ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2016 року Справа № 910/2101/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого-судді суддів:Воліка І.М. (доповідача), Демидової А.М., Шевчук С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Банк Національний Кредит"
на рішеннявід 15.03.2016
господарського суду міста Києва
та на постанову від 15.06.2016
Київського апеляційного господарського суду
у справі№ 910/2101/15
господарського суду міста Києва
за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Національний Кредит"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Фінанс"
простягнення 1430136,99 грн.
В судове засідання прибули представники сторін:
позивачаШлапак І.С. (дов. від 04.04.2016 № 31);
відповідачаКоновалов О.С. (дов. від 03.03.2016 № 03/03/16);
ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року позивач - Публічне акціонерне товариство "Банк Національний Кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Паламарчука Віталія Віталійовича (надалі - Банк) звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Фінанс" (надалі - ТОВ "Факторинг Фінанс", відповідач) про зобов'язання повернути грошові кошти у сумі 1430136,99 грн., відповідно до Договору № DU 1222/2014-1 про депозитний вклад "Стандартний" від 16.05.2014.

Рішенням господарського суду міста Києва від 15.03.2016 у справі № 910/2101/16 (суддя Курдельчук І.Д.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2016 (колегія суддів: Майданевич А.Г. - головуючий, судді - Тищенко А.І., Федорчук Р.В.), у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з постановленими судовими актами судів попередніх інстанцій, позивач - ПАТ "Банк Національний Кредит" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 15.03.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2016 скасувати, і прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Касаційна скарга обгрунтована порушенням судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, і, зокрема ст. ст. 42, 43, 83, 84 ГПК України, ст. ст. 16, 215, 216, 236 Цивільного кодексу України, ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", без належної правової оцінки обставин справи щодо нікчемності правочину на підставі якого банк відмовився від власних грошових вимог, що є підставою для скасування оскаржуваних судових актів.

Відповідач не скористався правом, наданим ст. 1112 ГПК України, та відзив на касаційну скаргу позивача до Вищого господарського суду України не надіслав, що не перешкоджає касаційному перегляду оскаржуваних судових актів.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України, заслухавши представників сторін та перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що 16.05.2014 між ПАТ "Банк національний кредит" (Банк) та ТОВ "Факторинг Фінанс" (Вкладник) укладений Договір про депозитний вклад "Стандартний" № DU1222/2014-1 строком на 12 місяців + 1 день (366 днів) в національній валюті (без капіталізації процентів) (надалі - Договір про депозитний вклад), за умовами якого Вкладник передає, а Банк приймає на депозитний рахунок № 2652.8.027283.010/980 в ПАТ "Банк національний кредит", МФО 320702, грошові кошти в сумі 10000000,00 грн. в національній валюті, на умовах цього Договору; депозит розміщується на строк з 16.05.2014 по 16.05.2015 включно; Банк сплачує Вкладнику процентну ставку за користування депозитом у розмірі 17,00 % річних (п. п. 2.1. - 2.3. Договору)

Відповідно до пункту 3.7. Договору Вкладник має право звернутися з проханням про дострокове розірвання договору і повернення суми депозиту в робочий день протягом операційного часу письмово попередивши про це Банк за десять робочих днів до бажаної дати повернення суми депозиту та нарахованих процентів, шляхом подання заяви про дострокове розірвання дії договору. Датою розірвання договору вважається дата повернення суми депозиту та нарахованих процентів Вкладнику. Банк повертає суму депозиту та нарахованих процентів протягом 10 днів з дня подання Вкладником заяви про дострокове розірвання дії договору шляхом перерахування відповідної суми коштів на рахунок Вкладнику №283/980 у банку. У випадку розірвання договору з ініціативи Вкладника, проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 2,0 % річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку.

Згідно з пунктом 7.2. Договору, всі інші зміни та доповнення до Договору, в тому числі щодо зміни розміру процентної ставки за користування депозитом, мають бути вчинені в письмовій формі та підписані належним чином сторонами з обов'язковим посиланням на Договір.

Крім цього, 16.05.2014 між ПАТ "Банк національний кредит" (Банк) та ТОВ "Факторинг Фінанс" (Позичальник) укладений Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 05.1-161ю/2014/2-1 (надалі - Кредитний договір), за умовами якого Банк зобов'язується надати Позичальнику гроші у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Ліміт заборгованості - 10000000,00 грн. під 18% річних з можливістю перегляду кожні три місяці на термін до 13.05.2015 на поповнення обігових коштів.

В забезпечення належного виконання умов Кредитного договору, 16.05.2014 між ПАТ "Банк національний кредит" (Заставодержатель) та ТОВ "Факторинг Фінанс" (Заставодавець) укладений Договір застави майнових прав № 04-1185/1-1 (надалі - Договір застави), за умовами якого в якості забезпечення кредиту, ТОВ "Факторинг Фінанс" передано в заставу Банку (Заставодержателю) майнові права на грошові кошти у сумі 10000000,00 грн. та нараховані на них проценти у розмірі 17 % річних розміщені на підставі Договору про депозитний вклад "Стандартний" № DU1222/2014-1 від 16.05.2014.

Разом з тим, 16.05.2014 між сторонами укладено Договір про внесення змін № 1 до Договору про депозитний вклад "Стандартний" № DU1222/2014-1, відповідно до якого пункт 3.7. Договору викладено в наступній редакції: "Вкладник має право після припинення дії Договору застави майнових прав №04-1185/1-1 (вимоги отримання грошових коштів, що розміщені на вкладному (депозитному) рахунку) від 16.05.2014, звернутися з проханням про дострокове розірвання договору і повернення суми депозиту в робочий день протягом операційного часу, письмово попередивши про це банк за 10 робочих днів до бажаної дати повернення суми депозиту та нарахованих процентів, шляхом подання відповідної заяви про дострокове розірвання дії договору. Датою розірвання договору вважається дата повернення суми депозиту та нарахованих процентів вкладнику. Після припинення дії Договору застави майнових прав № 04-1185/1-1 (вимоги отримання грошових коштів, що розміщені на вкладному (депозитному) рахунку) від 16.05.2014 Банк повертає суму депозиту та нарахованих процентів протягом 10 днів з дня подання Вкладником заяви про дострокове розірвання договору шляхом перерахування відповідної суми коштів на рахунок Вкладника № 2831 відкритий у банку".

29.04.2015 ТОВ "Факторинг Фінанс" звернулося до банку із заявою про дострокове припинення дії Депозитного договору та повернення грошових коштів без втрати нарахованих відсотків (лист № 264 від 29.04.2015).

30.04.2015 між ПАТ "Банк національний кредит" та ТОВ "Факторинг Фінанс" укладено Договір про внесення змін до Договору про депозитний вклад, за умовами якого сторони погодили абзац третій пункту 3.7. Договору шляхом викладення його у такій редакції: "У випадку розірвання цього Договору з ініціативи Вкладника, проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 17% (сімнадцять) процентів річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку." (пункт 1 Договору про внесення змін від 30.04.2015).

На виконання вказаного листа та Договору про внесення змін, Банк повернув ТОВ "Факторинг Фінанс" депозитний вклад та суму нарахованих процентів за ставкою 17,0 % річних.

Разом з тим, рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.06.2015 № 114, прийнятого на підставі постанови Правління Національного банку України від 05.06.2015 № 358 "Про віднесення ПАТ "Банк національний кредит" до категорії неплатоспроможних", у Банку з 08.06.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру виведення Банку з ринку.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.08.2015 №159, прийнятого на підставі постанови Правління Національного банку України від 28.08.2015 № 563, припинено з 31.08.2015 здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк національний кредит" та розпочато процедуру ліквідації Банку з 31.08.2015.

На виконання положень ст. ст. 37, 38 Закону України "Про систему гарантування вкладі фізичних осіб", уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк національний кредит" листом за вих. № 09-15/-62 від 28.09.2015 повідомлено відповідача - ТОВ "Факторинг Фінанс" щодо встановлення факту нікчемності Договору про внесення змін від 30.04.2015 до Договору про депозитний вклад, у зв'язку з чим запропоновано повернути грошові кошти у сумі 1430136,99 грн. як такі, що сплачені на виконання нікчемного правочину.

З огляду на те, що ТОВ "Факторинг Фінанс" не здійснило повернення процентів нарахованих за нікчемним правочином, Банк звернувся до суду з позовом про стягнення грошових коштів у сумі 1430136,99 грн. обгрунтовуючи свої вимоги тим, що Договір про внесення змін від 30.04.2015 до Договору про депозитний вклад є нікчемним з підстав, визначених у пункті 1 частини 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки уклавши дану угоду Банк відмовився від власних майнових вимог, з огляду того, що дострокове розірвання договору депозиту за ініціативи вкладника тягне за собою виплату процентів на день розірвання за зниженою відсотковою ставкою у розмірі 2,0 % річних; проте Банком сплачено 17 % річних, що потягло за собою необґрунтовану виплату відповідачу грошових коштів.

В силу приписів пункту 1 частини 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно із частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 1060 Цивільного кодексу України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно з частиною 1 ст. 1061 Цивільного кодексу України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Відповідно до частини 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Приймаючи рішення про відмову у задовленні позовних вимог, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що Договором про внесення змін № 1 від 16.05.2014 до Договору про депозитний вклад, сторони на власний розсуд змінили пункт 3.7. Договору депозиту шляхом викладення його у новій редакції, і зокрема, виключили умови (абзац третій пункту 3.7. Договору) щодо застосування зниженої відсоткової ставки у випадку його розірвання за ініціативою вкладника. З огляду цього, на момент укладення сторонами Договору про внесення змін від 30.04.2015 до Договору про депозитний вклад, положення про можливість застосування зниженої відсоткової ставки за погодженням сторін були вже виключені із умов Договору про депозитний вклад, а отже виплата банком відсотків за користування депозитом з розрахунку 17 % річних є належним виконанням банком своїх зобов'язань за депозитним договором, що узгоджується з приписами ст. ст. 3, 6, 11, 525, 526, 627, 1058, 1061 Цивільного кодексу України щодо свободи договору та належного виконання зобов'язання.

Частиною 2 ст. 215 Цивільного кодексу України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Водночас, вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору.

Відповідно до положень частини 2 та частини 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Судом встановлено, що 30.04.2015 між ПАТ "Банк національний кредит" (Банк/Кредитор) та ТОВ "Факторинг Фінанс" (Позичальник) укладений Договір про розірвання Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-161ю/2014/2-1 від 16.05.2014, яким визначено, що права та обов'язки сторін за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії припиняються, що свідчить про відсутність будь-яких договірних обмежень щодо дострокового повернення депозитного вкладу та виплати процентів у розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Таким чином, позивач не довів відповідності Договору про внесення змін від 30.04.2015 до Договору про депозитний вклад, критеріям, наведеним в частині 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а отже укладення цього Договору не є відмовою банку від власних майнових вимог, тому підстави вважати Договір про внесення змін від 30.04.2015 нікчемним відсутні.

За встановлених обставин, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для визнання Договору про внесення змін від 30.04.2015 до Договору про депозитний вклад нікчемними, оскільки позивачем не підтверджено обставини, з якими спеціальний Закон пов'язує нікчемність правочинів неплатоспроможного банку.

З огляду вищевикладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що висновки місцевого та апеляційного господарського суду, відповідають встановленим обставинам справи і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Доводи заявника викладені у касаційній скарзі не спростовують правильності висновків судів попередніх інстанцій, ґрунтуються на невірному розумінні наведених норм цивільного законодавства та норм спеціального закону, зводяться до намагання довільно витлумачити зазначені норми, не доводять неправильного застосування судом норм права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Зважаючи на обмеженість процесуальних дій касаційної інстанції, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, колегія суддів відхиляє всі інші доводи скаржника, які фактично зводяться до переоцінки доказів та необхідності додаткового встановлення обставин справи, а також ґрунтуються на довільному тлумаченні чинного законодавства.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій було повно та всебічно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесені рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що дає підстави для залишення їх без змін.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк національний кредит" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2016 та рішення господарського суду міста Києва від 15.03.2016 у справі № 910/2101/16 залишити без змін.

Головуючий, суддя І.М. Волік

Судді : А.М. Демидова

С.Р. Шевчук