ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.08.2016р. Справа № 905/2169/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання Паюновій Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідницький інститут Укргіпросталь, м. Дніпропетровськ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля, м. Добропілля, м. Білицьке, Донецька область

про стягнення 441 730 грн. 45 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представника за довіреністю №25 від 02.06.2016р.

від відповідача: представник не зявився.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 811 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 22.08.2016р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-дослідницький інститут Укргіпросталь, м. Дніпропетровськ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля, м. Добропілля, м. Білицьке, Донецька область, про стягнення заборгованості за договором № 0110ГМ на виконання проектних робіт від 21.11.2013р. в сумі 392 498 грн. 51 коп., 3% річних у сумі 2 371 грн. 00 коп., інфляційних втрат у сумі 15 371 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 13.07.2016р. господарським судом Донецької області було прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи призначено на 26.07.2016р. Ухвалою суду від 26.07.2016р. розгляд справи було відкладено на 22.08.2016р.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором № 0110ГМ на виконання проектних робіт від 21.11.2013р. щодо оплати вартості виконаних робіт. Нормативно позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 525, 526, 610, 625, 629, 692 Цивільного кодексу України, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України.

Представник позивача у судовому засіданні 26.07.2016р. та 22.08.2016р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилався на укладання з відповідачем договору № 0110ГМ на виконання проектних робіт від 21.11.2013р. та невиконання останнім своїх зобовязань щодо оплати виконаних робіт.

11.08.2016р. через канцелярію господарського суду Донецької області від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, за змістом якої позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 0110ГМ на виконання проектних робіт від 21.11.2013р. в сумі 392 498 грн. 51 коп., 3% річних у сумі 2 371 грн. 00 коп., інфляційних втрат у сумі 15 371 грн. 00 коп. та пеню у сумі 31 489 грн. 94 коп.

Суд розглядає справу з урахуванням наданої заяви.

Відповідач про судові засідання 26.07.2016р. та 22.08.2016р. був повідомлений належним чином, про що свідчать штампи поштових відправлень та повідомлення про вручення рекомендованих листів з відміткою про їх отримання 20.07.2016р. та 02.08.2016р., однак у засідання суду представника не направив, відзив на позов не надав, вимоги суду не виконав, 18.08.2016р. через офіційну електронну пошту господарського суду Донецької області надіслав клопотання про відкладення розгляду справи.

З огляду на достатність наявних в матеріалах справи документів для правильного вирішення спору, враховуючи, що неявка в судове засідання належним чином повідомленого відповідача та ненадання ним відзиву на позовну заяву не впливає на правову оцінку спірних правовідносин та не перешкоджає вирішенню справи, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля (далі замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-дослідницький інститут Укргіпросталь (далі підрядник) був укладений договір № 0110ГМ на виконання проектних робіт від 21.11.2013р. (далі за текстом Договір), за умовами якого в порядку та на умовах, визначених договором, підрядник приймає на себе обовязок виконати розробку проекту реконструкції комплексу приймання-передачі гірничої маси на основній площадці шахти «Новодонецька» ПСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугіля» та отримати позитивний експертний висновок у встановленому законом порядку.

Відповідно до п.2.1. договору, сума договору складає 534 998 грн. 51 коп., в тому числі ПДВ 20 % - 89 166 грн. 42 коп., згідно кошторисної документації, яка є невідємною частиною договору.

Пунктом 2.2. договору (в редакції погодженій додатковою угодою №2 від 30.05.2014р. до договору № 0110ГМ/ШУБ.3-136 від 21.11.2013р.) визначено, що за виконані роботи замовник проводить оплату шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника поетапно: 100 000 грн. 00 коп. на 60 календарний день; 100 000 грн. 00 коп. на 90 календарний день; 100 000 грн. 00 коп. на 120 календарний день; 234 998 грн. 51 коп. на 160 календарний день з моменту підписання уповноваженими представниками сторін акта здачі-приймання виконаних робіт.

Згідно з п. 8.1. (в редакції погодженій додатковою угодою №2 від 30.05.2014р. до договору № 0110ГМ/ШУБ.3-136 від 21.11.2013р.), договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 31.03.2015р., але в будь-якому разі до повного виконання сторонами прийнятих зобовязань по договору.

Факт виконання позивачем прийнятих на себе зобовязань за договором підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) від 28.12.2015р. на суму 534 998 грн. 51 коп., в т.ч. ПДВ 89 166 грн. 42 коп.

Вказаний акт підписаний повноважними представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками підприємств.

Граничними строками оплати акту здачі-приймання робіт (надання послуг) від 28.12.2015р. є: на суму 100 000 грн. 00 коп. 26.02.2016р.; на суму 100 000 грн. 00 коп. 27.03.2016р.; на суму 100 000 грн. 00 коп. 26.04.2016р.; на суму 159 998 грн. 51 коп. 05.06.2016р.

В свою чергу відповідачем здійснено оплат на загальну суму 67 500 грн. 00 коп., що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача за 31.03.2016р.

16.03.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля та Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-дослідницький інститут Укргіпросталь, на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України, укладено угоду про зарахування взаємних вимог у розмірі 75 000 грн. 00 коп. за договором № 0110ГМ/ШУБ.3-136 від 21.11.2013р. з однієї сторони та за претензією №490 від 05.03.2015р. з іншої сторони. За умовами даної угоди, з моменту підписання угоди сторони не вважають себе зобовязаними будь-якими правами та обовязками по договорам, зобовязання по яким зараховані даною угодою. Згідно п. 2.2 договору № 0110ГМ/ШУБ.3-136 від 21.11.2013р. оплата за виконані роботи в сумі 459 998 грн. 51 коп. замовником буде проведена шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника поетапно: 100 000 грн. 00 коп. на 60 календарний день; 100 000 грн. 00 коп. на 90 календарний день; 100 000 грн. 00 коп. на 120 календарний день; 159 998 грн. 51 коп. на 160 календарний день з моменту підписання акта здачі-приймання виконаних робіт та даної угоди.

Відповідно до ст.601 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Угода про зарахування взаємних вимог у розмірі 75 000 грн. 00 коп. була фактично укладена до настання строку виконання зобов'язання за актом здачі-приймання робіт (надання послуг) від 28.12.2015р., у зв'язку з чим дана угода не може бути розцінена судом, як зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку ст.601 Цивільного кодексу України. Відтак дана вимога не приймається судом до уваги, однак враховуючи те, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 0110ГМ на виконання проектних робіт від 21.11.2013р. фактично зменшену суму боргу на 75 000 грн. 00 коп., суд розглядає дану справу з урахуванням даного зменшення.

Судом встановлено, що зобовязання з оплати вартості виконаних робіт за договором відповідачем не виконані в повному обсязі, вартість робіт у розмірі 392 498 грн. 51 коп. станом на час розгляду справи не сплачена.

Проаналізувавши укладений сторонами договір № 0110ГМ на виконання проектних робіт від 21.11.2013р., суд дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором підряду, правовідносини сторін підпадають під регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України.

Статтею 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно із ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав у відповідача для ухилення від виконання свого обовязку за договором стосовно оплати вартості виконаних робіт, як це визначено п.2.2. договору та угоди про зарахування взаємних вимог від 16.03.2015р., поетапно: 100 000 грн. 00 коп. на 60 календарний день; 100 000 грн. 00 коп. на 90 календарний день; 100 000 грн. 00 коп. на 120 календарний день; 159 998 грн. 51 коп. на 160 календарний день з моменту підписання акта здачі-приймання виконаних робіт.

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається здійснення відповідачем розрахунку з позивачем впродовж вказаного строку, що призвело до порушення відповідачем зобовязання з оплати робіт як боржником, який прострочив виконання, у розумінні ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 0110ГМ на виконання проектних робіт від 21.11.2013р. в сумі 392 498 грн. 51 коп. обґрунтованими та доведеними матеріалами справи, отже, такими, що підлягають задоволенню.

Крім стягнення основної заборгованості позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 2 371 грн. 00 коп., оцінюючи правомірність нарахування яких суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку, що фактично розмір 3% річних складає 2 322 грн. 12 коп., у звязку з чим, позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими та доведеними матеріалами справи, отже, такими, що підлягають задоволенню, а в частині стягнення 48 грн. 88 коп. є такими, що не підлягають задоволенню.

Позивачем також відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України нараховані інфляційні втрати за прострочення оплати вартості робіт у розмірі 15 371 грн. 00 коп.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що він є методологічно невірним, оскільки в розрахунках позивача період нарахування не відповідає вимогам п.3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань», відповідно до якого розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Крім того, індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Фактично розмір інфляційних втрат дорівнює 4 399 грн. 89 коп. на підставі чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, а в частині стягнення 10 971 грн. 11 коп. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення пеню в сумі 31 489 грн. 94 коп., виходячи з подвійної облікової ставки НБУ.

Оцінюючи правомірність нарахування якої суд зазначає наступне.

Приписами ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

Аналогічні норми містяться в ст. 549 Цивільного кодексу України, згідно з якими штрафом/пенею визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема, в разі прострочення виконання.

Разом з тим, ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 6.7 договору (в редакції погодженій додатковою угодою №2 від 30.05.2014р. до договору № 0110ГМ/ШУБ.3-136 від 21.11.2013р.) передбачено, що за порушення строків оплати виконаних робіт замовник сплачує підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неоплачених робіт за кожен день прострочення.

Перевіривши розрахунок пені, суд дійшов висновку, що вказаний розрахунок є арифметично невірним. Фактично розмір пені становить 29 244 грн. 63 коп., з огляду на вищевикладене позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню а в частині стягнення 2 245 грн. 31 коп. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Розрахунок 3% річних, інфляційних втрат та пені було здійснено за допомогою програмного забезпечення «Ліга Закон».

Вирішуючи питання про розподіл господарських витрат зі сплати судового збору, суд зазначає, що витрати зі сплати судового збору за вимогами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись ст.ст. 525, 526, ч.1 ст. 530, ст.ст. 546, 549, 601, 610, 612, 625, 629, 837 Цивільного кодексу України; ч. 1, 7 ст. 193, ч. 1 ст. 230, ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 42-47, 28, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля (, місцезнаходження 85043, Донецька обл., місто Добропілля, місто Білицьке, вулиця Красноармійська, будинок 1А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідницький інститут Укргіпросталь (, місцезнаходження 49038, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Фрунзе, будинок 16, офіс 11) заборгованість за договором № 0110ГМ на виконання проектних робіт від 21.11.2013р. в сумі 392 498 грн. 51 коп., 3% річних у сумі 2 322 грн. 12 коп., інфляційних втрат у сумі 4 399 грн. 89 коп., пені у сумі 29 244 грн. 63 коп. та витрати зі сплати судового збору у сумі 6 426 грн. 98 коп.

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідницький інститут Укргіпросталь в частині стягнення 3% річних у сумі 48 грн. 88 коп., інфляційних втрат у сумі 10 971 грн. 11 коп., пені у сумі 2 245 грн. 31 коп. відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 22.08.2016р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 26.08.2016р.

Суддя Ю.С. Мельниченко