ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

30 серпня 2016 р. Справа № 909/456/16
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Булки В.І., секретар судового засідання Бабенецька А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 (вх.№7705/16 від 27.07.16) з вимогами до боржника, у справі

за заявою: ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції

Головного управління ДФС в Івано-Франківській області,

вул.Грушевського,16, м.Долина, 77500 ,

до ОСОБА_3 акціонерного товариства "Живиця",

вул.Заводська,4, смт.Вигода, Долинський район, Івано-Франківська область, 77552,

про банкрутство,

за участю:

від заявника ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області: ОСОБА_4 - головний державний інспектор, довіреність № 1 від 04.01.16.

від боржника: ОСОБА_1 - голова правління, витяг з протоколу №1 від 19.11.03 та ОСОБА_5- представник, довіреність б/н від 30.08.16.

розпорядник майна: ОСОБА_6 - посвідчення №140 від 18.02.13;

від «MG Star Іпс»: ОСОБА_7 - генеральний директор, довіреність б/н від 17.08.16;

від ОСОБА_3 акціонерного товариства "КРЕДІ ОСОБА_8": ОСОБА_9-представник, довіреність №194 від 17.03.14;

від ОСОБА_3 акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк": ОСОБА_10 - представник, довіреність №09-32/322 від 01.08.16;

встановив: в провадженні господарського суду Івано-Франківської області знаходиться справа за заявою ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про банкрутство ОСОБА_3 акціонерного товариства "Живиця".

Ухвалою суду від 23.06.16 порушено провадження у справі про банкрутство ОСОБА_3 акціонерного товариства "Живиця"; введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 115 календарних днів (до 17.10.2016 року); призначено розпорядником майна арбітражного керуючого ОСОБА_6

24.06.16 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет оприлюднено оголошення про порушення справи про банкрутство ОСОБА_3 акціонерного товариства "Живиця".

ОСОБА_1 направив на адресу суду заяву (вх.№7705/16 від 27.07.16) з грошовими вимогами до боржника та просить суд визнати та включити до реєстру вимог кредиторів ПАТ "Живиця" грошові вимоги в розмірі 209 085,90грн. та внести їх до реєстру вимог кредиторів, як вимогу четвертої черги. Крім того, до суду від ОСОБА_1 поступив: лист (вх.№10834/16 від 29.07.16), оригінал квитанції про сплату судового збору та клопотання (вх.№11648/16 від 16.08.16) про долучення до матеріалів справи доказів надсилання копії заяви боржнику та розпоряднику майна.

Ухвалою суду від 16.08.16 прийнято вказану вище заяву та призначено до розгляду в засіданні суду на 30.08.16. Ухвалою суду від 18.08.16 виправлено описку в п.1 резолютивної частини ухвали суду від 16.08.16.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобовязані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

В силу ст. 1 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" грошове зобовязання - зобовязання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Згідно абз. 7 ст.1 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобовязань до боржника.

На підставі положень Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, у справі про банкрутство спір не вирішується по суті, а лише встановлюються грошові вимоги кредиторів на підставі поданих документів.

За загальним правилом, визначеним ст.ст.33,34 ГПК України кожна сторона належними засобами доказування повинна довести підстави своїх вимог.

Отже, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства, заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт, тощо), що свідчить про цивільно - правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору.

Незважаючи на визнання боржником грошових вимог кредитора, суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора.

Отже, аналіз норм права дозволяє зробити висновок, про те що спеціальне законодавство про банкрутство визначає особливий порядок розгляду грошових вимог кредитора у процедурі банкрутства шляхом їх визнання (відхилення) внаслідок розгляду по суті.

Відповідно до ч.10.ст.16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) з метою виявлення усіх кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника, 24.06.16 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

Судом встановлено, що 02.01.14 між ОСОБА_1 (кредитором) та ПАТ «Живиця» (позичальником) укладено договір про надання поворотно-фінансової допомоги.

Відповідно до п.1.1 вказаного вище договору, кредитор надав позичальнику безвідсоткову фінансову допомогу, а позичальник зобов'язався використати її для власної господарської діяльності і повернути у визначений договором строк.

Фінансова допомога надалась у розмірі 100 000,00грн. (п.1.2 договору).

Сторонами п.1.4 договору погоджено, що фінансова допомога надається строком на 12 місяців з дати зарахування грошових коштів фінансової допомоги на розрахунковий рахунок позичальника.

05.10.15 укладено між цими ж сторонами додаткову угоду №1 до договору про надання поворотно-фінансової допомоги від 02.01.14, відповідно до якої п.1.2 договору викладено в наступній редакції: "Фінансова допомога надається у розмірі 300 000,00грн. для поповнення обігових коштів позичальника".

За період 15.10.15 - 30.05.16 ОСОБА_1 надав, а ПАТ «Живиця» (позичальник прийняв) поворотно - фінансову допомогу в розмірі 209 085,90грн. для ведення фінансово-господарської діяльності ПАТ «Живиця», що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера (копії квитанцій знаходяться в матеріалах справи).

Однак, станом на сьогоднішній день фінансова допомога не повернута, доказів протилежного ПАТ "Живиця" суду не надав.

Згідно статті 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші право чини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України (надалі ГК України), господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Частиною 1 статті 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно частин 1, 7 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із статтею 526 ЦК України та статтею 193 ГК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. ОСОБА_1 доведено та документально підтверджено обставини, на які він посилався, як на підставу своїх вимог. Представник ПАТ «Живиця» вимогу кредитора на суму 209 085,90грн. визнав в повному обсязі.

Таким чином, грошові вимоги ОСОБА_1 до боржника в сумі 209 085,90грн. слід визнати та включити до реєстру вимог кредиторів боржника, зокрема: 209 085,90грн. основного боргу - в четверту чергу; 2 756,00грн. судових витрат - в першу чергу.

Керуючись ст. ст. 2 ,23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_1 (вх.№7705/16 від 27.07.16) з грошовими вимогами до боржника на суму 209 085,90грн. - задоволити.

Визнати грошові вимоги ОСОБА_1 на суму 209 085,90грн. і включити їх до реєстру вимог кредиторів ОСОБА_3 акціонерного товариства "Живиця" :

в сумі 2 756,00грн., як вимоги першої черги;

в сумі 209 085,90грн., як вимоги четвертої черги.

Суддя Булка В.І.

Дану ухвалу направити:

- ініціюючому кредитору;

- боржнику;

- розпоряднику майна ОСОБА_6 (вул. Борисенка, 47а, м.Чернігів, Україна, 14037);

- ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 76019).