ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2016 р. Справа № 925/939/16

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 міської ради, м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 36

до товариства з обмеженою відповідальністю «МІДЛЕНД-ІНВЕСТ», АДРЕСА_1

про стягнення 14 635,46 грн. збитків у вигляді неодержаного доходу за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_3 за дорученням.

Позивач ОСОБА_1 міська рада звернулась в господарський суд Черкаської області з вимогами до відповідача про стягнення 14 635,46 грн. збитків у вигляді неодержаного доходу за користування земельною ділянкою площею 0,02 га без правовстановлюючих документів за період з 20 грудня 2013р. по 10 лютого 2015р.

В судовому засіданні:

Представник позивача вимоги підтримав. Вказав на наявність затвердженого акту про визначення збитків власнику землі від 29.07.2015р. №5-15. Дії позивача не визнано протиправними. Відповідач не уклав договору з міською радою на відшкодування збитків.

Представник відповідача вимоги заперечив та вказав, що у його власності є частина офісних приміщень в будинку за адресою по вул. Б. Вишневецького, 37. З 2013 року відповідач сплачує всі платежі за землю. Міська рада не надала проекту договору про відшкодування збитків власнику землі та не обґрунтувала суті цих збитків.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

Відповідно до договору купівлі-продажу офісних приміщень від 20.12.2013р. товариство з обмеженою відповідальністю «МІДЛЕНД-ІНВЕСТ» набуло право власності на офісні приміщення першого та другого поверхів будівлі, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 37.

Згідно зі статтею 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно рішення ОСОБА_1 міської ради від 10.02.2015р. №2-912 товариству з обмеженою відповідальністю «МІДЛЕНД-ІНВЕСТ» надано земельну ділянку площею 0,0881 га в оренду на 49 років під існуючу нежитлову будівлю за рахунок земель ОСОБА_1 міської ради. Площа для нарахування орендної плати становить 0,0281 га.

Пунктом 4.1 вказаного рішення зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю «МІДЛЕНД-ІНВЕСТ» укласти договір про відшкодування збитків (неодержаного доходу) власнику землі (міській раді) за період використання землі без правоустановчих документів (з дати набуття права власності на нерухоме майно) у встановленому законом порядку та договір оренди землі з ОСОБА_1 міською радою.

На час звернення з позовом до суду відповідний договір про відшкодування збитків не укладено, фактичним землекористувачем зазначеної земельної ділянки є товариство з обмеженою відповідальністю «МІДЛЕНД-ІНВЕСТ», що використовувало її без відповідних правовстановлюючих документів до 2015р., чим наносить збитки ОСОБА_1 міській раді у вигляді неотриманого прибутку - орендної плати за землю.

Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України земельна ділянка площею 0,0881 га, знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 37. За функціональним призначенням віднесена до категорії земель житлової та громадської забудови і є власністю ОСОБА_1 міської ради.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. ОСОБА_1 міська рада, як власник земельної ділянки має право на одержання доходу від використання земельної ділянки.

Відповідно до приписів ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом, відшкодування заподіяних збитків.

Ст. 157 Земельного кодексу України визначає порядок відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам. Відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідач є власником приміщень в нерухомому майні, розташованому на спірній земельній ділянці. Між тим, Відповідач ухиляється від вжиття заходів щодо належного оформлення документів, які посвідчують право користування земельною ділянкою до укладення договору оренди землі.

На думку позивача, у даному випадку наявні всі елементи складу цивільного правопорушення, зокрема:

- факт порушення відповідачем вимог земельного законодавства, що виявився у тривалому використанні земельної ділянки без договору оренди, що є підставою для нарахування збитків, визначення і відшкодування яких врегульовано Порядком;

- причинний зв'язок між збитками і протиправною поведінкою відповідача, оскільки використання земельної ділянки відповідачем без належного правового оформлення, позбавило міську раду, як власника землі, права отримувати від цієї земельної ділянки дохід у вигляді орендної плати;

- та вина Відповідача.

На виконання Постанови Кабінету Міністрів рішенням виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради від 03.09.2014р. за №812 затверджено склад комісії для визначення збитків власникам землі та землекористувачам і втрат сільськогосподарського та лісо-господарського виробництва в м. Черкаси. Комісія діє на підставі Положення, затвердженого рішенням виконавчого комітету від 16.12.2003р. №1403.

Комісія дійшла висновку, що використання земельної ділянки по вул. Б.Вишневецького, 37 без належного оформлення документа, що посвідчує право на неї, та його державної реєстрації, спричинило неодержання міською радою доходу в формі орендної плати, що є підставою для стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «МІДЛЕНД-ІНВЕСТ» збитків в установленому чинним законодавством порядку, в сумі 14635,46 грн.

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради від 04.09.2015р. за №918 затверджено акт про визначення збитків власнику землі від 29.07.2015р. №5-15.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 281 кв.м. становить 364051,36 грн. в 2013-2014р.р. В 2015р. нормативна грошова оцінка становить 454700,15 грн.

Загальний розмір збитків за період з 20.12.2013р. по 09.02.2015р., на підставі розрахунку за час фактичного користування земельною ділянкою по вул. Б.Вишневецького, 37, становить 14635,46 грн. (а.с. 5).

Станом на день звернення до суду Відповідачем не сплачено кошти, згідно акту про визначення збитків власнику землі від 29.07.2015р. №5-15 - в сумі 14635,46 грн. (відповідно до розрахунку департаменту архітектури, містобудування та інспектування ОСОБА_1 міської ради), що стало причиною звернення позивача до суду для примусового стягнення збитків.

На запитання головуючого присутні учасники заявили:

про відсутність будь-яких інших доказів на підтвердження своїх доводів і пояснень;

про відсутність потреби у витребуванні інших доказів від учасників провадження у справі та інших осіб;

про можливість завершення дослідження обставин справи.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має грунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Сторони спірних правовідносин є самостійними юридичними особами з присвоєнням ідентифікаційного коду, є учасниками земельних відносин у сфері комунальної власності, є субєктами господарювання у розумінні ст.ст. 2, 55 Господарського кодексу України (далі вживається скорочено ГК України).

За визначенням позивача, предметом спору у справі є: відшкодування збитків, завданих власнику землі, права і законні інтереси якого порушені за період до укладання договору оренди землі.

Підстава спору визначена позивачем як протиправне використання відповідачем земельних ділянок після придбання обєкту нерухомості до моменту укладення договору оренди землі з міською радою з 20 грудня 2013р. по 09 лютого 2015р.

В ході розгляду справи позивач не змінював предмет чи підставу спору, вимоги не доповнював та не уточняв.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) субєкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобовязання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Протягом спірного періоду з грудня 2013р. по лютий 2015р. між сторонами не виникало та не існувало договірних господарських відносин на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального чи реального договору на користування земельною ділянкою під спорудою. Суд враховує, що сторони перебувають в абсолютних правовідносинах за законом.

Свої вимоги позивач обґрунтовує спричиненням йому збитків відповідачем внаслідок використання спірної земельної ділянки площею 0,0281 га під обєктом нерухомості по вул. Б.Вишневецького, 37 в м. Черкаси протягом грудня 2013р. лютого 2015р. з посиланням на приписи ст. 156-157 ЗК України.

Позивач вважає, що у відповідача внаслідок його неправомірних дій виникло зобовязання відшкодувати позивачу збитки в повному розмірі у виді неодержаного доходу за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів. В обґрунтування вимог позивач посилається на приписи:

- ст. 22 ЦК України про право на відшкодування збитків;

- ст. 1166 ЦК України про відшкодування шкоди в повному обємі;

- на приписи ст. 1192 ЦК України про спосіб відшкодування шкоди в натурі або у виді збитків;

- ст. 224 ГК України про відповідальність за порушення господарського зобовязання;

- Постанови КМУ №284 від 19.04.1993р. про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам.

Представник позивача вказує на наявність сукупності умов для відшкодування збитків:

- протиправна поведінка особи, що заподіяла шкоду;

- пряма шкода, що заподіяна цією поведінкою;

- вина особи;

- причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Суму завданих збитків позивач визначає розрахунковим методом з затвердженням акту від 29.07.2015р. №5-15 про збитки - рішенням виконавчого комітету №918 від 04.09.2015р. За твердженням позивача розмір спричинених йому збитків становить 14635,46 грн.

Відповідач заявив, що позивач не вчинив ніяких активних дій для зменшення збитків та для захисту свого права.

Згідно із п.3.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» передбачено, що власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 ЗК України, та за процедурою, передбаченою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. №284.

Відповідно до п.2.9 вказаної постанови Пленуму Вищого господарського суду України суди мають враховувати, що способи захисту прав юридичних та фізичних осіб на земельні ділянки, визначені ст.152 ЗК України, положення якої у відповідних правовідносинах підлягають переважному застосуванню перед нормами ЦК України та ГК України.

Положеннями ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відшкодування заподіяних збитків.

Пунктом «д» частини 1 статті 156 Земельного кодексу України передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до ч.2 ст.157 Земельного кодексу України порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. №284, визначено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Відповідно до п.п. 2 - 5 вказаного порядку розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Відшкодуванню підлягають збитки власників землі та землекористувачів, у тому числі, орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. Неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення, викупу, або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Отже, власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 Земельного кодексу України, та за процедурою, передбаченою вказаним Порядком.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач не доводить свої вимоги правомірністю застосування постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. №284 до спірних правовідносин, адже в даному випадку відбувся перехід права користування земельною ділянкою від попереднього власника споруди до нового власника споруди, розташованій на ній.

В той же час суд враховує, що використання землі в Україні є платним. У відповідача виник обовязок внесення плати за землю, на якій розташована його власна споруда, тобто з 20.12.2013р.

Суд критично оцінює доводи позивача про відмову відповідачу в позові про визнання дій виконкому міської ради неправомірними в адміністративному провадженні, оскільки суд не оцінював акт про визнання збитків власнику землі та наявність підстав для стягнення вказаних у акті збитків.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 2 ст. 224 ГК України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, що зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язань другою стороною: матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Суд дійшов висновку, що вимоги позивача ґрунтуються лише на припущеннях та загальних розрахунках.

Позивач не спростував належними доказами доводи відповідача. Позивач не спростував проведені відповідачем оплати за землю, що підтверджуються платіжними дорученнями:

від 25.12.2013р. №7 на суму 220,66 грн.

та від 19.03.2014р. №35 на суму 2899,00 грн. (а.с. 55-56) внесення земельного податку за 2013-2014р.р. за користування спірною земельною ділянкою.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Відповідач спростував вимоги позивача в належний спосіб.

В задоволенні позову належить відмовити повністю.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на позивача та не стягувати.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 05.09.2016р.

Суддя Г.М. Скиба