РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2016 р. Справа № 903/472/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Павлюк І. Ю.

суддя Демидюк О.О. ,

суддя Савченко Г.І.

при секретарі Кушніруку Р.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Унгурян Н.І. - представник за довіреністю від 08.12.2015р.

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю " Істерн Беверідж Трейдінг", м.Київ

на ухвалу господарського суду Волинської області

від 26.07.16 р. у справі № 903/472/16 (суддя Костюк С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг", м.Київ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м.Нововолинськ Волинської області

про стягнення 8105,31 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Волинської області від 26.07.2016р. провадження у справі №903/472/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Істерн Беверідж Трейдінг" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення 8105,31грн. - припинено.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати та прийняти нове судове рішення, яким справу направити до господарського суду Волинської області для продовження розгляду.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає ухвалу місцевого господарського суду незаконною та необґрунтованою, такою, що прийнята з порушенням норм матеріального права та процесуального права;

- покликається на те, що місцевим господарським судом зроблено висновок, зокрема: «Згідно п.6 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено діяльність суб'єкта господарювання, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва». Не погоджуючись з такою думкою суду, стверджує, що на відміну від юридичної особи, припинення державної реєстрації фізичної особи-підприємця не припиняє прав та обов'язків, що виникли під час діяльності такої фізичної особи-підприємця;

- констатує, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, що випливають з договору поставки №000077 від 20.04.2015р., не сплатив борг за поставлену продукцію, чим порушив співвідношення майнових інтересів Сторін договору і позбавив заінтересовану сторону (Позивача) того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 15.08.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 23.08.2016р..

Ухвала суду від 15.08.2015р. про прийняття апеляційної скарги до провадження та призначення до розгляду на 23.08.2016р. всім сторонам процесу надіслана у встановленому порядку, що підтверджується відміткою канцелярії суду у лівому нижньому куті на зворотній стороні зазначеної ухвали та реєстром на відправку рекомендованої кореспонденції Рівненського апеляційного господарського суду від 18.08.2016р. (а.с.40-41, 52).

Вказана ухвала надіслана на адресу відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, а саме: 45400, АДРЕСА_1.

Згідно наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та у позовній заяві в графі місце знаходження Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 зазначена адреса: 45400, АДРЕСА_1 (а.с.16-17, 28-29, 3-4).

В матеріалах справи відсутні докази повернення підприємством зв'язку поштового повідомлення з ухвалою суду від 15.08.2016р., яка була надіслана на адресу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, а саме: 45400, АДРЕСА_1.

Відповідно до п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (з подальшими змінами та доповненнями) особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Представник позивача в судовому засіданні 23.08.2016р. підтримала доводи апеляційної скарги та надала пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає ухвалу місцевого суду незаконною та необґрунтованою. Просить суд ухвалу господарського суду Волинської області від 26.07.2016р. у справі №903/472/16 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким справу направити до господарського суду Волинської області для продовження розгляду.

Відповідач не скористався правом подачі письмового відзиву на апеляційну скаргу, що, у відповідності до ч.2 ст.96 ГПК України, не перешкоджає перегляду ухвали місцевого господарського суду.

Відповідач в судове засідання 26.11.2013р. не з'явилась, про причину неявки суд не повідомила.

У відповідності до ч.4 ст.106 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Враховуючи приписи ст.101 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції та той факт, що неявка в засідання суду відповідача, належним чином та відповідно до законодавства повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого судового акту, судова колегія розглянула апеляційну скаргу за відсутності останнього.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.04.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю " Істерн Беверідж Трейдінг" (постачальник) та відповідачем Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (покупець) укладено договір поставки №000077 (далі - договір), згідно п.1.1 якого, постачальник передає у власність покупця, а покупець приймає і оплачує алкогольні та безалкогольні напої в асортименті, партіями згідно накладних (а.с.8-9).

Відповідно до п.2.6 разом із продукцією постачальник зобов'язаний надати покупцю наступні документи:

- видаткову накладну (із зазначенням асортименту, кількості, ціни та загальної вартості партії продукції);

- документи, що підтверджують якість продукції, що поставляється.

У відповідності до п.2.9 відповідач зобов'язався оплатити придбану продукцію протягом 21 календарного дня з моменту постачання продукції (дати видаткової накладної).

Надалі, позивач передав товару згідно видаткових накладних №РН-33-008804 від 29.03.2016р. на суму 4661,10грн. та №РН-33-009545 від 05.04.2016р. на суму 1735,20грн., які підписані Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (а.с.10-11).

Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, отриману продукцію не оплатив.

За вказаних обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг" звернулося до господарського суду Волинської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягненнч (згідно уточненого розрахунку) 8105,31грн., з яких 6396,30грн. основна заборгованість, 379,93грн. пеня, 1279,26грн. штраф і 32,55грн. відсотків річних.

Обґрунтовуючи позовну заяву, Товариство з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг" покликається на укладений між сторонами договір поставки №000077 від 20.04.2015р., на виконання якого позивач поставив відповідачу продукцію на суму 6396,30грн.. Отримання товару підтверджується підписом відповідача у видатковій накладній.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 05.07.2016р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг" прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №903/472/16.

Як вже зазначалося, ухвалою господарського суду Волинської області від 26.07.2016р. провадження у справі №903/472/16 припинено на підставі п.6 ст.80 Господарського процесуального кодексу України (а.с.32-33).

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст.106 ГПК України, окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, зокрема, про припинення провадження у справі.

Згідно з нормами ст.99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ч.1 ст.7 цього ж Закону, усім суб'єктам правовідносин гарантується захист їх прав і законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також із ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

На підставі ч.1 ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатись до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених ГПК України заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 ГПК України, господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Згідно з ч.7 ст.59 ГК України, суб'єкт господарювання вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності.

Відповідно до ч.7 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

У відповідності до п.6 ст.80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено діяльність суб'єкта господарювання, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Частинами 1, 4 п.4.7 постанови Пленум Вищого господарського суду України, від 26.12.2011р., №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (з подальшими змінами та доповненнями) роз'яснено, що за наявності відомостей про припинення діяльності суб'єкта господарювання, який є стороною у справі, господарському суду слід враховувати таке. Відповідно до частини сьомої статті 59 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності. Отже, при вирішенні питання щодо припинення провадження у справі на підставі пункту 6 частини першої статті 80 ГПК господарський суд повинен перевірити відповідні відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. У справах про визнання недійсним акта, раніше виданого ліквідованим органом, господарський суд вправі замінити його іншим органом, на який покладено видання відповідних актів.

Громадянин, який мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає визначених законом підстав для його участі в такому процесі. Однак у разі коли відповідна зміна статусу відбулася після порушення провадження у справі, вона не тягне за собою наслідків у вигляді зміни підвідомчості такої справи і, відповідно, - припинення провадження у ній, оскільки на час порушення господарським судом такого провадження її розгляд належав до юрисдикції цього суду; наведене стосується й випадку подання відповідним громадянином, що був відповідачем у справі, зустрічного позову в тій же справі. У будь-якому разі у суду немає й правових підстав для застосування при цьому положень статті 25 ГПК та залучення до участі у справі як правонаступника фізичної особи - підприємця тієї ж таки фізичної особи, оскільки правонаступництво передбачає перехід прав та обов'язків від одного суб'єкта до іншого, а не зміну правового статусу однієї й тієї ж самої особи. У разі задоволення позову до фізичної особи, яка в процесі розгляду справи втратила статус суб'єкта підприємницької діяльності, резолютивна частина відповідного судового рішення, крім відомостей, передбачених частинами другою - сьомою статті 84 ГПК, повинна містити дані, визначені в пункті 2 частини другої статті 54 цього Кодексу для фізичної особи (без зазначення її колишнього статусу суб'єкта підприємницької діяльності).

Згідно ч.3 п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" від 01.03.2013р. №3, оскільки у разі припинення діяльності фізичної особи як суб'єкта господарювання відповідно до пункту 6 частини першої статті 80 ГПК провадження у господарській справі припиняється, то з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в порядку, встановленому Законом України від 15.05.2003р. №755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", спори за участю такої фізичної особи-підприємця, у тому числі пов'язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було порушено у господарському суді до настання таких обставин, оскільки за загальним правилом громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями належним йому майном і після припинення своєї підприємницької діяльності. Після припинення провадження у господарській справі з підстави, наведеної вище, спори за участю таких осіб підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, при вирішенні питання щодо припинення провадження у справі на підставі п.6 ч.1 ст.80 ГПК господарський суд повинен перевірити відповідні відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Як вбачається з матеріалів справи представником позивача в судове засідання господарського суду Волинської області надано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 26.07.2016р. з якого вбачається, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 припинила підприємницьку діяльність 28.03.2016р., тоді як Товариство з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг" звернулось до господарського суду з позовною заявою до відповідача 01.07.2016р., про що свідчить відбиток штемпеля підприємства поштового зв'язку на конверті, тобто після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем (а.с.28-29).

Отже, відповідач не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що провадження у даній справі слід припинити на підставі п.6 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.32, ч.1 ст.33 та ч.2 ст.34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця", наведені в апеляційній скарзі, спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

За наведених обставин, ухвалу господарського суду Волинської області від 26.07.2016р. у справі №903/472/16 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг" - без задоволення.

Керуючись ст.ст.101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду Волинської області від 26.07.2016р. у справі №903/472/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг", м.Київ - без задоволення.

2. Справу №903/472/16 повернути до господарського суду Волинської області.

Головуючий суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.

Віддрук. прим.:

1 - до справи,

2 - позивачу (01135, м.Київ, просп.Перемоги, 5-А),

3 - відповідачу (45400, АДРЕСА_1),

4 - в наряд.