донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

16.08.2016 справа №908/424/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників:
від позивача:Не зявився
від відповідача:ОСОБА_4 за довіреністю № 723/16 від 29.02.16р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Львів
на рішення господарського суду Запорізької області
від11.04.2016 р. (повний текст підписано 18.04.2016р.)
у справі№ 908/424/16 (суддя: Т.А. Азізбекян)
за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Львів
доПублічного акціонерного товариства "Запорізький оліяжиркомбінат", м. Запоріжжя
простягнення 97 759,00 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 11.04.2016 р. у справі № 908/424/16 у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Львів до Публічного акціонерного товариства "Запорізький оліяжиркомбінат", м. Запоріжжя про стягнення штрафу в розмірі 97 759,00 грн. відмовлено у повному обсязі.

Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Львів подана апеляційна скарга, в якій останнє просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі у зв'язку з тим, що судом порушено та неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. Зокрема, скаржник зазначає, що технічний стан ЗВВТ, на якому проводилося зважування при відправленні спірного вантажу зі станції Передатна Придніпровської залізниці не має відношення до предмету спору, оскільки штраф у застосуванні ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць підлягає стягненню за неправильне зазначення у накладній маси вантажу, тобто за неправдиве внесення показників, незалежно від правильності визначення маси вагою. Також, заявник апеляційної скарги стверджує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо зниження маси вантажу в процесі слідування при переважуванні вагону № 51078624 на станціях Знамянка та Здолбунів, оскільки вказані переважування були проведені у динаміці. ОСОБА_5 того, на станції призначення було встановлено масу вантажу 7900 кг, а на станції Здолбунів 8150 кг, що, на думку позивача, спростовує зазначений висновок господарського суду Запорізької області. Одночасно, апелянт вважає, що місцевий господарський суд неправомірно встановив обставини несанкціонованого злиття вантажу за результатами експерименту, який не є доказом у розумінні приписів Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача у судове засідання не зявився, клопотанням, надісланим на адресу суду, просив розглянути справу без його участі. У попередньому судовому засіданні 05.07.2016р. підтримував доводи апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України - справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і переглядає законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду, переглянувши в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи №908/424/16; розглянувши доводи апеляційної скарги; перевіривши застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Львів та скасування рішення господарського суду Запорізької області від 11.04.2016 р. у справі №908/424/16 з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджується та судом встановлено, що ПАТ "Запорізький оліяжиркомбінат" зі станції відправлення Передаточна Придніпровської залізниці за залізничною накладною № 45862190 у серпні 2015 р. на станцію Львів Львівської залізниці здійснило відправлення вагонів (цистерн) з вантажем олія соняшникова.

Відповідно до зазначеної накладної відповідачем у спірному вагоні (цистерні) зазначено масу вантажу 65950 кг; вантаж у вагон (цистерну) завантажено вантажовідправником.

При прибутті вагону № 51078624 на станцію Львів Львівської залізниці залізницею проведено контрольне зважування даного вагону, за результатами якого складено акти загальної форми № 484 від 08.08.2015 р.; № 501 від 13.08.2015 р. Відповідно до зазначених актів брутто спірного вагону складає 82200 кг., проти брутто 90 100кг, зазначеного у первізних документах.

На станції Львів Львівської залізниці на підставі ст. 24 Статуту залізниць залізницею здійснено контрольне зважування вантажу у вагоні № 51078624 на справних вагонних 150-тонних вагонних електронно-тензометричних вагах (держ. повірка 09.04.2015 р.) та виявлено невідповідність відомостей, зазначених вантажовідправником в накладній № 45862190 фактичним параметрам.

За результатами контрольної перевірки станцією Львів Львівської залізниці складено комерційний акт АА № 061880/2 від 13.08.2015 р., відповідно до якого за результатами контрольного переважування вагону № 51078624 зі справною пломбою ЗПП відправника виявилось, що при переваженні вага брутто 82200 кг, тара становить 24100 кг, нетто 58100 кг, що менше ваги, зазначеної в документі на 7850 кг.

У комерційному акті також містяться відомості про те, що цистерна прибула в технічному і комерційному відношенні в справному стані без слідів витікання та втрати вантажу в супроводі воєнізованої охорони. 08.08.2015 р. зважування брутто цистерни проводив агент комерційний ОСОБА_6 в присутності агента комерційного ОСОБА_7, стрілка воєнізованої охорони ОСОБА_5, представника вантажоодержувача ОСОБА_8 13.08.2015 р. повторне зважування брутто та порожньої цистерни проводив агент комерційний ОСОБА_9 в присутності: в.о. ДСМ ОСОБА_10, агента комерційного ОСОБА_7, представника вантажоодержувача ОСОБА_11, стрілка воєнізованої охорони ОСОБА_12, експерта ЛТПП ОСОБА_13

Одночасно, технічна справність спірної цистерни також підтверджується актом експертизи Львівської торгово-промислової палати № І-2593-В від 13.08.2015 р., в якому, крім того, вказано, що всі люки цистерни закриті щільно, доступу до товару не виявлено.

Актом обстеження цистерни № 51078624 встановлено, що нижній клапан даної цистерни закритий, в робочому стані і не пошкоджений; шляхів підтікання олії з-під клапану не виявлено; верхня кришка цистерни опломбована пломбою № Д 885071; пломба в справному стані, без ознак зовнішнього втручання; зазору між кришкою і горловиною не виявлено.

З посиланням на приписи ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у залізничній накладній маси вантажу, позивачем нарахований штраф у сумі 97759,00грн. із розрахунку(19 551,80грн. х 5).

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

Як встановлено ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями встановлюється транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Аналогічний припис містить ст. 909 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Статуту залізниць України (далі Статут), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457, Статут залізниць України визначає права, обовязки і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту України Правила перевезення вантажів, які є обовязковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Як зазначено в ст. 6 Статуту, накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Правилами перевезення вантажів, а саме п.1.1 розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 р. за № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України №138 від 08.06.2011р.) (далі Правила оформлення перевізних документів), а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п. 2.1 та п. 2.2, графи Маса вантажу, визначена відправником, кг та Спосіб визначення маси заповнюється вантажовідправником. Маса вантажу згідно зі ст. 37 Статуту та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 р. за № 644, визначається відправником.

Відповідно до додатку 3 Правил оформлення перевізних документів визначено, що маса вантажу визначена відправником заповнюється, якщо маса вантажу визначена відправником. Вказується маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом).

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесення зазначених відомостей до накладної №45862190 підтвердив електронним цифровим підписом представник відповідача ОСОБА_14

Відповідно до п. 11 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. за № 644 (далі Правила приймання вантажів до перевезення), у разі зважування вантажів на вагонних вагах відправник у разі потреби провадить дозування вантажу (довантаження або часткове вивантаження). Для цього він повинен безпосередньо біля вагонних ваг організувати дозувальний майданчик, забезпечити його необхідним інвентарем, а при відправленні масових вантажів (вугілля, руди, цементу тощо) додатковими механізмами для виконання дозувальних операцій в процесі зважування. Тобто відповідач мав можливість і зобовязаний був запобігти подібних порушень і провадити чітке зважування та вказувати у перевізних документах вірну інформацію стосовно маси вантажу.

Згідно з п. п. 5, 7 Правил приймання вантажів до перевезення загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобовязаний зазначити в накладній. Усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства. Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України від 31 липня 2012 р. за №442, та інших нормативно - правових актів. Маса вантажів, які перевозяться навалом, насипом, наливом, визначається зважуванням на вагонних вагах. Допускається використання інших типів ваг, крім вагонних, за умови їх відповідності вимогам законодавства про метрологію.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Підставою для накладення на відправника відповідальності, згідно ст. 122 Статуту, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений у випадках, передбачених ст. 129 Статуту.

Статтею 24 Статуту передбачено, що вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки невірності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ним у накладній.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно з ст. 122 Статуту.

У відповідності до ст. ст. 118, 122 Статуту штраф за неправильно зазначену масу вантажу складає пятикратний розмір провізної плати.

Відповідно до ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, таких обставин : а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобовязана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

За приписами п. 1.4.30 Правил перевезення наливних вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 18.04.2003 № 299, у разі пред'явлення вантажів до перевезення в контейнерах-цистернах відправник у перевізних документах вказує масу вантажу, власну масу контейнера і загальну масу брутто всієї відправки.

Маса вантажу в контейнері-цистерні не повинна перевищувати його вантажопідйомність.

Згідно з п. 1.5.26 Правил перевезення наливних вантажів, визначення норм недостачі наливних вантажів при перевезеннях залізничним транспортом здійснюється згідно з Правилами видачі вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083.

Згідно з п. 27 Правил видачі вантажу вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м'ясо свіже; 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 1% маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м'ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м'ясні всякі; 0,5 % маси всіх інших вантажів.

Таким чином, в даному випадку маса недостачі вантажу визначається з урахуванням 2 % природної втрати та складає 1319 кг, натомість, комерційним актом АА № 061880/2 засвідчено, що нетто спірного вантажу менше перевізного документу на 7850 кг.

Відповідно до Розяснень Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 р. в редакції від 29.09.2008 р. № 04-5/225, при застосуванні статті 118 Статуту залізниць слід мати на увазі, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених у цій статті порушень, встановлених залізницею як на станції призначення або під час перевезення, так і на станції відправлення після предявлення вантажу до перевезення, незалежно від того, чи завдано залізниці у звязку з цим збитки.

За таких обставин колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає необґрунтованим висновок місцевого суду щодо відмови у задоволенні вимог Позивача про стягнення з Відповідача суми штрафу за неправильне зазначення відомостей у залізничній накладній.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст. 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Наразі, в матеріалах справи відсутні відомості щодо несанкціонованого доступу до спірного вантажу та його розкрадання в розумінні ст. 35 ГПК України.

Таким чином, твердження відповідача про те, що експериментом працівників ПАТ "Запорізький оліяжиркомбінат" встановлено можливість несанкціонованого злиття вантажу в процесі слідування спірного вагону (цистерни) з огляду на наведене є лише припущеннями відповідача, а тому суд першої інстанції безпідставно прийняв їх до уваги.

Одночасно, з накладної № 45862190 (графа № 24) вбачається, що маса вантажу у спірному вагоні визначена саме відповідачем.

Доводи відповідача про необґрунтованість позовних вимог з посиланням на відповідні документи, які підтверджують технічну придатність ЗВВТ станції відправлення, є безпідставними, оскільки спростовуються наведеними обставинами справи, належними та допустимими доказами у справі.

Посилання відповідача на Протокол порівняння ТГНЛ з даними зважування поїзда на ТДВВ автоматизованого системного комплексу Єдина автоматизована система керування вантажними перевезеннями (АСК ВП УЗ-Є) та Довідку 8858е (а.с. 57-76) судовою колегією до уваги не приймаються, з огляду на наступне.

Відповідно до абз. 1 п. 2.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Наприклад, чинним законодавством, що регулює відносини за договором перевезення вантажу, встановлено перелік документів-доказів, які є підставою для покладення на перевізника відповідальності за втрату, псування, пошкодження або недостачу вантажу. Отже, ніякі інші документи не можуть підтверджувати обставини, що є підставою для покладення на перевізника відповідальності за незбереження вантажу.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідача по справі.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального Кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Львів на рішення господарського суду Запорізької області від 11.04.2016 р. у справі № 908/424/16 задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 11.04.2016 р. у справі № 908/424/16 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Львів до Публічного акціонерного товариства "Запорізький оліяжиркомбінат", м. Запоріжжя про стягнення штрафу в розмірі 97 759,00 грн. задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запорізький оліяжиркомбінат" (69014, вул. Харчова, 3, м. Запоріжжя, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, вул. Тверська, буд. 5, м. Київ, ) в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (79000, вул. Гоголя, 1, м. Львів, ) штраф у сумі 97 759 грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 466 грн. 38 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запорізький оліяжиркомбінат" (69014, вул. Харчова, 3, м. Запоріжжя, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, вул. Тверська, буд. 5, м. Київ, ) в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (79000, вул. Гоголя, 1, м. Львів, ) ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 613 грн. 70 коп.

Господарському суду Запорізької області видати накази у відповідності до вимог, які встановлені до виконавчого документу Законом України „Про виконавче провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий О.А. Марченко

Судді: О.О. Радіонова

ОСОБА_3