Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "29" серпня 2016 р. Справа № 906/669/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

за участю представника позивача: ОСОБА_1- дов. б/н від 01.07.2016р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Приватного підприємства "Агротехазот"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Староолександрівка Агро"

про стягнення 601629,69 грн.

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 601629,69 грн., з яких 450775,00 грн. - основний борг; 115870,80 грн. - пеня; 8410,35 грн. - 3% річних; 26573,54 грн. - інфляційні.

Ухвалою господарського суду від 11.07.2016р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 09.08.2016р.

Ухвалою суду від 09.08.2016р. розгляд справи відкладено на 29.08.2016р.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Надав суду докази направлення відповідачу проекту акта звірки розрахунків (а.с. 56).

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив. Про причини його неявки суд не повідомив , вимог ухвали суду від 09.08.2016р. не виконав.

Як вбачається з витягу із сайту Українського Державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 55).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

28.04.2015р. між Приватним підприємством "Агротехазот" (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Староолександрівка Агро" (покупець, відповідач) укладено договір № 2804-01 про поставку товару (а.с. 8-11).

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов'язався передати у власність покупцеві товар, згідно специфікації, що є невід'ємною частиною Договору, а покупець в свою чергу зобов'язався прийняти та оплатити товар.

Згідно п. 2.1 договору, найменування, асортимент, кількість товару, вид упаковки вказується у специфікації, яка є невід'ємною частиною Договору.

За умовами п. 3.1. договору, постачальник здійснює поставку товару Покупцеві (частини), зазначеного у специфікації, вільного від будь-яких прав і вимог третіх осіб не пізніше 31 травня 2015 року на умовах поставки визначених у специфікаціях, згідно правилами ІНКОТЕРМС 2010 «DDP» (склад Покупця) з м. Полонне, які застосовуються із урахуванням особливостей, пов'язаних із внутрішньодержавним характером цього Договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього Договору.

Датою поставки товару вважається: дата передачі товару Покупцю відповідно до умов поставки (п. 3.5 договору).

Приписами п. 3.9 договору сторони погодили, що після відвантаження постачальник надає покупцю видаткові накладні на фактично відвантажений обсяг товару, що є підставою для проведення остаточних взаєморозрахунків.

Згідно п. 4.1 договору, ціна товару вказується у специфікації, яка є невід'ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 4.2 договору, загальна сума договору визначається як сума вартості товару, передбаченого в усіх специфікаціях, підписаних до цього договору і витрат, пов'язаних з доставкою товару автомобільним транспортом.

Пунктом 4.3 договору сторони встановили, що покупець оплачує товар у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на підставі виставлених рахунків-фактур.

Пунктом 4 Специфікації сторони погодили, що поставка товару здійснюється на умовах 100% попередньої оплати.

20.11.2015р. на підставі п. 4.3 договору позивачем було виставлено відповідачу рахунок на оплату № 158 від 20.11.2015р. в сумі 450775,00грн. (а.с. 14)

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 450775,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 120 від 23.11.2015р. та товарно-транспортною накладною від 23.11.2015р. (а.с. 12,17).

Відповідач, в порушення умов договору, оплати товару не здійснив, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 450775,00 грн.

Відповідно до п. 5.4 договору, за порушення строків оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

На підставі зазначеного пункту договору позивачем заявлено до стягнення з відповідача 115870,80 грн. пені.

Крім того, позивачем на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України заявлено до стягнення з відповідача 8410,35 грн. 3 % річних та 477348,54 грн. інфляційних.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань позивач звернувся з даним позовом до суду з метою захисту свого порушеного права.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 ЦК України).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору про поставку товару №2804-01 від 28.04.2015р.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст.693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення ст. 538 ЦК України, частиною 1 якої визначено, що виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання.

Як встановлено судом, за умовами п. 4.3 договору та п. 4 специфікації, поставка товару мала здійснюватись на умовах 100% передплати.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем виставлявся відповідачу рахунок на оплату товару, однак зазначений рахунок відповідачем оплачений не був, тобто відповідач не здійснив попередньої оплати.

Однак, незважаючи на те, що відповідачем не здійснено попередньої оплати, позивач поставив відповідачу товар згідно видаткової накладної № 120 від 23.11.2015р. на загальну суму 450775,00 грн.

Якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок (ч.4 ст. 538 ЦК України).

Факт виконання позивачем свого зустрічного зобов'язання вказує на необхідність виконання відповідачем обов'язку щодо оплати товару.

Як передбачено частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України: покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Тому, виходячи з приписів ст.ст. 538, 692 ЦК України, остаточний розрахунок в сумі 450775,00 грн. за товар, отриманий за накладною № 120 від 23.11.2015р. відповідач мав провести 24.11.2015 р.

Доказів погашення заборгованості перед позивачем у вказаній сумі матеріали справи не містять. Станом на день звернення з позовом до суду та на день вирішення спору в суді, заборгованість відповідача не змінилась та становить 450775,00 грн.

За нормами ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших умов, що звичайно ставляться (с. 526 ЦК України).

За таких обставин, вимога позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 450775,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 115870,80 грн. пені, суд зазначає наступне.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 ЦК України визначає правові наслідки порушення зобов'язання, зокрема, сплату неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Як вбачається з умов договору сторонами у п. 5.4 визначено відповідальність відповідача у вигляді сплати пені за порушення строків оплати товару.

Приписами ч.6 ст 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вбачається з розрахунку (а.с. 26), позивачем заявлено пеню за період з 24.11.205р. по 07.07.2016р. на суму простроченої заборгованості 450775,00грн., яка склала 115870,80 грн.

Перевіривши правильність нарахування пені, суд встановив, що позивачем заявлено до стягнення пеню за період, який перевищує встановлений ч.6 ст. 232 ГК України шестимісячний строк нарахування. При цьому, договір не містить умов щодо нарахування пені за весь період прострочки.

За таких обставин, з врахуванням норм ч.6 ст. 232 ГК України, суд здійснив власний розрахунок пені за період з 24.11.2015р. по 23.05.2016р. на суму простроченої заборгованості 450775,00грн., яка склала 96320,28 грн.

Враховуючи вищевикладене, вимога про стягнення з відповідача пені є обґрунтованою, заявленою у відповідності до норм чинного законодавства та підлягає задоволенню в сумі 96320,28 грн.

В частині стягнення 19550,52 грн. пені (115870,80 грн.- 96320,28 грн.) суд відмовляє за безпідставністю вимог.

Стосовно вимоги про стягнення з відповідача грн. 3% річних та грн. інфляційних нарахувань, суд зауважує наступне.

Приписами ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача (а.с.24), 3 % річних нараховано за період з 24.11.2015р. по 07.07.2016р. на суму заборгованості 450775,00 грн., які в склали 8410,35 грн.

Перевіривши вказаний розрахунок 3 % річних, суд встановив, що позивачем при обрахунку допущено арифметичну помилку. Відтак суд здійснив власний розрахунок 3% річних, виходячи з вихідних даних позивача, за яким 3 % річних склали 8391,22 грн.

Враховуючи вищевикладене, вимога про стягнення з відповідача 3 % річних є обґрунтованою, заявленою у відповідності до норм чинного законодавства та підлягає задоволенню в сумі 8391,22 грн.

В частині стягнення 19,13 грн. 3 % річних (8410,35 грн.- 8391,22 грн.) суд відмовляє за безпідставністю вимог.

В частині вимог про стягнення з відповідача 26573,54грн. інфляційних нарахувань судом встановлено, що останні заявлені за період з грудня 2015 року по травень 2016 року на суму заборгованості 450775,00грн. Суд встановив, що інфляційні позивачем заявлені у відповідності до норм чинного законодавства і є правомірними, тому дана вимога підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач позов за предметом та підставами не оспорив, своїм процесуальним правом на участь у розгляді справи не скористався, письмового відзиву та доказів погашення заборгованості не надав.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими, заявленими згідно з вимогами чинного законодавства, підтвердженими належними та допустимими доказами, які є в матеріалах справи, та такими, що підлягають частковому задоволенню на загальну суму 582060,04грн. з яких: 450775,00грн. основний борг, 26573,54 інфляційні, 8391,22 грн. - 3% річних та 96320,28 грн. - пеня.

В частині стягнення 19550,52 грн. пені та 19,13 грн. 3% річних суд відмовляє.

В порядку ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру обґрунтовано заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Староолександрівка Агро" (12043, Житомирська область, Червоноармійський район, с. Стара Олександрівка, вул. Червоноармійська, буд. 63 )

на користь Приватного підприємства "Агротехазот" (10025, Житомирська область, м. Житомир, вул. Павла Сингаївського, буд. 4 офіс 4)

- 450775,00 грн. основного боргу;

- 26573,54 інфляційних;

- 8391,22 грн. - 3% річних;

- 96320,28грн. пені;

- 8730,90 грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 31.08.16

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2- позивачу (згідно заяви) (рек. з повід)

3- відповідачу (рек. з повід.)