РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2016Справа №910/9238/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспромгруп»

До Комунального підприємства «Київський метрополітен»

Про стягнення 4 190, 40 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Костильов В.А., довіреність № 169 від 25.12.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспромгруп» (далі -позивач) подало на розгляд Господарського суду міста Києва позов до Комунального підприємства «Київський метрополітен» (далі - відповідач) про стягнення 4 190, 40 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем не виконано рішення суду, внаслідок чого відповідач нарахував позивачу штрафні санкції.

Ухвалою суду від 23.05.2016р. порушено провадження у справі № 910/9238/16 та призначено розгляд на 24.06.2016 р.

24.06.2016р. відповідач подав через відділ діловодства суду документи по справі.

24.06.2016р. представники позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення по справі, проти позову заперечив.

Суд вирішив відкласти судовий розгляд справи на 15.08.2016р.

11.08.2016р. позивач подав через відділ діловодства суду заяву про збільшення позовних вимог.

15.08.2016р. представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення по справі, проти позову заперечив.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про причини відсутності суд не повідомив, вимог ухвали суду від 24.06.2016р. не виконав.

Суд відмовив у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог, оскільки у даній заяві включено період заборгованості, який не заявлявся згідно поданої позовної заяви.

Суд вирішив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем та відповідачем 10.06.2013р. було укладено договір поставки № 06-Ш-13.

Позивач виконав свої зобов'язання відповідно до умов договору та поставив товар відповідачу на суму 289 700,00 грн., проте відповідач в порушення умов договору № 06-Ш-13 від 10.06.2013р. частково оплатив товар на суму 27 400,00 грн., у зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем на суму 262 300,00 грн.

В подальшому між позивачем та відповідачем 18.08.2014р. було укладено угоду про розстрочку заборгованості в розмірі 262 300, 00 грн.

Відповідачем було порушено умови угоди про розстрочку заборгованості від 18.08.2014р., у зв'язку з лише частковою сплатою у розмірі 80 000,00 грн.

Позивачем було подано до Господарського суду м. Києва позов про стягнення з відповідача заборгованості, пені та інфляційних витрат за період з 02.01.2014р. по 18.11.2014р. Рішення Господарського суду міста Києва № 910/27515/14 від 27.01.2015р. позовні вимоги задоволено частково.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.04.2015р. у справі №910/27515/14 рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2015р. скасовано частково та стягнуто з відповідача заборгованість по вказаному договору у розмірі 182 300,00 грн., пеню у розмірі 20 559, 65 грн., інфляційні витрати у розмірі 37 325,95 грн. та судовий збір у розмірі 4 803,70 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.06.2015р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.04.2015р. залишено без змін.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань, позивач звернувся з позовом до Господарського суду м. Києва про стягнення з відповідача штрафних санкцій.

Господарським судом м. Києва було винесене рішення від 13.08.2015р. по справі №910/16093/15 про стягнення з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 35 890, 62 грн., інфляційних у розмірі 75 187, 14 грн. за період з 19.11.2014р. по 08.05.2015р., 3 % річних у розмірі 7 371, 91 грн. за період з 02.01.2014р. по 08.05.2015р. та судовий збір у розмірі 2 368,98 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2015р. у справі №910/16093/15 рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2015р. скасовано в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 35 890, 62 грн. за період 19.11.2014р. по 08.05.2015р., в іншій частині рішення залишене без змін.

Відповідно до ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вказаними вище рішенням Господарського суду м. Києва від 27.01.2015р., постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.04.2015р. та постановою Вищого господарського суду України від 08.06.2015р. по справі № 910/27515/14, було встановлено факт наявності заборгованості за договором поставки № 06-Ш-13 від 10.06.2013р., що в даному позовному провадженні не потребує доказування.

На виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 01.04.2015р. по справі № 910/27515/14, Господарським судом міста Києва видано наказ від 14.04.2015р., на підставі якого 28.04.2015р. виконавчою службою відкрито виконавче провадження ВП №47369506 та надано відповідачу строк для добровільного виконання рішення до 04.05.2015р.

В підтвердження позовних вимог, позивач стверджував, що кошти від відповідач на рахунок позивача були зараховані 20.05.2015р., внаслідок чого відповідачем було порушено наданий строк добровільної сплати, про що свідчить додана до матеріалів справи, копія банківської виписки від 17.05.2016р.

У зв'язку з вищевикладеним, позивач подав на розгляду суду позовну заяву, в якій просив суд стягнути з відповідача 4 010,60 грн. - інфляційних витрат та 179,80 грн. - 3% річних за період з 09.05.2015р. - 20.05.2015р.

Суд, оцінивши докази наявні в матеріалах справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

Так, рішенням Господарського суду м. Києва від 13.08.2015р. по справі № 910/16093/15 позовні вимоги ТОВ «Транспромгруп» задоволено частково, а саме в частині стягнення штрафних санкцій за договором поставки № 06-Ш-13 від 10.06.2013р. в період з 19.11.2014р. по 08.05.2015р.

Вказаним рішенням від 13.08.2015р. встановлено, що 28.04.2015р. головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві Лебедєвою Л.Ю. відкрито виконавче провадження ВП № 47369506 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14.04.2015 № 910/27515/14 щодо стягнення з КП "Київський метрополітен" на користь ТОВ "ТРАНСПРОМГРУП" 244989,30 грн. Боржнику надано строк до 04.05.15р. для добровільного виконання рішення.

Проте, у зв'язку з несвоєчасністю отримання КП "Київський метрополітен" копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.04.2015 ВП № 47369506 головним державним виконавцем Лебедєвою Л.Ю. винесено постанову про відкладення виконавчих дій з примусового виконання наказу.

08.05.15р. платіжним доручення № 4883 КП "Київський метрополітен" перерахувало до ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві 244989 (двісті сорок чотири тисячі дев'ятсот вісімдесят дев'ять) грн. 30 коп. з призначенням платежу "сплата боргу згідно ВП № 47369506 від 28.04.2015".

Отже, судом встановлено, що кошти на користь ТОВ "ТРАНСПРОМГРУП" були перераховані КП "Київський метрополітен" 08.05.2015.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2015р. рішення по справі № 910/16093/15 в частині нарахування 3 % річних та інфляційних втрат в період прострочення саме по 08.05.2015р. залишено в силі.

Враховуючи викладене, рішенням господарського суду м. Києва від 13.08.2015р. № 910/16093/15 та постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2015р., встановлено факт, що перерахування коштів відповідачем на користь позивача відбулося саме 08.05.2015р., а позивач в даному позові просив стягнути з відповідача штрафні санкції за несплату в період з 09.05.2015р. по 20.05.2015р. (дата перерахування ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві на рахунок позивача), суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно статті 35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Оскільки обов'язковою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб'єктний склад спору, а в справі № 910/16093/15 брали участь ті самі сторони, що й у даній справі, суд приходить до висновку, що факти, встановлені рішенням господарського суду м. Києва від 13.08.2015р. № 910/16093/15 та постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2015р. не підлягають доказуванню, зокрема щодо того, що перерахування коштів відповідачем відбулося 08.05.2015р., а отже відповідачем виконано його зобов'язання зі сплати боргу на користь позивача.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ст.36 ГПК України зазначає, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Витрати по сплаті судового збору, згідно ст.49 ГПК України, при відмові в задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Повний текст рішення підписано 29.08.2016р. )

Суддя В.І.Мельник