ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2016 р. Справа № 922/1044/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н. В. , суддя Барбашова С.В.

при секретарі Кузнєцовій І.В.

за участю:

прокурора - Горгуль Н.В., посвідчення від 29.10.2015 р. № 036152;

представника позивача - ОСОБА_1 за довіреністю від 07.04.2016 року;

представників відповідача - ОСОБА_2, за довіреністю від 18.01.2016 р.

представника 3-ої особи на стороні позивача (Головного управління Держгеокадастру України у Харківській області) - ОСОБА_3, за довіреністю від 20.01.2016 р. № 32-20-14-1553/0/19-16;

представник 3-ої особи на стороні відповідача (Міністерства освіти і науки України)- ОСОБА_4, за довіреністю від 14.09.2015 р. № 911-9-199;

представник 2-ої 3-ої особи на стороні позивача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача - Липковатівського аграрного коледжу (вх. 2039 Х/3) та апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області (вх. №2050 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 08.07.2016 р. у справі № 922/1044/16

за позовом Фермерського господарства "ОСОБА_5П.", с. Сосонівка Нововодолазького району Харківської Харківської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -Головне управління Держгеокадастру України у Харківській області, м. Харків

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -Відділ Держгеокадастру України Нововодолазького району Харківської області , смт. Нова Водолага Харківської області

до Липковатівського аграрного коледжу,с. Липковатівка Нововодолазького району Харківської Харківської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство освіти і науки України, м. Київ

за участю Прокуратури Харківської області

про визнання державних актів такими, що втратили чинність

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 08 липня 2016 р. у справі № 922/1044/16 (суддя Прохоров С.А.) позов задоволено повністю.

Визнано таким, що втратив чинність державний акт на вічне користування землею №540460 від 28.01.1952р., виданий колгоспу "Червоний Жовтень".

Визнано таким, що втратив чинність державний акт на вічне користування землею №540456 від 24.01.1952р., виданого артелі (колгоспу) ім. Чапаєва.

Стягнуто з Липковатівського Аграрного коледжу на користь Фермерського господарства "ОСОБА_5П." 2756,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Відповідач - Липковатівський аграрний коледж подав на зазначене рішення до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить це рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається зокрема на те, що місцевим господарським судом зроблені суперечливі висновки щодо набуття позивачем права оренди на земельні ділянки, які стосуються спірних Державних актів, та збереження такого права позивачем на момент прийняття судом оскаржуваного рішення. При цьому відповідач наголошує на тому, що господарський суд першої інстанції всупереч вимогам ч. З ст. 35 ГПК України не взяв до уваги наявність та чинність судових рішень у справі № 631/1638/15-ц, якими скасовано Накази Головного управління Держземагенства України в Харківській області та визнано недійсними договори оренди землі, на які позивач посилається в обґрунтування наявності у нього права оренди на земельні ділянки, та на які видані оспорювані ним Державні акти. Крім того, як вказує відповідач, протиправність дій Відділу Держгеокадастру України у Нововодолазькому районі в Харківській області була підтверджена постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2015 р. по справі №820/2039/15, яка залишена без змін ухвалою від 17.03.2016 р. після її перегляду Вищім адміністративним судом України.

Відповідач також стверджує, що з урахуванням перехідних положень Земельного Кодексу України 1991 року, який втратив чинність та Земельного Кодексу України 2001 року, зазначені Державні акти є чинними та у встановленому Законом порядку не скасовані, а тому в силу наведеного, беручи також до уваги п. 6 Постанови Верховної ОСОБА_2 УРСР від 18.12.1990 р. № 563-XII Про земельну реформу, п. 6 Перехідних положень ЗК України (2001 р.) з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №5-рп/2005 від 22.09.2005 у справі №1-17/2005 (справа про постійне користування земельними ділянками), у Липковатівського аграрного коледжу виникло і зберігалося право постійного користування одержаною на законних підставах землею.

Посилаючись на наведене, відповідач вважає, що оспорювані Державні акти №540460 від 28.01.1952 року та №540456 від 24.01.1952 року є чинними, у встановленому законом порядку (для певного періоду часу з 1971 по 2016 р.) не скасовані та не визнані недійсними, є підставою виникнення права постійного користування артелі (колгоспу) Червоний Жовтень та артелі (колгоспу) ім. Чапаєва (в подальшому ім. Шевченка), а після перетворення та укрупнення - Липокватівського радгоспу-технікуму (нині Липковатівського аграрного коледжу).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 29.07.2016 апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 08.08.2016 у складі колегії суддів: головуючий суддя Потапенко В.І., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.

Заступник прокурора Харківської області також звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на зазначене рішення, в якій, посилаючись на неповне з'ясування господарським судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття неправильного по суті рішення, просить це рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити. Прокурор, зокрема, зазначає, що суд в порушення ст. 4 НГПК України не застосував до спірних правовідносин ст. 3 Закону України Про правонаступництво України, Закони УРСР та інші акти, ухвалені Верховною ОСОБА_2 УРСР, які діють на території України. Також, посилаючись на положення ст. 92, Земельного кодексу України, зазначає про те, що вказана норма не обмежує і не скасовує право постійного користування земельними ділянками, набуте іншими особами в установлених законодавством випадках. Як зазначає прокурор, право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених ст. 141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 29.07.2016 апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області прийнято до провадження для спільного розгляду з раніше поданою і прийнятою до провадження апеляційною скаргою відповідача, та призначено до розгляду на 08.08.2016 у складі колегії суддів: головуючий суддя Потапенко В.І., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 08.08.2016 у звязку з відпусткою судді Слободіна М.М. визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Потапенко В.І., суддя Гребенюк Н.В., суддя Білецька А.М.

Позивач надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких з наведеними відповідачем в апеляційній скарзі доводами не погоджується, просить у задоволенні апеляційної скарги Липковатівського аграрного коледжу відмовити у повному обсязі. Рішення господарського суду Харківської області від 08.07.2016 у справі № 922/1044/16 залишити без змін. Позивач вважає, що Державні акти на вічне користування землею, як право установчі документи, якими обґрунтовується право постійного користування Липковатівського аграрного коледжу на земельні ділянки, право оренди на які було здобуто ФГ ОСОБА_5П., є документами, що порушують право позивача. Також, позивач вважає законним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що саме утворення нової площі фактичного землекористування Липковатівського радгоспу-технікуму в результаті обєднання площ фактичного землекористуванняи безпосередньо Липковатівського радгоспу-технікуму та колгоспів ім.. Чапаєва (переіменований надалі в колгосп ім. Шевченка) та колгоспу Червоний Жовтень, а також припинення юридичних осіб колгоспу ім.. Шевченка та колгоспу Червоний Жовтень є фактичною правовою підставою втрати чинності оскаржуваних державних актів.

Головне управління Держкадастру у Харківській області надало свої пояснення по справі, в яких зокрема зазначає про те, що в Відділі Держгеокадастру у Нововодолазькому районі Харківської області відсутні відомості про реєстрацію спірних державних актів на вічне користування землею. Разом з цим, виконавчим комітетом Бірківської селищної ради було прийнято рішення № 1 від 28.01.1999 Про закріплення в постійне користування земель за Липковатівським аграрним коледжем. На підставі розпорядження Нововодолазької райдержадміністрації від 11.10.2007 № 686 коледжем була виготовлена технічна документація із землеустрою, що посвідчує право постійного користування, але до 01.01.2013 року не була затверджена. Також, Головне управління Держкадастру у Харківській області повідомляє про те, що на даний час право користування землею за Липковатівським аграрним коледжем на території Нововодолазького району не зареєстровано, право установлюючи документи відсутні; Державні акти на Липковатівський аграрний коледж не виготовлені та не зареєстровані.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 08.08.2016 розгляд справи відкладено на 19.08.2016.

Позивач надав додаткові пояснення до заперечень на апеляційну скаргу щодо способу захисту свого права шляхом подання позову про визнання державних актів такими, що втратили свою чинність, посилаючись на те, що зазначеними державними актами порушується право оренди позивача.

Відповідач також надав доповнення до апеляційної скарги, посилаючись на те, що позивачем не наведено, а господарським судом першої інстанції не встановлено, яке право ФГ ОСОБА_5П. та в якій спосіб порушується в наслідок чинності державних актів на право вічного користування землею, зважаючи на відсутність у позивача права на земельні ділянки, наведені у спірних державних актах, а також на недоведеність позивачем, яким чином чинність даних державних актів впливає на набуття права оренди гр. ОСОБА_5 на земельні ділянки та укладання додаткових угод між ФГ ОСОБА_5П. та Головним Управлінням.

Міністерство Освіти і науки України надало свої пояснення по справі, в яких вважає безпідставними твердження позивача про наявність у ФГ ОСОБА_5П. права оренди на земельні ділянки, розташовані в межах встановлених спірними Державними актами, на час його звернення до господарського суду. Також, третя особа посилається на відсутність наявності факту порушення прав позивача внаслідок чинності державних актів на право вічного користування землею.

Представник відповідача звернувся до господарського суду з заявою про залучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме: копії ухвали слідчого судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 18.08.2016 у справі № 631/1491/16-к.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 19.08.2016 у звязку з відпусткою судді Потапенко В.І. визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н.В., суддя Барбашова С.В.

В судовому засіданні сторони та треті особи підтвердили свої позиції по справі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційних скарг, вислухавши пояснення прокурора та представників сторін, повторно розглянувши справу відповідно до вимог статті 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Звертаючись до господарського суду, позивач зазначив про те, що Фермерському господарству ОСОБА_5П. відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були надані в оренду земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства на території Бірківської селищної ради Нововодолазького району Харківської області, а саме:

1. Земельна ділянка кадастровий № :02:000:0133, площею 186,9442 га, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 42, номер запису про інше речове право 7825451.

2. Земельна ділянка кадастровий № :02:000:0124, площею 26,8032 га, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 42, номер запису про інше речове право 7825161.

3. Земельна ділянка кадастровий № :02:000:0131, площею 96,0342 га, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 42, номер запису про інше речове право 7825438.

4. Земельна ділянка кадастровий № :03:000:0080, площею 68,5696 га, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 42, номер запису про інше речове право 7825396.

5. Земельна ділянка кадастровий № :02:000:0130, площею 81,5751 га, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 42, номер запису про інше речове право 7825463.

6. Земельна ділянка кадастровий № :03:000:0075, площею 37,7306 га, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 42, номер запису про інше речове право 7843122.

7. Земельна ділянка кадастровий № :03:000:0079, площею 19,8804 га, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 42, номер запису про інше речове право 7965009.

8. Земельна ділянка кадастровий № :03:000:0078, площею 184,7273 га, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 42, номер запису про інше речове право 7946812.

9. Земельна ділянка кадастровий № :03:000:0076, площею 102,2585 га, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 42, номер запису про інше речове право 7843149.

10. Земельна ділянка кадастровий № :02:000:0123, площею 24,9706 га, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 42, номер запису про інше речове право 7843083.

11. Земельна ділянка кадастровий № :02:000:0128, площею 74,6648 га, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 42, номер запису про інше речове право 7842851.

12. Земельна ділянка кадастровий № :02:000:0129, площею 77,8913 га, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 42, номер запису про інше речове право 7825479.

13. Земельна ділянка кадастровий № :03:000:0077, площею 103,1493 га, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 42, номер запису про інше речове право 7807930.

14. Земельна ділянка кадастровий № :02:000:0132, площею 148,2419 га, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 42, номер запису про інше речове право 7807882.

15. Земельна ділянка кадастровий № :02:000:0126, площею 73,4332 га, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 42, номер запису про інше речове право 7843057.

16. Земельна ділянка кадастровий № :02:000:0127, площею 74,074 га, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 42, номер запису про інше речове право 7825336.

Земельні ділянки були отримані в оренду громадянином ОСОБА_5 для ведення фермерського господарства на підставі укладених договорів оренди землі з ГУ Держземагенства в Харківській області.

В наступному у відповідності до вимог Закону України Про фермерське господарство громадянином ОСОБА_5 були створено юридичну особу Фермерське господарство ОСОБА_5П. для здійснення фермерської діяльності на вище вказаних земельних ділянках, про що між ОСОБА_5, ФГ ОСОБА_5П. та ГУ Держгеокадастру в Харківській області 22.03.2016 року були укладені Додаткові угоди до вище перелічених договорів оренди земельних ділянок щодо зміни орендаря земельних ділянок з ОСОБА_5 на Фермерське господарство ОСОБА_5П., та відповідні зміни були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційні довідки були додані до позову).

Однак, як вказує позивач, Липковатівський аграрний коледж з наданням земельних ділянок в оренду ОСОБА_5 не погодився, заявив про наявність у нього прав щодо вказаних земельних ділянок, а саме права постійного користування.

Зокрема, Липковатівським аграрним коледжем було подано позов до Нововодолазького районного суду про визнання недійсними укладених ОСОБА_5 договорів оренди земельних ділянок та скасування державної реєстрації права оренди. Нововодолазьким районним судом за результатами розгляду вказаного позову у справі № 631/1638/15 було прийнято рішення від 23.12.2015 року, яким позовні вимоги Липковатівського аграрного коледжу були задоволені у повному обсязі.

В обґрунтування винесеного рішення Нововодолазький районний суд зазначив про наявність у Липковатівського аграрного коледжу в силу приписів п. 6 Перехідних положень Земельного кодексу України в редакції 2001 року, п. 6 Постанови верховної ОСОБА_2 УРСР № 563-XII від 18.12.1990 року Про земельну реформу права постійного користування спірними земельними ділянками на підставі:

- Державного акту на вічне користування землею № 540460 від 28.01.1952 p., виданого колгоспу Червоний Жовтень

- Державного актом на вічне користування землею №540456 від 24.01.1952 p., виданого артелі (колгоспу) ім. Чапаєва

у процесі приєднання цих колгоспів до Липковатівського радгоспу-технікуму та наступної нібито реорганізації в Липковатівський аграрний коледж.

Відтак, позивач вважає, що вищезгадані Державні акти на вічне користування землею № 540460 від 28.01.1952 p., виданого колгоспу Червоний Жовтень, та №540456 від 24.01.1952 p., виданого артелі (колгоспу) ім. Чапаєва, як правоустановчі документи, якими обґрунтовується право постійного користування Липковатівського аграрного коледжу на земельні ділянки, що були надані в оренду ОСОБА_5 та які зараз використовує позивач, є документами, що порушують права позивача, а також наразі є нечинними документами, а відтак не можуть засвідчувати будь-які права щодо земельних ділянок та не можуть використовуватись у будь-яких спорах щодо земельних ділянок як належний та допустимий доказ наявності права користування земельними ділянками як Липковатівським аграрним коледжем, так і будь-якою іншою особою.

Зазначені обставини стали підставою звернення позивача з позовом до господарського суду про визнання такими, що втратили чинність Державний акт на вічне користування землею № 540460 від 28.01.1952 p., виданий колгоспу Червоний Жовтень та Державний акт на вічне користування землею №540456 від 24.01.1952 p., виданого артелі (колгоспу) ім. Чапаєва.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходячи з аналізу положень ст.ст. 16, 20, 21, 22, 53 156 Земельного кодексу УРСР від 08.07.1970 року, дійшов висновку про те, що вищевказані норми зобовязували землекористувачів у випадку отримання земель у користування шляхом приєднання до площ землекористування земельних ділянок інших користувачів замовити виготовлення відповідного Проекту перерозподілу земельних ділянок, узгодити його у певному порядку та отримати єдиний землевпорядний документ.

У свою чергу, як встановлено судом, а ні Липковатівським радгоспом-технікумом, а ні Липковатівським аграрним коледжем, такі дії здійснені не були, землевпорядний документ (державний акт на право постійного користування землею) отримано не було. Крім того, суд першої інстанції вважав, що оскаржувані Державні акти не могли стати правоустановчим документом щодо землекористування Липковатівського радгоспу-технікуму, оскільки були видані на ім'я і стосувались юридичних осіб, що були припинені, також містили неактуальну, недостовірну інформацію щодо площ землекористування колгоспів ім. Чапаєва (перейменований надалі в колгосп ім.. Шевченка) та колгоспу Червоний Жовтень, а саме таку, що відрізняється від фактичної площі землекористування колгоспів; не містили інформації щодо площ фактичного землекористування Липковатівського радгоспу-технікуму.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, пославшись на те, що саме утворення нової площі фактичного землекористування Липковатівського радгоспу-технікуму в результаті об`єднання площ фактичного землекористування безпосередньо Липковатівського радгоспу-технікуму та колгоспів ім. Чапаєва (переіменований надалі в колгосп ім.. Шевченка) та колгоспу Червоний Жовтень, а також припинення юридичних осіб колгоспу ім. Шевченка та колгоспу Червоний Жовтень є правовою підставою втрати чинності оскаржуваних державних актів.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності з урахуванням визначених позивачем в позовній заяві підстав та предмету позову, колегія суддів не погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Зважаючи на цю норму, позивач серед фактів, які входять до предмета доказування, повинен довести обставини, що підтверджують право на звернення до суду, тобто факти порушення субєктивного права позивача.

Предметом даного господарського спору є вимога позивача про визнання такими, що втратили чинність Державного акту на вічне користування землею № 540460 від 28.01.1952 p., виданого колгоспу Червоний Жовтень та Державного акту на вічне користування землею №540456 від 24.01.1952 p., виданого артелі (колгоспу) ім. Чапаєва.

Як було наведено вище, позивач в позовній заяві посилається на те, що оспорювані Державні акти порушують його право оренди, яке ним набуте, на підставі вищенаведених договорів оренди укладених позивачем з ГУ Держземагенством у Харківській області, на наявність яких також послався господарський суд першої інстанції.

Матеріали справи свідчать про те, що Липковатівським аграрним коледжем було подано позов до Нововодолазького районного суду про визнання недійсними укладених ОСОБА_5 договорів оренди земельних ділянок та скасування державної реєстрації права оренди.

Так, рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 23.12.2015 р. у справі № 631/1638/15-ц (т. 1 а.с. 256-265) залишеним без змін рішенням апеляційного суду Харківської області від 08.04.2016 р. по цивільній справі №631/1638/15-ц ( т. 2 а.с. 14), яке згідно ст. 319 ЦПК України набуло законної сили, договори оренди земельних ділянок, укладені між гр. ОСОБА_6 та Головним управлінням Держземагенства в Харківській області, на які посилався позивач в позові по даній справі, були визнані недійсними, а Накази Головного управління Держземагенства в Харківській області, які стали підставою для укладання цих договорів, скасовані.

Крім цього, наказом №292-СГ від 12.02.2015 Головного управління Держземагенства України в Харківській області, на виконання доручень Держземагенства України від 12.02.2015 №22-28-0.13-2629/2-15 та Міністра аграрної політики та продовольства України ОСОБА_7 від 30.12.2014 №18-1-91/718 щодо скасування окремих наказів Головного управління Держземагенства України в Харківській області, зокрема з метою врегулювання ситуації, яка склалася навколо Липковатівського аграрного коледжу, скасовані накази №2420-СГ та 2421-СГ від 03.10.2014 Головного управління Держземагенства України в Харківській області Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою - саме тих наказів, які стосуються ОСОБА_5 та зазначених земельних ділянок.

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що Липковатівський аграрний коледж звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання протиправними дій Відділу Держземагенства України у Нововодолазькому районі Харківської області щодо внесення змін до облікової статистичної звітності по ф 6-зем та 2-зем з виключення земельних ділянок загальною площею 4890 га, які перебувають у постійному користуванні Липкуватівського аграрного коледжу на території Бірківської сільської ради Нововодолазького району Харківської області та включення їх до земель запасу, а також зобов'язати Відділ Держземагенства України у Нововодолазькому районі Харківської області відновити в облікової статистичної звітності по ф 6-зем та 2-зем протиправно виключені земельні ділянки площею 4890 га, які перебувають у постійному користуванні Липкуватівського аграрного коледжу на території Бірківської сільської ради Нововодолазького району Харківської області станом на 01.01.2014, посилаючись на порушення його права, як постійного користувача земельними ділянками.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19 червня 2015 р. № 820/2039/15 в задоволенні адміністративного позову відмовлено. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.07.2015 у справі № 820/2039/15 скасовано постанову Харківського окружного адміністративного суду 19.06.2015. Прийнято нову постанову, якою визнано протиправними дії Відділу Держземагенства України у Нововодолазькому районі Харківської області щодо внесення змін до облікової статистичної звітності по ф 6-зем та 2-зем з виключення земельних ділянок загальною площею 4890 га, які перебувають у постійному користуванні Липковатівського аграрного коледжу на території Бірківської сільської ради Нововодолазького району Харківської області та включення їх до земель запасу, а також зобов'язано Відділ Держземагенства України у Нововодолазькому районі Харківської області відновити в облікової статистичної звітності по ф 6-зем та 2-зем протиправно виключені земельні ділянки площею 4890 га, які перебувають у постійному користуванні Липкуватівського аграрного коледжу на території Бірківської сільської ради Нововодолазького району Харківської області станом на 01.01.2014.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 17.03.2016 постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.07.2015 у справі № 820/2039/15 залишена без змін.

Також, колегія суддів зазначає наступне.

Так частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Проте, обраний позивачем спосіб захисту визнання Державних актів такими, що втратили чинність не відповідає жодному з передбачених наведеними нормами та іншими нормами чинного законодавства способам захисту.

Цей спосіб також не підпадає і під такий спосіб захисту як визнання державних актів на право власності чи користування недійсними, який відповідно до висновків Верховного суду України, викладених в постанові від 04.06.2014 у справі № 6-169цс14 є самостійним (окремим) способом поновлення порушених прав у судовому порядку, передбаченим статтею 155 Земельного кодексу України, яка встановлює, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Натомість, виходячи з підстав та предмету позову у даній справі, позивач просить визнати оспорювані акти такими, що втратили чинність.

Колегія суддів також зазначає, що визнання державного акту на право користування землею дійсним або чинним може бути предметом судового дослідження при вирішенні спору про право, заявлене у спосіб, передбачений ст.16 Цивільного кодексу України. В свою чергу, в даному випадку оспорювані державні акти втратили чинність в силу закону, у відповідності до положень земельного законодавства та вимог щодо оформлення правовстановлюючих документів, як передбачено статтями 20, 21 Земельного кодексу Української РСР від 08.07.1970; статтями 22, 23 Земельного кодексу України від 18.12.1990 (введеного в дію 15.03.1991); статтями 125, 126 Земельного кодексу України, з моменту юридичного припинення колгоспів, на імя яких вони були видані.

Таким чином, позовна вимога про визнання державного акту таким, що втратив чинність, не може вважатися такою, що направлена на поновлення порушеного права або захист охоронюваного законом інтересу. Розглядаючи таку вимогу суд не здійснює захист прав та охоронюваних законом інтересів учасників правовідносин, оскільки вимогу щодо визнання недійсними Державних актів на право користування землею з підстав їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень органів місцевого самоврядування чи угод не заявлено.

Таким чином, з огляду на встановлені вищезазначеними рішеннями обставини справи, з урахуванням предмету та підстав позову, колегія суддів зазначає, що позивачем не доведено факту порушення його прав та законних інтересів внаслідок прийняття оспорюваних Державних актів, зважаючи також на невідповідність обраного позивачем способу захисту визнання Державний актів такими, що втратили чинність, жодному з передбачених наведеними нормами та іншими нормами чинного законодавства способам захисту, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що статтею 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку, таким чином, верховенство права, передбачене конституційною нормою щодо судового захисту, не позбавляє сторону у справі, в даному випадку позивача, на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів у спосіб, як це передбачено чинним законодавством.

Виходячи з викладеного колегія суддів дійшла висновку, що господарський суд першої інстанції внаслідок неповного зясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права дійшов неправильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, у звязку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення, яким в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 99, п. 2 ст. 103, п.п. 1,4, ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Липковатівського аграрного коледжу та Заступника прокурора Харківської області задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 08.07.2016 р. у справі № 922/1044/16 за позовом Фермерського господарства "ОСОБА_5П.", с. Сосонівка Нововодолазького району Харківської Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -Головне управління Держгеокадастру України у Харківській області, м. Харків, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -Відділ Держгеокадастру України Нововодолазького району Харківської області, смт. Нова Водолага Харківської області, до Липковатівського аграрного коледжу,с. Липковатівка Нововодолазького району Харківської Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство освіти і науки України, м. Київ, за участю Прокуратури Харківської області, про визнання державних актів такими, що втратили чинність скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Білецька А.М.

Суддя Гребенюк Н. В.

Суддя Барбашова С.В.