (всупереч до встановлених законодавством вимог) вартості проектних робіт за договором № КД-19038 була неправомірно завищена вартість робіт на суму 129602,59 грн., у звязку з чим зазначена сума сплачена Державним підприємством Одеський морський торговельний порт в межах договору № КД-19038 Підряднику без достатньої правової підстави, підлягає поверненню Державному підприємству Одеський морський торговельний порт в повному обсязі.

У зв'язку із встановленим фактом завищення вартості робіт та на підставі ОСОБА_4 ревізії ДФІ в Одеській області, позивачем було направлено відповідачу претензію, якою він вимагав перерахувати 129 602,59 грн. Проте, відповідачем вищезазначена претензія залишена без виконання, сума грошових коштів є не сплаченою.

Враховуючи викладене, Державне підприємство Одеський морський торговельний порт звернулось до господарського суду Одеської області з відповідним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Дослідивши обставини справи, апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Частинами 1, 2 статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідальність у вигляді відшкодування збитків та інших способів відшкодування майнової шкоди, у тому числі стягнення збитків, заявлених позивачем, настає за наявності всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи); шкідливого результату такої поведінки - збитків, їх наявності та розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла збитки. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Проаналізувавши обставини справи, апеляційний суд зазначає, що позивачем не доведено протиправної поведінки Приватного підприємства Строїтель у вигляді порушення договірного зобов'язання, що спричинило шкідливий результат для зобов'язаного контрагента, а відтак не може вважатися доведеним причинний зв'язок між заподіяною шкодою та поведінкою особи.

Крім того, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено також і існування противоправної поведінки відповідача, яка є елементом правопорушення, а також суд звертає увагу на відсутність реальних збитків у позивача.

Приписами ст. 853 ЦК України встановлено, що замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що при укладанні вищенаведеного договору підряду, сторони погодили всі істотні умови цього договору, зокрема й вартість виконання робіт.

Положеннями ст. 632 ЦК України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Судова колегія також враховує, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт внесення сторонами змін до договору № КД-19038 від 05.06.2014р. стосовно вартості виконаних робіт або доказів щодо визнання договору недійсним в зазначеній частині, а тому договірні зобовязання повинні виконуватись сторонами належним чином з дотриманням умов договору № КД-19038 від 05.06.2014р.

Також судова колегія звертає увагу на те, що Державне підприємство Одеський морський торговельний порт прийняло виконані відповідачем роботи за актом прийому-передачі виконаних робіт №19038/1 від 29.07.2014р. без будь-яких зауважень, не заявивши при цьому про недоліки, як передбачено положеннями ст. 853 ЦК України.

Отже, судова колегія дійшла висновку про те, що позивачем не доведено порушення відповідачем умов договору укладеного між сторонами, а відтак і наявності складу цивільного правопорушення, що унеможливлює стягнення з Приватного підприємства Строїтель коштів в якості збитків.

Крім того, апеляційний господарський суд зазначає, що ОСОБА_4 ревізії фінансово-господарської діяльності не є доказом порушення відповідачем зобовязань за договором та спричинення збитків позивачу, оскільки не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов'язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти.

Так, згідно з підпунктом 4 пункту 4 Положення про Державну фінансову інспекцію України (затверджено Указом Президента України від 23.04.2011р. № 499/2011) врегульовано вжиття Держфінінспекцією України відповідно до покладених на неї завдань заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб. Такі заходи вживаються в установленому порядку Держфінінспекцією України як центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України та який входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю. Акт перевірки вказаного контролюючого органу може бути підставою для вжиття ним в межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, в тому числі, притягнення до відповідальності посадових осіб позивача у встановленому чинним законодавством порядку, а не для встановлення певного зобов'язання в межах господарсько-договірних відносин.

Таким чином, судова колегія зазначає, що акт КРУ лише фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Зазначений акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобовязання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт.

За таких обставин, судова колегія зазначає, що результати ревізії не є підставою для стягнення з відповідача сум збитків.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 23.04.2012р. по справі № 10/5025/1680/11, від 12.02.2013р. № 5023/3846/12.

Отже, приймаючи до уваги вищенаведене, судова колегія апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову та вважає позовні вимоги про стягнення 129 602,59 грн. збитків необґрунтованими, непідтвердженими наявними в матеріалах справи доказами, оскільки заявлена позивачем до стягнення сума не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України та ст. 225 ГК України.

Враховуючи вищенаведене, Одеський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу Державного підприємства Одеський морський торговельний порт слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 29.06.2016р. по справі №916/1469/16 без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Одеської області від 29.06.2016р. по справі №916/1469/16 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 02.09.2016р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Гладишева Т.Я.

Суддя Головей В.М.