ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16 серпня 2016 р. Справа № 903/501/16

за позовом Колективного підприємства "Ковельбуд"

до відповідача: Ковельського управління водопровідно-каналізаційного господарства "Ковельводоканал"

про стягнення 59 466,17 грн.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: ОСОБА_1, дов. від 27.07.2016 року

від відповідача: ОСОБА_2, дов.№878 від 13.05.2016 року

Права та обов 'язки учасникам судового процесу роз 'яснені відповідно до ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть: Позивач ставить вимогу стягнути з відповідача 59 466,17 грн., з них 43 878,18 грн. переплачені кошти за послуги по водопостачанню та водовідведенню, 13 826,29 грн. інфляційних, 1761,70 грн. 3% річних.

При обґрунтуванні заявленої вимоги вказує, що між сторонами по справі 04.01.2011 року було укладено договір на водопостачання та водовідведення в гуртожитках по вул.Незалежності,117 та вул.Театральна,6, в договорі наявний розрахунок послуг. Тарифи на послуги встановлювались рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради №318 від 09.08.2012 року; з врахуванням даного рішення відповідач виставляв рахунки на оплату за новими тарифами, однак в даних рахунках відповідач завищив норми споживання води на одну особу. Вважає, що при застосуванні даних норм по водопостачанню та водовідведенню відповідач порушив вимоги ст.20 п.2 та ст.21 ч.2 п.4 Закону України Про житлово-комунальні послуги.

При погодженні позивачем на 2016 рік нових тарифів на обслуговування гуртожитків та прибудинкової території з Волинським відділенням Антимонопольного комітету України, Ковельське управління водопровідно-каналізаційного господарства повідомило, що згідно рішення виконкому від 09.08.2012 року №318 для споживачів, які не мають приладів обліку споживання послуг водопостачання норма на одну особу в гуртожитку по вул.Театральна становить 1,825 м.куб. в місяць, тому відповідачем з березня 2016 року виставлялись рахунки на оплату послуг із розрахунку 1,83 м.куб. на одну особу.

Вказує, що згідно виставлених відповідачем рахунків з квітня 2013 року по березень 2016 року за послуги водопостачання та водовідведення в гуртожитках по вул.Незалежності, 117 та вул.Театральна,6 нараховано 126 514,83 грн., які повністю оплачено, а з врахуванням затверджених норм Управління водопровідно-каналізаційного господарства повинно було нарахувати 82 636,59 грн., сума переплати склала 43 876,18 грн., на яку нараховано інфляційні в сумі 13 826,29 грн. та 3% річних 1761,70 грн.

Відповідач у відзиві на позов вимогу позивача заперечує, вказуючи, що відносини між сторонами врегульовано договором на подачу холодної води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізаційної мережі №48 від 04.01.2011 року, який з врахуванням п.7.1 є чинним; обєктами використання послуг є гуртожитки за адресами : м.Ковель, вул.Незалежності, 117, вул.Театральна, 6 та адмінкорпус по вул.Незалежності,117.

Розрахунки за спожиті послуги проводились згідно нормативів споживача за діючими тарифами, порядок зміни яких передбачено п.3.1 договору.

Вказує, що твердження позивача про те, що невідповідність норм споживача, погоджена в договорі та розрахунку до нього, встановлена при розробці нових тарифів на послуги спростовується рекомендаціями адміністративної колегії Волинського відділу АКУ №23 від 24.03.2016 року, в яких, зокрема, зазначено, що саме КП Ковельбуд нараховувало плату за воду і каналізацію мешканцям з розрахунку 4 кв.м. на одну особу, що на 58% більше у грудні 2015 року та на 118% більше у січні 2016 року від норм Ковельського УВКГ; твердження позивача про порушення відповідачем вимог ст.20 п.2 та ст.24 ч.2 п.4 Закону України Про житлово-комунальні послуги не відповідає дійсності, оскільки позивач не надав доказів використання свого права на одержання в установленому порядку необхідної інформації щодо житлово-комунальних послуг шляхом звернення до Ковельського УВКГ, також відсутні докази відмови у наданні такої інформації.

У листі-відповіді на претензію позивача, з посилання на наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №2 від 08.01.2013 року, зазначено перелік документів необхідних для визначення наявності/відсутності санітарно-технічного обладнання/загальних душових кабінок.

Відповідно до п.14.2 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом №190 від 27.06.2008 року Міністерства з питань житлово-комунального господарства України, споживачі зобовязані мати схеми або виконавчі креслення своїх мереж водопостачання та водовідведення, розміщених як у землі так і всередині будинків із зазначенням діаметра труб, місць розташування арматури, санітарних приладів, вузлів обліку та інших приладів (пристроїв), тому додані відповідачем копії технічних паспортів не містять таких даних.

Оскільки Ковельське УВКГ створено рішенням Волинської облради №59 від 03.04.1992 року Про зміни в розмежуванні майна між субєктами власності, йому не могла бути передана проектно-технічна документація по гуртожитках за адресою м.Ковель, вул.Незалежності, 117 та вул.Театральна,6, які введено в експлуатацію ще у 1966 та 1956 р.р.

На виконання листа Ковельського УВКГ №833 від 22.04.2016 року, працівниками позивача та відповідача проведено спільне обстеження мереж водопостачання та водовідведення в зазначених гуртожитках та виявлено відсутність загальних душових кабін, проектно-технічну документацію споживачем послуг не було надано, про що складено відповідний акт.

За наслідками обстеження до договору №48 від 04.01.2011 року внесено зміни, які оформлено додатковою угодою від 01.05.2016 року, згідно якої пункт 8.4 викладено в новій редакції, а саме при розрахунку за послуги водопостачання та водовідведення в гуртожитках застосовано норму витрат води на одного мешканця без душових; з 08.07.2016 року в звязку із встановленням засобів обліку води у гуртожитках КП Ковельбуд по вул.Незалежності,117 та вул.Театральна,6, між сторонами укладено додаткову угоду до договору №48 від 04.01.2011 року, яка набрала чинності з 08.07.2016 року, додаткова угода від 01.05.2016 року втратила чинність.

Зазначає, що при укладенні договору від 04.01.2011 року №48 сторонами було погоджено всі істотні умови, зокрема предмет, ціну, строк дії; споживачем не подано будь-яких доказів про внесення пропозицій в частині зміни договору чи його розірвання.

При обґрунтуванні зазначених у відзиві заперечень, посилається на Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2016 року, пунктом 3.8 яких саме на споживачів послуг покладено обовязок подавати заяву та відповідні документи виробнику при зміні обсягів спожитої питної води та скиду стічних вод, з метою одержання додаткових технічних умов та внесення змін у договір; аналогічні положення містились в Правилах користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №65 від 01.07.1994 року, втратили чинність із прийняттям Правил №190 від 27.06.2008 року; правові наслідки зміни або розірвання договору передбачено ст.653 ЦК України, зокрема, зобовязання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни; при цьому сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобовязаннями до моменту зміни або розірвання договорів.

Позивач в поясненні від 05.08.2016 року №187 вказує, що гуртожитки по вул.Незалежності, 117 та вул.Театральна,6 були побудовані для проживання одиноких громадян, у звязку з чим в них з підсобних приміщень побудовані коридори, туалети, умивальні, кладовки, кухні, сходові клітки; відсутність душових кабін підтверджується технічними паспортами КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», повідомленням ПТМ «Ковельтепло», повідомленням управління газового господарства, актами б/н від 28.04.2016 року.

Заперечуючи доводи відповідача у відзиві на позов в частині того, що споживачі зобовязані мати схеми або виконавчі креслення своїх мереж водопостачання та водовідведення розміщених, як у землі так і всередині будинків, які могли б підтвердити наявність/відсутність душових кімнат в гуртожитках, вказує, що згідно р.14 п.14.2 Правил користування системами централізованого водопостачання та водовідведення зазначені схеми або креслення необхідні при ремонті, експлуатації та підготовки систем водопостачання та водовідведення до роботи взимку.

Зазначає, що саме на відповідача покладено обовязок повідомляти споживачів про застосування нових норм споживання та нових тарифів згідно рішення виконкому №318 від 09.08.2012 року, однак відповідач своїх обовязків не виконав, тому просить витребувати у відповідача докази про те чи надсилались відповідачем на адресу КП «Ковельбуд» повідомлення після прийняття вищезазначеного рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради.

Також в поясненні від 05.08.2016 року просить витребувати від УВКГ «Ковельводоканал» документи про наявність/відсутність відповідного санітарно-технічного обладнання загальних душових, докази якими нормами споживання води керувався відповідач при укладенні договору; від Волинського територіального відділення АКУ або відповідача лист від 17.03.2016 року до УВКГ «Ковельводоканал» про визначення даних тарифів по водопостачанню та водовідведенню для гуртожитків КП «Ковельбуд» та відповідь відповідача на цю вимогу.

Дане клопотання розглянуто в судовому засіданні та відхилено, оскільки суд вважає, що матеріали по яких заявлено вимогу про витребування, не мають значення для встановлення обставин необхідних для вирішення спору по суті.

Відповідач у додатковому поясненні від 15.08.2016 року №1388 вказав, що позивач фактично ставить вимогу стягнути з відповідача безпідставно нараховані кошти, тобто збитки, визначення яких дано в ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України та ст.225 Господарського кодексу України.

Однак позивачем не доведено наявність порушень відповідачем його прав та охоронюваних законом інтересів, не доведено належними доказами спричинення збитків, безпосередній причинний зв'язок між протиправним діянням та заподіяними збитками, та не надано доказів щодо розміру збитків, дані елементи є необхідними умовами для відшкодування збитків.

До пояснення долучив довідку №1327 в якій, зокрема, зазначено, що проектно-технічна документація на внутрішні мережі водопостачання та водовідведення гуртожитків по вул.Незалежності,117 та вул.Театральна,6 не могла бути передана в УВКГ «Ковельводоканал» після їх введення в експлуатацію у 1966 та у 1956 роках, оскільки управління було створено згідно рішення Волинської обласної ради №59 від 03.04.1999 року; на момент введення гуртожитків в експлуатацію водопостачання в даному районі міста здійснювалось підрозділом водопостачання залізниці; на даний час проектно-технічна документація на внутрішні мережі водопостачання та водовідведення по даних гуртожитках відсутня; при проведенні спільних обстежень гуртожитків споживачем не предявлено та не передано працівникам Ковельського УВКГ жодної проектної документації.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлену вимогу та просить позов задоволити, представник відповідача підтримав надані в поясненнях заперечення та просить в позові відмовити.

З матеріалів справи, пояснень представників сторін, вбачається, що 04.01.2011 року між Ковельським управлінням водопровідно-каналізаційного господарства «Ковельводоканал» (надалі УВКГ «Ковельводоканал») та Комунальним підприємством «Ковельбуд» було укладено договір на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізаційної мережі (а.с.7-8).

Згідно п.3.1 договору розрахунки за воду, використану Абонентом, та стоки здійснюються згідно з главою 12 діючих Правил за затвердженими тарифами. У разі зміни тарифів, діючих на час укладення договору, оплата Абонентом наданих йому послуг здійснюється за новими цінами без зміни інших умов договору вода 2,49; 3,06 грн. за м.куб., стоки 3,06; 3,75 грн. за м.куб. Кількість води, використаної Абонементом, визначається за показниками перевірених водо лічильників та інших приладів обліку, які мають бути опломбовані. Зняття показань водо лічильників здійснюється на підприємствах не рідше одного разу на місяць.

Оплата проводиться не пізніше 15-го числа наступного за розрахунковим місяця.

Згідно п.3.2 кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначаються за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно з показниками водо лічильників, а у разі їх відсутності згідно розрахунків.

Згідно п.8.4 договору розрахунки на водопостачання та водовідведення на зворотній стороні.

Згідно розрахунку на водопостачання та водовідведення (а.с.8 зворотна сторона договору) вул.Незалежності,117: 88 чол.х 0,1 м.2/ чол. х 30,42дн = 268 куб.м.; вул.Театральна,6: 39 чол. х 0,075 м.куб./ чол.. х 30,42 дн = 89 куб.м.

Дана угода підписана керівниками сторін та скріплена їх печатками.

Будь-які зміни, доповнення до даної угоди з моменту укладення до 01.05.2016 року не вносились; 01.05.2016 року між сторонами було підписано додаткову угоду, згідно якої п.8.4 викладено в новій редакції, а саме, при розрахунку за послуги водопостачання та водовідведення в гуртожитках застосовано норму витрат води на одного мешканця без душових, з 08.07.2016 року в звязку із встановленням в гуртожитках засобів обліку води сторонами укладено додаткову угоду, яка набрала чинності з 08.07.2016 року.

Рахунки на оплату послуг водопостачання та водовідведення до травня 2016 року відповідачем виставлялись з врахування норм споживання на одну особу зазначених в договорі №48 від 04.01.2011 року, які позивач (КП «Ковельбуд») повністю оплачував.

Дані норми були затверджені рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради №318 від 09.08.2012 року (а.с.18-19).

В додатку 2 до даного рішення визначено норми витрат води згідно Бні П2.04-85 «Внутрішній водопровід і каналізація будинків», зокрема і встановлено норми витрат води в літрах на добу на одного мешканця в гуртожитках з загальними душовими 100, в гуртожитках без душових 60 (а.с.21).

В додатку 3 до рішення "розрахунок оплати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення", що надаються населенню при відсутності приладів обліку, обєми витрат води на одного мешканця гуртожитку без душових 1,83 куб.м. в місяць, в гуртожитках з загальними душовими 3,04 куб.м. в місяць (а.с.25-26).

Тобто, як слідує з зазначеного розрахунок норм споживання води в договорі №48 від 01.01.2011 року в гуртожитках по вул.Незалежності,117 та вул.Театральна,6 визначено по нормах для гуртожитків з загальними душовими кабінами, за яким Ковельводоканал виставляв рахунки на оплату.

Оскільки оплата рахунків відповідача проводилася з врахуванням норм водопостачання та водовідведення встановлених для гуртожитків з душовими кабінами, позивач вважає, що КП «Ковельбуд» за період з квітня 2013 року по березень переплатив за дані послуги 43 878,18 грн., які просить стягнути з відповідача.

На дану суму нараховано 3% річних 1761,70 грн. та інфляційні 13826,29 грн.

При цьому вказує, що факт переплати виявлено при погодженні для мешканців гуртожитків тарифів на послуги на 2016 рік з Волинським обласним регіональним відділенням АКУ.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, перевірка правомірності послуг, що надаються КП «Ковельбуд» проводилась тервідділенням за зверненням мешканців гуртожитків №117 по вул.Незалежнсті та №6 по вул.Театральній.

За матеріалами перевірки адміністративною колегією Волинського обласного територіального відділення АКУ 30.09.2015 року за №34, справа №23-15, було прийнято рішення «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» та 24.03.2016 року за №23 направлено рекомендації щодо здійснення заходів спрямованих на припинення порушення конкуренційного законодавства.

Даними матеріалами встановлено, що КП «Ковельбуд» є власником та балансоутримувачем гуртожитків по вул.Незалежності,117 та вул.Театральній,6, в м.Ковелі.

Підприємство надає мешканцям гуртожитку послуги з утримання будинків та прибудинкових територій і займає монопольне становище по наданню даних послуг.

Відповідно до ч.1,ч.2 ст.32 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно в орядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно з п.17 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. №630 послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обєму витрат холодної та гарячої води згідно з нормами споживання.

Зазначено, що КП «Ковельбуд», як посередник, не має права встановлювати свої тарифи на послуги, що надаються централізованою електромережею та мережами централізованого водопостачання та водовідведення, але має здійснювати постачання послуги до кінцевого споживача через внутрішньо-будинкову мережу.

Зроблено висновки, що КП «Ковельбуд» при нарахуванні мешканцям гуртожитку плати за спожиті послуги водопостачання та водовідведення застосовувало завищені, відносно діючих, норми споживання на особу в місяць, що призвело до збільшення сум нарахувань виставлених до сплати мешканцям гуртожитку. Завищення в розрахунку на одну особу за грудень 2015 року становить 58% або 12,3 грн. (33,54 грн. на особу виставлених до сплати, проти 21,26 грн. на особу згідно діючих норм) та за січень 2016 року 118% або 25,24 грн. (46,54 грн. на особу виставлених до сплати, проти 21,26 грн. на особу згідно діючих норм)

Водночас, як слідує з позовної заяви, позивач вважає, що завищення норм споживання води виникло з вини відповідача із-за визначення неправильних норм при укладенні договору, а саме, для мешканців в гуртожитках з душовими кабінами, які фактично не було встановлено.

На думку суду заявлена позивачем переплата в сумі 43878,18 грн. за своєю правовою природою є збитками, визначення яких дано ст.225 ГК України та ст.22 ЦК України.

Зокрема, за ст.225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

-вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

-додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

-неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

-матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 33 ГПК України). Виходячи з цього, позивач повинен довести наявність збитків і неправомірність поведінки відповідача, безпосередній причино - наслідковий звязок між правопорушенням та заподіянням збитків, розмір збитків заявлений до відшкодування. В свою чергу, відповідач повинен довести відсутність своєї вини.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Правовою підставою відшкодування шкоди є склад цивільного правопорушення, необхідними елементами якого є: протиправна поведінка, яка полягає у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності); настання шкоди, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина завдавача шкоди.

Наявність всіх вищезазначених умов є обовязковим для прийняття рішення про відшкодування завданої шкоди.

Водночас, в актах перевірки від 28.04.2016 року (а.с.91-92), на які посилається позивач, зафіксовано про відсутність душових кабін на момент перевірки, як слідує з матеріалів справи гуртожитки вводились в експлуатацію у 1966,1956 р.р., проектно-технічна документація позивачем при перевірці не надана; надані позивачем технічні паспорти на гуртожитки не є доказом підтвердження мережі водопостачання та водовідведення.

В ході розгляду справи зясовано, що доказом наявності/відсутності душових в гуртожитках по вул.Незалежності,117 та вул.Театральна,6 могли бути робочі проекти на внутрішні мережі водопостачання та водовідведення, однак зазначені на вимогу суду не надано.

Враховуючи те, що позивач не довів порушення його прав відповідачем при виконанні договірних зобовязань, належними доказами не підтвердив понесені збитки у вигляді переплаченої суми, не довів безпосереднього причинного звязку між протиправними діями відповідача та нанесеними збитками, не подав належних доказів в підтвердження розміру даних збитків, вимога в частині стягнення переплати в сумі 43878,18 грн., а відтак і нарахованих на неї інфляційних в сумі 13826,29 грн. та 3% річних 1761,70 грн. необґрунтована, а тому суд відмовляє в позові.

Керуючись ст.225 ГК України, ст22 ЦК України, ст.ст. 33,34,44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1. В позові відмовити.

Повний текст рішення складено

19.08.2016

Суддя С. В. Костюк