ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.08.16р. Справа № 904/6073/15

За позовом Заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Позивача-1: Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

Позивача-2: Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

до Відповідача-1: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Сорус", м. Дніпропетровськ

Відповідача-2: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС СП", м. Дніпропетровськ

Третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб", м. Дніпропетровськ

Третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача-1: Художній салон Дніпропетровської організації спілки художників України, м. Дніпропетровськ

про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від прокуратури: ОСОБА_2, посв. №017508

від позивача 1: не з'явився

від позивача 2: не з'явився

від відповідача 1: ОСОБА_3, дов. від 01.03.16р.

від відповідача 2: ОСОБА_4, дов. №16/1 від 16.05.16р.

від третьої особи 1: ОСОБА_5, дов. від 25.04.16р.

від третьої особи 2: ОСОБА_6, директор

ОСОБА_7, дов. від 12.01.16р.

СУТЬ СПОРУ:

У липні 2015р. заступник прокурора Дніпропетровської області звернувся до господарського суду Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради та Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради з позовною заявою до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "СОРУС" про визнання права комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на нежитлове вбудоване приміщення №57а (поз.1-9) в житловому будинку літ. А-5, на першому поверсі, загальною площею 192,6 кв.м, яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, 46, та витребування цього майна з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Сорус" на користь територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що рішенням арбітражного суду Дніпропетровської області від 14.11.1997р. по справі №Д10-54 визнано недійсними рішення виконкому Дніпропетровської міської ОСОБА_8 народних депутатів №1114 від 17.07.1997р. та договір купівлі-продажу №532/Н від 08.08.1997р., укладений між представництвом Фонду державного майна України в м. Дніпропетровську та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Ренесанс-клуб", за яким було відчужене спірне майно на користь останнього. Оскільки договір, який в судовому порядку визнано недійсним, не породжує жодних правових наслідків, крім тих, що пов"язані з їх недійсністю, прокурор на підставі ст.392 Цивільного кодексу України звернувся до суду та просить визнати право власності на спірне майно за територіальною громадою та, у зв"язку з тим, що майно вибуло не з волі власника, повернути його територіальній громаді на підставі ст.388 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2015р., залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.02.2016р., позов задоволено: визнано право комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на нежитлове вбудоване приміщення №57а (поз. 1-9) в житловому будинку літ. А-5, на першому поверсі, загальною площею 192,6 кв.м, яке розташовано за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 46; витребувано від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "СОРУС" майно - нежитлове вбудоване приміщення №57а (поз.1-9) в житловому будинку літ. А-5, на першому поверсі, загальною площею 192,6 кв.м, яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 46.

Постановою Вищого господарського суду України від 31.03.2016р. рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2015р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.02.2016р. у справі №904/6073/15 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою від 14.04.2016р. суддя Петрова В.І. прийняла до свого провадження справу №904/6073/15 та призначила її до розгляду.

27.04.2016р. прокуратура Дніпропетровської області подала клопотання про залучення до справи в якості відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС СП", оскільки згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.04.2016р. №58041029 останнє є власником спірного майна.

27.04.2016р. прокуратура Дніпропетровської області подала заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на нерухоме майно, що є предметом позову.

Ухвалами суду від 28.04.2016р. залучено до участі у справі в якості відповідача 2 - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС СП"; заяву заступника прокурора Дніпропетровської області про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме: нежитлове приміщення вбудоване приміщення №57а (поз.1-9) в житловому будинку літ.А-5, на першому поверсі, загальною площею 192,6 кв.м, яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Дмитра Яворницького, 46, до набрання законної сили рішенням у справі №904/6073/15.

У судовому засіданні 17.05.2016р. прокуратура Дніпропетровської області заявила про зміну предмету позову та просила викласти п.п.2, 3 позовних вимог у такій редакції:

- визнати право комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на нежитлове вбудоване приміщення №57а (поз.1-9) в житловому будинку літ. А-5, на першому поверсі, загальною площею 192,6 кв.м, яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Дмитра Яворницького, 46;

- витребувати майно - нежитлове вбудоване приміщення №57а (поз.1-9) в житловому будинку літ. А-5, на першому поверсі, загальною площею 192,6 кв.м, яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Дмитра Яворницького, 46, з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС СП" на користь територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради.

Заявою від 27.04.2016р. прокуратура Дніпропетровської області просила зупинити провадження у даній справі до розгляду апеляційним судом Дніпропетровської області справи №200/23880/15 (провадження №22-ц/774/4261/16) про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки факти, які будуть встановлені під час розгляду вказаної справи, матимуть істотне значення для вирішення по суті даної справи.

Ухвалою суду від 17.05.2016р. провадження у справі №904/6073/15 зупинено до розгляду апеляційної скарги заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2015р. по справі №200/23880/15 (провадження №22-ц/774/4261/16) апеляційним судом Дніпропетровської області.

Ухвалою суду від 24.06.2016р. провадження у справі №904/6073/15 поновлено та призначено до розгляду.

Під час нового розгляду справи прокурор підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач 1 - Дніпропетровська міська рада підтримала вимоги прокурора у повному обсязі.

Позивач 2 - Комунальне підприємство "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради просило суд позов задовольнити.

Відповідач 1 - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Сорус" позов не визнає, зазначає, що недійсність договору купівлі-продажу №532/Н від 08.08.1997р., який було визнано таким у справі №Д10-54, не свідчить про вибуття майна із володіння власника не з його волі. Вважає, що була воля Дніпропетровської міської ради на вибуття майна з комунальної власності, оскільки до укладення договору купівлі-продажу №532/Н приймались рішення сесії Дніпропетровської міської ради №16 від 30.07.1997р. та №547 від 17.07.1997р. про продаж спірного об"єкту. До того ж, відповідач 1 вважає, що у позові має бути відмовлено у зв"язку зі спливом строку позовної давності.

Відповідач 2 - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС СП" позов не визнає, оскільки вважає, що спірне майно вибуло з володіння власника з його волі, що підтверджується рішеннями Дніпропетровської міської ради №547 від 17.07.1997р. та №16 від 30.07.1997р. Наявність волі власника майна виключає можливість витребування його від добросовісного набувача.

Третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб" підтримує доводи відповідача 1 та відповідача 2, вважає, що була воля Дніпропетровської міської ради на продаж йому спірного комунального майна за договором купівлі-продажу №532/Н від 08.08.1997р., оскільки приймалось рішення Дніпропетровської міської ради на його відчуження. Третя особа 1 зазначає, що набула право власності на спірний об"єкт нерухомого майна з моменту його передачі за актом від 29.08.1997р. Наслідки недійсності договору купівлі-продажу №532/Н від 08.08.1997р. застосовані не були, майно не поверталось до комунальної власності та не повертались сплачені за майно кошти у розмірі 82 779,00грн. Третя особа 1 вважає, що задоволення позову прокурора про визнання права власності на майно та витребування майна у законного власника призведе до втручання у права власника щодо володіння своїм майном і до порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача 1 - Художній салон Дніпропетровської організації спілки художників України підтримує доводи прокурора, просить позов задовольнити, вважає продаж об"єкта незаконним, зазначає, що Дніпропетровською міською радою прийнято рішення №8 від 10.12.1997р., яким спірний об"єкт включено до переліку об"єктів, що не підлягають приватизації. Крім того зазначає, що приміщення передано в оренду Дніпропетровській організації спілки художників України правомірно.

11.08.2016р. по даній справі оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши прокурора, представників сторін та третіх осіб, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно п.30 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997р. №280/97-ВР встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

За змістом ст.4 Цивільного кодексу УРСР (в редакції від 03.12.1996р.) цивільні права і обов'язки виникають, зокрема: з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; з адміністративних актів, у тому числі для державних, кооперативних та інших громадських організацій - з актів планування.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

За приписами ч.3 ст.140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Частиною 1 ст.11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997р. №280/97-ВР (в редакції від 21.05.1997р) визначено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Стаття 29 зазначеного Закону наводить перелік повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо управління комунальною власністю. Зокрема, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: а) власні (самоврядні) повноваження: 1) управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Пунктами 5, 6 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997р. №280/97-ВР (в редакції від 21.05.1997р) передбачено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Доцільність, порядок та умови відчуження об'єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою.

Частиною 4 ст.3 Закону України "Про приватизацію державного майна" від 04.03.1992р. №2163-ХІІ (в редакції від 19.02.1997р.) також встановлено, що відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону, інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.7 ст.7 Закону України "Про приватизацію державного майна" продаж майна, що є у комунальній власності, здійснюють органи, створювані відповідними місцевими радами. Зазначені органи діють у межах повноважень, визначених відповідними місцевими радами, та є їм підпорядкованими, підзвітними і підконтрольними.

З приписів ст.11 вищенаведеного Закону вбачається, що викуп, як спосіб малої приватизації, застосовується щодо об'єктів малої приватизації, включених до переліку об'єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу.

Окреме індивідуально визначене майно, яке є предметом договору купівлі-продажу №532/Н від 08.08.1997р. (спірне майно), є об'єктом малої приватизації, правовий механізм якої регулюється Законом України від 06.03.1992р. №2171-ХІІ "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (в редакції від 15.05.1996р.).

На виконання вищевказаних законів виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ОСОБА_8 народних депутатів прийнято рішення за №547 від 17.04.1997р., яким було затверджено перелік об'єктів комунальної власності міста, що підлягають приватизації в 1997р. Додаток цього рішення містить і нежитлове приміщення по пр. К. Маркса, 46, яке приватизується шляхом викупу.

Згідно п.2 рішення зобов'язано представництво Фонду державного майна України в м. Дніпропетровську (ОСОБА_9Є.) здійснити приватизацію об'єктів комунальної власності в 1997 році згідно з переліком (додаток).

Статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997р. №280/97-ВР встановлено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад входить також прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення (п.31).

17.07.1997р. виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів прийнято рішення за №1114 "Про продаж приміщень будинку по пр. К. Маркса, 46 А-5 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Ренесанс-клуб" код 24439634". Пунктами 1, 2 цього рішення визнано за доцільне продаж приміщень будинку №46 А-5 по пр. К. Маркса загальною площею 192,6 кв.м, залишковою балансовою вартістю 21710 грн.; доручено представництву Фонду державного майна України в м. Дніпропетровську укласти з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-клуб" договір купівлі-продажу приміщень будинку №46 А-5 по пр. К. Маркса, загальною площею 192,6 кв.м.

30.07.1997р. Дніпропетровською міською ОСОБА_8 народних депутатів прийнято рішення №8 "Про підсумки приватизації комунальної власності м. Дніпропетровська та заходи з її проведення в 1997р. та подальші роки", згідно якого затверджено перелік об"єктів комунальної власності, що підлягають приватизації в 1997р. (додаток №1) та перелік об"єктів комунальної власності, що не підлягають приватизації (додаток №2). Додаток №2 до цього рішення не містить спірне нежитлове приміщення.

30.07.1997р. за №9 Дніпропетровською міською ОСОБА_8 народних депутатів прийнято рішення "Про реалізацію законодавства України щодо комунальної власності міста". Пунктом 4 рішення Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації доручено до 01.09.1997р. підготувати та передати у виконавчий комітет міської ради вичерпний перелік приміщень (будинків) та відповідні документи щодо їх відчуження по заявкам підприємств і організацій за період з 1 січня 1994 року по 1 серпня 1997 року; оформлення документів для відчуження нежитлових приміщень у житловому фонді здійснювати тільки по заявкам та з дозволу виконавчого комітету міської ради.

Згідно п.5 рішення доручено виконавчому комітету міської ради здійснювати майнові операції щодо комунальної власності міста з періодичним інформуванням ради про проведену роботу по цьому напрямку діяльності.

Рішенням Дніпропетровської міської ОСОБА_8 народних депутатів від 30.07.1997р. №16 "Про рішення виконкому щодо об'єктів приватизації, способів приватизації та засобів платежу" затверджено рішення виконкому міської ради щодо об'єктів приватизації згідно з переліком (додаток) (п.1). До переліку затверджених рішень виконкому міської ради щодо об'єктів приватизації увійшло і рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ОСОБА_8 народних депутатів від 17.04.1997р. №547 "Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності міста, що підлягають приватизації в 1997 році".

Приведені рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ОСОБА_8 народних депутатів від 17.04.1997р. №547 та Дніпропетровської міської ради №9 і №16 від 30.07.1997р. прийняті органами місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, щодо укладення договору купівлі-продажу вбудованого приміщення №532/Н від 08.08.1997р. та не були скасовані або визнанні недійсними з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України в судовому порядку, а отже з огляду на приписи ст.144 Конституції України є обов'язковими до виконання на відповідній території.

На підставі зазначеного рішення між представництвом Фонду державного майна України в м. Дніпропетровську (продавець) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-клуб" (покупець) 08.08.1997р. за №532/Н укладений договір купівлі-продажу нежитлової будівлі (приміщення), за яким продавець продав, а покупець купив у житловому будинку А-5 вбудоване приміщення на першому поверсі №57а (поз.1-9) загальною площею 192,6 кв.м, за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, 46 (п.1.1. договору).

Договір посвідчений ОСОБА_10, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, 08.08.1997р. і зареєстрований в реєстрі за №5814.

Відповідно до п.1.3. договору право власності на об'єкт, що відчужується, переходить до покупця на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ОСОБА_8 народних депутатів від 17.07.1997р. №1114 після підписання, нотаріального засвідчення договору, повної оплати ціни об'єкта і у відповідності з діючим законодавством України.

На виконання пунктів 3.1., 3.2. договору приватизаційним платіжним дорученням №1 від 11.08.1997р. ТОВ "Ренессанс-клуб" сплачено за об'єкт договору 82 779грн. Передача об'єкта купівлі-продажу відбулась 29.08.1997р. за актом передачі нежитлової будівлі (приміщення).

Право власності на вищезазначене вбудоване приміщення за ТОВ "Ренессанс-клуб" підтверджується свідоцтвом про право власності №1316 від 29.08.1997р., виданим представництвом Фонду державного майна в м. Дніпропетровську.

Слід також вказати, що на час укладення спірного договору купівлі-продажу момент виникнення права власності у набувача майна за договором визначався ст.128 Цивільного кодексу УРСР: "Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.".

Враховуючи, що предметом договору купівлі-продажу був об'єкт приватизації, до застосування підлягали і спеціальні норми Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)". Так, ч.1 ст.22 цього Закону встановлено, що право володіння, користування і розпорядження об'єктом приватизації переходить до покупця з моменту нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

Право власності на державне майно підтверджується договором купівлі-продажу, який укладається між покупцем та уповноваженим представником відповідного органу приватизації (ч.1 ст.23 Закону).

14.11.1997р. рішенням арбітражного суду Дніпропетровської області по справі №Д10-54 визнано недійсними рішення виконкому Дніпропетровської міської ОСОБА_8 народних депутатів №1114 від 17.07.1997р., а також договір купівлі-продажу спірного приміщення, укладеного між представництвом Фонду державного майна України в м. Дніпропетровську та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Ренесанс-клуб", оскільки рішення №1114 прийнято неуповноваженим органом - виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ОСОБА_8 народних депутатів, а, відповідно до цього, і договір купівлі-продажу, який укладено на виконання рішення виконкому, є незаконним.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.09.2014р. рішення арбітражного суду Дніпропетровської області від 14.11.1997р. по справі №Д10-54 скасовано, прийнято нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним рішення та договору купівлі-продажу приміщення - відмовлено, оскільки колегія апеляційного суду вважала, що договір купівлі-продажу №532/Н від 08.08.1997р. укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства України, зокрема Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", а рішення виконкому №1114 від 17.07.1997р. було прийнято у межах його власних (самоврядних) повноважень, наданих ст.29 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997р. №280/97-ВР.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.12.2014р. постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.09.2014р. скасовано, припинено апеляційне провадження щодо здійснення перегляду рішення арбітражного суду Дніпропетровської області від 14.11.1997р., оскільки відсутні були підстави для здійснення апеляційного перегляду рішення арбітражного суду Дніпропетровської області від 14.11.1997р. у справі №Д10-54.

Таким чином рішення набрало законної сили з моменту його прийняття, а саме з 14.11.1997р.

10.12.1997р. Дніпропетровською міською радою прийнято рішення за №8 "Про внесення доповнень до рішення міської ради від 30.07.1997р. №8 "Про підсумки приватизації комунальної власності м. Дніпропетровська та заходи з її проведення в 1997 році та подальші роки", згідно якого приміщення комунальної власності за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 46 передано в оренду Дніпропетровській організації Спілки художників України, а згідно рішення Дніпропетровської міської ради №45/16 від 19.10.2011р. "Про внесення змін до рішення міської ради від 09.06.99 №16 "Про формування і використання об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська" визначено Комунальне підприємство "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради балансоутримувачем вказаного спірного нерухомого майна.

Згідно довідок за №1113/2 від 17.07.2012р. та за №2020 від 29.11.2012р. Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення №57а (поз. 1-9) в житловому будинку літ. А-5, на першому поверсі, загальною площею 192,6 кв.м, за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 46, обліковується на балансі останнього.

Відповідно до листа за №7/4-1266 від 07.11.2012р. заступника начальника управління корпоративних прав Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради ОСОБА_11, останнім ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Ренесанс-клуб" надано дублікат акту передачі нежитлової будівлі (приміщення) від 29.08.1997р. та дублікат свідоцтва за №1316 про власність на об'єкт нерухомого майна в житловому будинку А-5 вбудоване приміщення на першому поверсі №57а (поз. 1-9) загальною площею 192,6 кв.м, за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, 46.

Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Ренесанс-клуб" виданий дублікат договору №532/Н купівлі-продажу нежитлової будівлі (приміщення) від 08.08.1997р.

На підставі дублікатів зазначених документів реєстратором Комунального підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_8 прийнято рішення про державну реєстрацію прав власності за ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Ренесанс-клуб" на нежитлове приміщення за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 46, за реєстраційним номером 38644838, зареєстрованого в журналі обліку заяв про державну реєстрацію за №8387/07 від 26.11.2012р., про що Комунальним підприємством "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради видано витяг за №36785666 від 17.12.2012р. про державну реєстрацію прав.

16.04.2013р. між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Ренесанс-клуб" та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "СОРУС" укладений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, у будинку літ. А-5, на 1-му поверсі, загальною площею 192,6 кв.м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 46, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_12 за реєстровим №53. На підставі договору за ТОВ "Сорус" 16.04.2013р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на вищезазначений об"єкт нерухомості.

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Сорус" придбало спірне майно за відплатним договором 16.04.2013р. у ТОВ "Ренесанс-клуб".

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС СП" придбало нежитлове приміщення у власність відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого 15.12.2015р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 та зареєстрованого в реєстрі за №7377. Право власності товариства на нежитлове приміщення було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №12530954.

Продавцем за договором купівлі-продажу виступав ОСОБА_14, який діяв від імені КОМПАНІЇ "ZENTER DEVELOPMENT AND INVESTMENTS LTD" (зареєстрованого власника нежитлового приміщення, що відчужувалось за даним договором) на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2015р. у справі №200/23880/15-ц, яке набрало законної сили. Відповідно до вказаного рішення суд вирішив: в рахунок погашення заборгованості ТОВ "СОРУС" за договором №1 про надання поворотної фінансової допомоги від 28.10.2013р. в сумі 5 998 700,00грн. звернути стягнення на належний КОМПАНІЇ "ZENTER DEVELOPMENT AND INVESTMENTS LTD" предмет іпотеки за іпотечним договором від 04.09.2015р., посвідченим 04.09.2015р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 та зареєстрованим в реєстрі за №4772, зі змінами, а саме: на нежитлове приміщення, що є предметом спору у даній справі, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ОСОБА_14 будь-якій особі-покупцеві нерухомого майна.

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС СП" здійснило розрахунок за договором купівлі-продажу від 15.12.2015р., реєстровий №7377, у повному обсязі, сплативши на користь ОСОБА_14 1 240 000,00грн. згідно платіжних доручень №138 від 20.01.2016р., №139 від 21.01.2016р., №140 від 22.01.2016р., №141 від 25.01.201р., №142 від 26.01.2016р., №147 від 27.01.2016 р., №148 від 28.01.2016р.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.04.2016р. №58041029 власником спірного майна на даний час є ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС СП".

16.06.2016р. апеляційним судом Дніпропетровської області винесено рішення по апеляційній скарзі заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2015р. по справі №200/23880/15 (провадження №22-ц/774/4261/16), за яким рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2015р. по справі №200/23880/15 скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_14 до КОМПАНІЇ "ZENTER DEVELOPMENT AND INVESTMENTS LTD", третя особа ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "СОРУС", про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовлено. Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.06.2016р. по справі №200/23880/15 (провадження №22-ц/774/4261/16) мотивовано тим, що Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська залишено поза увагою наявність господарського спору відносно вищезазначеного нерухомого майна на час ухвалення судом оскаржуваного рішення - 04.12.2015р. та не було вирішено питання про залучення до участі у даній справі Дніпропетровської міської ради, як особи, що заявляє про своє порушене право відносно вищезазначеного нерухомого майна.

У липні 2015р. заступник прокурора Дніпропетровської області звернувся до господарського суду Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради (позивач 1), Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради (позивач 2) з позовною заявою до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "СОРУС" про визнання права комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на нежитлове вбудоване приміщення №57а (поз.1-9) в житловому будинку літ. А-5, на першому поверсі, загальною площею 192,6 кв.м, яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, 46, та витребування цього майна з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Сорус" на користь територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, посилаючись на ст.ст.392, 388 Цивільного кодексу України, оскільки спірне майно вибуло не з волі власника.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2015р., залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.02.2016р., позов задоволено: визнано право комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на нежитлове вбудоване приміщення №57а (поз. 1-9) в житловому будинку літ. А-5, на першому поверсі, загальною площею 192,6 кв.м, яке розташовано за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 46; витребувано від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "СОРУС" майно - нежитлове вбудоване приміщення №57а (поз.1-9) в житловому будинку літ. А-5, на першому поверсі, загальною площею 192,6 кв.м, яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 46.

Судові акти обґрунтовані тим, що згідно рішення арбітражного суду Дніпропетровської області від 14.11.1997 у справі №Д10-54 акт органів місцевого самоврядування та правочин, на підставі якого відчужене спірне нерухоме майно на користь ТОВ "Ренессанс-клуб", визнані недійсними, таким чином, останнє, не маючи на те достатніх законних правових підстав, здійснило відчуження спірного нерухомого майна на користь ТОВ "СОРУС", який, внаслідок того, що він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження такого майна.

Постановою Вищого господарського суду України від 31.03.2016р. рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2015р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.02.2016р. у справі №904/6073/15 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

У постанові від 31.03.2016р. колегія суддів Вищого господарського суду України вказала, що висновки судів про те, що ТОВ "Ренесанс-клуб", не маючи прав власності щодо майна, здійснило відчуження спірного нерухомого майна на користь ТОВ "СОРУС", яке, відтак, також не набуло на нього прав власності, є передчасним, оскільки суди не дослідили та не дали оцінку тому, на які докази послався позивач на підтвердження свого права власності щодо спірного майна станом на момент подання позову, та чим доводив факт його оспорювання чи невизнання відповідачем, посилаючись у позові на ст.392 Цивільного кодексу України. Суди також не звернули увагу на те, що рішенням арбітражного суду Дніпропетровської області від 14.11.1997р. по справі №Д10-54 визнано недійсним лише рішення виконкому Дніпропетровської міської ОСОБА_8 народних депутатів №1114 від 17.07.1997р. та договір купівлі-продажу. Рішення виконкому Дніпропетровської міської ОСОБА_8 народних депутатів №547 від 17.07.1997р. та рішення Дніпропетровської міської ради від 30.07.1997р. №16 про його затвердження недійсними не визнавались. Між тим, у вищезгаданих рішеннях йдеться про погодження продажу спірного об'єкту.

Колегія суддів зазначила, що під час розгляду вимог про визнання права власності та витребування майна у його набувача мають бути враховані всі умови, передбачені ст.392 та ст.388 Цивільного кодексу України.

Згідно ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.330 Цивільного кодексу України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Статтею 334 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, заволоділа ним.

Відповідно до ч.1 ст.388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Оскільки добросовісне набуття в розумінні статті 388 Цивільного кодексу України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з незаконного володіння. Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого статтями 215, 216 Цивільного кодексу України. При встановленні наявності речово-правових відносин, до таких відносин не застосовується зобов'язальний спосіб захисту. У зобов'язальних відносинах захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені статтею 388 Цивільного кодексу України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. У разі, якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України права такої особи підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно.

Передумовою для застосування ст.392 Цивільного кодексу України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивач у позові про визнання права власності особа, яка вже є власником, яка посилається на свої права власника. Вимога про визнання права власності може бути поєднана з іншими вимогами (про витребування майна з чужого незаконного володіння, про виключення майна з акта опису та ін.).

За ст.388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

У даній справі визначальним є встановлення обставин щодо наявності чи відсутності волі власника на відчуження спірного майна.

Під час розгляду справи судом встановлено, що виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради у межах наданих законом повноважень було прийнято рішення №547 від 17.04.1997р., яким затверджено перелік об"єктів комунальної власності міста, що підлягають приватизації в 1997р., до якого включено спірний об"єкт нерухомості та зазначено спосіб приватизації - викуп. Перелік об"єктів, що підлягали приватизації у 1997р., визначений рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №547 від 17.04.1997р., до якого включений спірний об"єкт, затверджений рішенням Дніпропетровської міської ради №16 від 30.07.1997р.

Включення спірного майна рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №547 від 17.04.1997р. "Про затвердження переліку об"єктів комунальної власності міста, що підлягають приватизації у 1997 році" до переліку об"єктів комунальної власності міста, що підлягають приватизації у 1997 році, із зазначенням способу приватизації - викуп, та подальше затвердження цього рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №16 від 30.07.1997р. у відповідності до приписів ч.1 ст.7 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), свідчить про прийняття Дніпропетровською міською радою у встановленому порядку та у межах виключної компетенції, передбаченої п.30 ч.1 ст.26 та нормами ч.ч.5, 6 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), рішення щодо відчуження (приватизації) спірного майна. Таким чином, рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №547 від 17.04.1997р. та рішення Дніпропетровської міської ради №16 від 30.07.1997р. доводять, що власник майна - адміністративно-територіальна одиниця (міста Дніпропетровська) в особі Дніпропетровської міської ОСОБА_8 народних депутатів у встановленому законом порядку висловила свою волю на вибуття спірного майна. При цьому, така воля була наявна 30.07.1997р., тобто до вибуття спірного майна з комунальної власності до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб" за договором №532/Н купівлі-продажу від 08.08.1997р.

Представництво Фонду державного майна України в м. Дніпропетровську, згідно п.п.1, 2, 3 Положення про представництво Фонду державного майна України у районі, місті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994р. №412 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), було органом приватизації, який підзвітний міській раді і забезпечував виконання рішень міської ради, організацію та проведення приватизації майна, продаж об'єктів приватизації, здійснення повноважень власника щодо майна, яке приватизується відповідно до прийнятих ним рішень.

Спірний об"єкт вибув з володіння територіальної громади на підставі договором №532/Н купівлі-продажу від 08.08.1997р., з дати складання акту приймання-передачі майна від 29.08.1997р., укладених між представництвом Фонду державного майна України в м. Дніпропетровську (продавець) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-клуб" (покупець), що також вказує на наявність волі власника на вибуття майна.

Визнання недійсними рішення виконкому Дніпропетровської міської ОСОБА_8 народних депутатів №1114 від 17.07.1997р. та договір купівлі-продажу №532/Н від 08.08.1997р., на виконання якого передано майно, не свідчить про вибуття майна із володіння власника не з його волі, оскільки рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №547 від 17.04.1997р. та рішення Дніпропетровської міської ради №16 від 30.07.1997р. не оспорювались, не визнавались недійсними та не скасовувались в установленому порядку, і є такими, що відповідають закону.

Посилання прокурора на вибуття майна з володіння Дніпропетровської міської ради з можливими порушеннями приватизаційної процедури не приймається судом до уваги, оскільки диспозиція ст.388 Цивільного кодексу України не потребує доведення дотримання або порушення порядку відчуження спірного майна у процесі його приватизації, оскільки факт порушення процедури сам по собі не є доказом вибуття цього майна з володіння власника не з його волі, за умови дійсності та законності рішення уповноваженого органу власника про приватизацію спірного майна.

У зв"язку з наведеним, суд відхиляє доводи про те, що в процесі відчуження спірного майна було відсутнє волевиявлення власника.

Як вбачається із матеріалів справи, у подальшому між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб" (продавець) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Сорус" (покупець) укладено відплатний договір купівлі-продажу від 16.04.2013р. Отже ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Сорус" не могло знати про визнання недійсним рішенням арбітражного суду Дніпропетровської області від 14.11.1997р. у справі №Д10-54 рішення виконкому Дніпропетровської міської ОСОБА_8 народних депутатів №1114 від 17.07.1997р. та договору купівлі-продажу №532/Н від 08.08.1997р., на підставі яких було відчужено спірне нерухоме майно на користь третьої особи 1. Наведені обставини вказують на добросовісність набувача ТОВ "Сорус" відповідно до ст.330 Цивільного кодексу України.

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС СП" також придбало майно за відплатним договором купівлі-продажу від 15.12.2015р., оскільки не могло знати про наявність спорів чи претензій інших осіб стосовно спірного нерухомого майна.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог прокурора про витребування спірного майна з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС СП" на користь територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на підставі п.3 ч.1 ст.388 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, способом захисту права власності на спірне майно обрано визнання права на майно на підставі ст.392 Цивільного кодексу України. Зазначена вимога є пов"язаною та була поєднана з вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Згідно ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 ст.16 Цивільного кодексу України передбачено способи захисту цивільних прав, одним із яких є визнання права.

Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивач 1 не надав будь-яких доказів щодо обов"язкових умов, з наявністю яких норми ст.392 Цивільного кодексу України пов"язують можливість визнання права власності, зокрема, це оспорюванння або невизнання права власності особою, яка вказана відповідачем, чи втрата документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, вимоги про визнання права комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на спірне майно також не підлягають задоволенню.

Стосовно розглядуваних правовідносин позиція Європейського Суду з прав людини є однозначною. Так, у численних рішеннях, зокрема, рішенні від 24.06.2003р. у справі "Стретч проти Об'єднаного Королівства" (Stretch v. The United Kingdom) Європейський Суд з прав людини зазначив, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила.

Під час нового розгляду справи відповідач 1 підтримав раніше подане до суду клопотання про застосування строків позовної давності.

За наведених обставин суд доходить висновку, що заявлене клопотання відповідача 1 про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки судом позовні вимоги визнані необгрунтованими внаслідок встановлення наявності в діях позивача 1 волі на вибуття спірного нерухомого майна, що виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. Тому суд відмовляє в позові з підстав його необгрунтованості, а не у зв"язку зі спливом позовної давності.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 16.08.2016р.

Суддя ОСОБА_15