УХВАЛА

25 серпня 2016 року Справа № 9/5014/969/2012 (5/65/2011)

Суддя Фонова О.С., розглянувши матеріали скарги Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України, м. Київ у справі

за позовом Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України, м. Київ

до Приватного акціонерного товариства Сєвєродонецьке обєднання Азот, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 394066751,36 грн.

від позивача - ОСОБА_1, представник за довіреністю №176/16 від 27.04.2016,

від відповідача - ОСОБА_2, представник за довіреністю №05/48 від 11.12.2015,

від відділу примусового виконання рішень ДВС - ОСОБА_3, представник за довіреністю №20-22/626 від 30.12.2015.

Обставини справи: 12.01.2016 на адресу господарського суду Луганської області від Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України надійшла скарга № 31/13-4933 від 30.12.2015. про визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 21.12.215.

Дослідивши обставини справи, надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів, суд

в с т а н о в и в:

ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" звернулась до господарського суду Луганської області з позовною заявою про стягнення з ПрАТ "Сєвєродонецьке обєднання Азот" заборгованості за договором поставки природного газу № 06/11-48 від 28 січня 2011 року, а саме: 313023445,02 грн. - основного боргу, 3411912,92 грн. - пені, 1499085,56 грн. - інфляційних, 659851,08 грн. - 3% річних.

Рішенням господарського суду Луганської області від 12.12.2011 у справі №5/65/2011 за позовом ДП "Газ України" НАК "Нафтогаз України" до ПрАТ Сєвєродонецьке обєднання Азот про стягнення 318594294,58 грн. позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за поставлений природний газ в сумі 313023445,02 грн., зменшену пеню в сумі 2729530,34 грн., інфляційні нарахування в сумі 1499085,56 грн. та 3% річних в сумі 659851,08 грн., а також витрати зі сплати державного мита в сумі 25500,00 грн. та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.01.2012 у справі № 5/65/2011 рішення господарського суду Луганської області від 12.12.2011 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.03.2012 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 25.01.2012 та рішення господарського суду Луганської області від 12.12.2011 у справі № 5/65/2011 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Луганської області.

У звязку з проведенням антитерористичної операції дану справу було прийнято до розгляду господарським судом Харківської області.

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.03.2015 залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16.06.2015 у справі № 9/5014/969/2012(5/65/2011) позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 313023445,02 грн. основного боргу, 3411912,92 грн. пені, 69425173,13грн. інфляційних, 8206220,29грн. - 3% річних та 73080,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

На виконання вказаного рішення 02.07.2015 був виданий наказ господарського суду Харківської області у справі №9/5014/969/2012 (5/65/2011).

Постановою Вищого господарського суду України від 29.09.2015 у справі № 9/5014/969/2012(5/65/2011) рішення господарського суду Харківської області від 24.03.2015 та постанова Харківського апеляційного господарського суду від 16.06.2015 скасовані. Справу направлено на новий розгляд до господарського суду Луганської області.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 19.11.2015 наказ господарського суду Харківської області від 02.07.2015 у справі №9/5014/969/2012 (5/65/2011) про стягнення з Приватного акціонерного товариства Сєвєродонецьке обєднання Азот (93403, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 5; код 33270581) на користь Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України, (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1; код 3130145,02 грн. основного боргу, 3411912,92 грн. пені, 69425173,13 грн. інфляційних нарахувань, 8206220,29 грн. 3% річних та 73080,00 грн. витрат по сплаті судового збору, визнано таким, що не підлягає виконанню повністю.

Рішенням господарського суду Луганської області від 30.11.2015 у задоволені позову було відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 04.04.2016 у справі № 9/5014/969/2012(5/65/2011) рішення господарського суду Луганської області від 30.11.2015 скасовано частково.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.06.2016 у справі № 9/5014/969/2012(5/65/2011) постанову Донецького апеляційного господарського суду від 04.04.2016 скасовано, рішення господарського суду Луганської області від 30.11.2015 залишено без змін.

12.01.2016 до канцелярії господарського суду Луганської області надійшла скарга ДК Газ України НАК Нафтогаз України №31/13-4933 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, згідно якої заявник просить суд визнати незаконною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 21.12.2015 ВП № 48544270 з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 02.07.2015 у справі №9/5014/969/2012.

Заявник вважає, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 21.12.2015 ВП № 48544270 винесена з порушенням вимог чинного законодавства України та порушує право позивача на виконання судового рішення, з огляду на те, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 21.12.2015 №48544270 винесена з порушенням вимог чинного законодавства та порушує право позивача на виконання судового рішення, оскільки станом на 21.12.2015 ухвала господарського суду Луганської області від 19.11.2015 у справі №9/5014/969/2012(5/65/2011) не набрала законної сили та оскаржувалась у Донецькому апеляційному господарському суді.

Дослідивши матеріали скарги заявника господарський суд дійшов висновку про наступне.

Статтею 6 Закону України Про виконавче провадження передбачені гарантії прав фізичних осіб та юридичних осіб у виконавчому провадженні, зокрема, державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних осіб і юридичних осіб.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 49 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 19.11.2015 наказ господарського суду Харківської області від 02.07.2015 у справі №9/5014/969/2012 (5/65/2011) про стягнення з Приватного акціонерного товариства Сєвєродонецьке обєднання Азот на користь Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України, 313023445,02 грн. основного боргу, 3411912,92 грн. пені, 69425173,13 грн. інфляційних нарахувань, 8206220,29 грн. 3% річних та 73080,00 грн. витрат по сплаті судового збору, визнано таким, що не підлягає виконанню повністю.

Посилання скаржника на те, що ухвала на момент закриття виконавчого провадження була оскаржена до суду апеляційної інстанції та не набрала чинності є безпідставними з огляду на наступне.

Стаття 86 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній на момент закриття виконавчого провадження, регулює питання винесення ухвали та її змісту. Так, зокрема, встановлено, якщо господарський спір не вирішується по суті (відкладення розгляду справи, зупинення, припинення провадження у справі, залишення позову без розгляду тощо), господарський суд виносить ухвалу.

Ухвала господарського суду має містити:

1) найменування господарського суду, номер справи і дату винесення ухвали, найменування сторін, ціну позову, вимогу позивача, прізвища судді (суддів), представників сторін, прокурора, інших осіб, які брали участь у засіданні (із зазначенням їх посад);

2) стислий виклад суті спору або зміст питання, з якого виноситься ухвала;

3) мотиви винесення ухвали з посиланням на законодавство;

4) висновок з розглянутого питання;

5) вказівку на дії, що їх повинні вчинити сторони, інші підприємства, організації, державні та інші органи та їх посадові особи у строки, визначені господарським судом.

Ухвала господарського суду, крім випадків, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься також щодо накладення арешту на майно або зняття з нього арешту у разі визнання недійсним кредитного договору, в якому виконання зобов'язання позичальника забезпечено заставою майна, а також у разі визнання недійсним договору застави, яким забезпечується виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором.

Отже, нормами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, які встановлюють порядок винесення ухвали і її зміст, не передбачено існування строку для набрання ухвалою законної сили.

Враховуючи те, що Господарським процесуальним кодексом України не передбачено строку, протягом якого ухвала набирає законної сили, вона набирає чинності з моменту винесення судом. При цьому факт оскарження ухвали до суду апеляційної інстанції жодним чином не впливає на її чинність.

Про зазначене вказано також у пункті 12 постанови пленуму Вищого господарського суду № 6 від 23.03.2012 «Про судове рішення», а саме, ухвали господарських судів набирають законної сили в день їх винесення, якщо інше не передбачено законом (зокрема, частинами п'ятою та шостою статті 122-11 ГПК).

Згідно абзаців 1-2 пункту 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 17.10.2012. № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України, за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Постанову може бути визнано недійсною у разі, як що вона за замістом не відповідає всім вимогам діючого законодавства та є незаконною.

Отже, враховуючи вищевикладене суд зазначає, що оскаржувана постанова державного виконавця відповідає вимогам закону України Про виконавче провадження, а тому підстав для задоволення скарги суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Скаргу Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України № 31/13-4933 від 30.12.2015 щодо визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця від 21.12.2015 про закінчення виконавчого провадження № 48544270 відхилити.

Суддя О.С. Фонова