ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 рокуСправа № 912/2787/16
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Макаренко Т.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 912/2787/16

за позовом Комунального підприємства "Новомиргородські муніципальні інженерні мережі"

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 9 727,54 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Челенюк Н.М., довіреність № 75 від 10.03.2016;

від відповідача: участі не брали;

Комунальне підприємство "Новомиргородські муніципальні інженерні мережі" звернулось до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою, яка містить наступну вимогу: стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 суму боргу по орендній платі згідно договору оренди № 2 в розмірі 8 000 грн. (з ПДВ), пеню в розмірі 655,66 грн., 3% річних в розмірі 196,60 грн., інфляційні нарахування в розмірі 875,28 грн., всього 9727,54 грн. Судовий збір позивач просить покласти на відповідача.

Ухвалою від 22.07.16 порушено провадження у справі, від сторін витребувано необхідні документи, судове засідання по справі призначено на 30.08.16 о 10:00 год.

29.08.16 на адресу господарського суду Кіровоградської області позивачем разом з супровідним листом №279 від 26.08.16 на виконання ухвали від 22.07.16 подано уточнений розрахунок нарахування 3% річних, інфляційних втрат, а також обгрунтування правових підстав нарахування пені. Відповідно до поданого розрахунку позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 129,63 грн. та інфляційні нарахування в сумі 514,00 грн., а також пеню відповідно заявлених позовних вимог.

30.08.16 позивачем подано до матеріалів справи лист-погодження Новомиргородської міської ради № 311 від 10.04.15 про надання дозволу на передачу в оренду міського сміттєзвалища.

У судовому засіданні 30.08.16 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, відзиву не подав. Натомість господарський суд вважає відповідача таким, що належно повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 02712315 від 25.07.16, наявним в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного та норм ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи належне повідомлення позивача та відповідача про дату, час і місце проведення судового засідання, господарський суд вважає можливим розглянути справу №912/2787/16 в судовому засіданні 30.08.16 за відсутності відповідача та за наявними у справі документами.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши усі обставини справи, оцінивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.05.2015 між Комунальним підприємством "Новомиргородські муніципальні інженерні мережі" ( далі КП НМІМ, Орендодавець) та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі ФОП ОСОБА_2, орендар) укладено договір оренди № 2 (далі - Договір), відповідно до якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування комплекс сміттєзвалища ТПВ площею 1 га, що знаходиться за адресою: м. Новомиргород, відповідно до акту приймання-передачі, що є невід'ємною частиною цього Договору.

Як встановлено п. 1.2. Договору, Орендар здійснює послуги по збиранню безпечних відходів, обробленню та видаленню безпечних відходів та іншу діяльність щодо поводження з відходами на території Орендодавця твердих побутових відходів (далі - ТВП), які стають власністю Орендаря на період дії даного Договору.

У пункті 1.4 Договору зазначено, що орендар зобов'язався своєчасно сплачувати орендну плату за користування предметом оренди у термін та обсягах, визначених у п. 3.1. та 3.2. даного Договору.

Відповідно до розділу 3 Договору вартість орендної плати становить 1000,00 грн/міс з урахуванням ПДВ. Орендар сплачує орендну плату шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Орендодавця або готівкою до 5-го числа наступного за звітним місяця. Вартість орендної плати може змінюватись протягом дії даного Договору та визначається у додатковій угоді, яка є невід'ємною частиною даного Договору. За неповне або несвоєчасне здійснення орендної плати Орендар несе відповідальність згідно чинного законодавства України.

Пунктом 4.1. Договору визначено, що Договір укладається терміном на 5-ть років і набуває чинності з моменту підписання сторонами.

Договір № 2 від 01.05.15 підписано повноважними представниками сторін.

Відповідно до п. 1.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 за № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" з урахуванням ч. 2 ст. 287 Господарського кодексу України передача в оренду цілісних майнових комплексів, які належать до державного сектора економіки, або є комунальною власністю регулюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

За статтею 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" державну політику у сфері оренди комунального майна здійснюють органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

Згідно з ч. 2 ст. 327 Цивільного кодексу України - управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до Статуту КП "Новомиргородські муніципальні інженерні мережі", затвердженого рішенням виконавчого комітету Новомиргородської міської ради від 29.04.11 № 103 майно КП НМІМ є власністю Новомиргородської міської ради, та належить підприємству на праві господарського управління без прав відчуження. Підприємство має право, серед іншого, здавати в оренду належні йому будинки, споруди, устаткування, транспортні засоби, інвентар та інші матеріальні цінності, а також списувати їх з балансу лише за погодженням міської ради. Без погодження міської ради дозволяється передача в користування у вигляді оренди об'єктів підприємства площею не більше 200 м. кв. з розрахунку на одного орендаря.

Листом-погодженням Новомиргородської міської ради №311 від 10.04.15 надано дозвіл на передачу в оренду міського сміттєзвалища площею 1 га.

Отже, позивачем правомірно укладено вищезазначений договір отренди та на виконання умов договору позивачем передано відповідачу у строкове платне користування комплекс сміттєзвалища ТВП площею 1 га, що знаходиться за адресою: 26000, Кіровоградська обл., м. Новомиргород, що підтверджується Актом примання-передачі від 01.05.16, підписаним повноважними представниками сторін.

За твердженням позивача, відповідач з 1 травня 2015 року до 1 вересня 2015 року вчасно перераховував Орендодавцю оренду плату. Але починаючи з вересня 2016 відповідач припинив виконувати свої зобов'язання щодо повноти та своєчасності проведення розрахунків.

В зв'язку з цим позивачем на адресу відповідача було направлено 18.04.16 претензію №103 від 05.04.16 з вимогою сплатити заборгованість в сумі 7 000,00 грн. за період з 01 вересня 2015 року по 01 квітня 2016 року в 10 денний термін з моменту отримання претензії.

Відповідно до доданого позивачем до позовної заяви рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач отримав претензію № 103 ще 23.04.16, однак залишив її без відповіді. Станом на 01.07.2016 Відповідач заборгованість по орендній платі не погасив.

Статтею 67 Господарського кодексу України визначено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечить законодавству України.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Так, укладений між сторонами договір № 2 від 01.05.2015 за своєю правовою природою є договором найму (оренди), правовідносини за яким регулюються главою 58 Цивільного кодексу України, параграфом 5 Глави 29 Господарського кодексу України та Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Статтею 759 Цивільного кодексу України, визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Передавши, за актом приймання-передачі від 01.05.15 об'єкт оренди, орендодавець виконав взяті на себе зобов'язання за Договором.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Однак, відповідачем зобов'язання за Договором належним чином не виконані. В порушення п. 2.1.4 Договору, ч. 1 ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ч. 1 ст. 284, ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України, відповідно до яких Орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати Орендодавцю орендну плату, відповідачем станом на 01.07.2016 не сплачено заборгованість по орендній платі в сумі 8 000,00 грн. за період з вересня 2015 по квітень 2016 становить 8 000 грн. (1 000 грн. орендної плати за місяць х 8 місяців). ФОП ОСОБА_2 доказів сплати заборгованості суду не подано, доводи позивача не спростовано. Господарський суд, з урахуванням вказаного та наявних в матеріалах справи доказів визнає вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 8 000 грн. обґрунтованими та задовольняє їх повністю.

Згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач згідно доданих до позовної заяви розрахунків просить стягнути з відповідача втрати від інфляції на суму 875,28 грн за загальний період з вересня 2015 по 01.07.2016, зазначаючи, що жовтень 2015 та лютий 2016 не індексуються.

29.08.16 позивачем подано уточнений розрахунок позовних вимог, відповідно до якого інфляційні втрати за договором оренди № 2 від 01.05.16 становлять 514,00 грн.

Господарський суд, перевіривши подані позивачем уточнені розрахунки розрахунки, дійшов висновку, що сума інфляційних втрат за період з 05.09.15 по 01.07.2016 (період визначений позивачем) становить 514,00 грн, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково в розмірі 514,00 грн., оскільки позивачем не подано заяви в порядку норм ст.22 ГПК України щодо зменшення позовних вимог.

Також позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 196,60 грн. за період з 05.09.15 по 01.07.2016. Однак 29.08.16 позивачем також подано уточнений розрахунок позовних вимог в частині стягнення 3% річних , відповідно до якого 3% річних за договором оренди № 2 від 01.05.16 становлять 129,63 грн. Господарський суд повністю погоджується з уточненим розрахунком та задовольняє позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних частково в розмірі 129,63 грн., оскільки позивачем не подано заяви в порядку норм ст.22 ГПК України щодо зменшення позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

За своєю правовою природою, неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання зобов'язання.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 655,66 грн. за період з 05.01.2016 по 01.07.2016 в розмірі облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення за несвоєчасну плату за оренду на підставі ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. ч. 4, 6 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Оскільки законом у даному випадку не передбачено розмір пені, то застосовуються санкції передбачені договором.

Однак, як встановлено судом, у договорі оренди № 2 від 01.05.15 сторони не встановили конкретний розмір пені та умови її стягнення, а лише зазначили, що у випадку порушення своїх зобов'язань за Договором Сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним в Україні законодавством.

Відповідно до п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.13 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Таким чином, оскільки сторони не узгодили в Договорі конкретний розмір пені, а законом у даному випадку не передбачено розміру пені, то нарахування її Позивачем у розмірі облікової ставки НБУ є неправомірним, у зв'язку з чим, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до норм ст.ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Керуючись статтями 33,34,44,49, 82-85, 116, 117 ГПК України, Законом України "Про судовий збір", господарський суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2) на користь Комунального підприємства "Новомиргородські муніципальні інженерні мережі" (26000, Кіровоградська обл., м. Новомиргород, вул. Толстого, 27, ідентифікаційний код 37738410) заборгованість у розмірі 8643,63 грн., з яких: 8000,00 грн - борг по орендній платі; 129,63 грн. - три проценти річних; 514,00 грн. - інфляційні втрати, а також судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили та направити стягувачу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Згідно ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 05.09.16.

Суддя Т. В. Макаренко