КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2016 р. Справа№ 910/5009/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Тарасенко К.В.

Тищенко О.В.

при секретарі судового засідання - Денисюк І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду міста Києва від 27.04.2016

у справі № 910/5009/16 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Янтар"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про виселення та зобов'язання передати приміщення

за участю представників:

від позивача: Кіщук Т.В.,

від відповідача: ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Янтар" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про виселення з квартири № 1 та квартири № 5, приміщень № 4, 5, 6, 7, загальною площею 98,5 кв.м., що входять до групи приміщень АДРЕСА_1 та зобов'язання ФОП ОСОБА_2 передати вказані приміщення ОСББ "Янтар".

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на відсутність підстав для використання ФОП ОСОБА_2 спірних приміщень для здійснення підприємницької діяльності, оскільки договір оренди від 28.07.2006 між ОСББ "Янтар", ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6 є нікчемним і ФОП ОСОБА_6 не мала правових підстав передавати приміщення ФОП ОСОБА_2

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.04.2016 позов задоволено повністю, виселено ФОП ОСОБА_2 з квартири № 1 та квартири № 5, приміщень № 4, 5, 6, 7, загальною площею 98,5 кв.м., що входять до групи приміщень АДРЕСА_1; зобов'язано ФОП ОСОБА_2 передати нежилі приміщення, а саме: квартиру № 1 та квартиру № 5, приміщень № 4, 5, 6, 7, загальною площею 98,5 кв.м., що входять до групи приміщень АДРЕСА_1; стягнуто з відповідача на користь позивача 2 756,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ФОП ОСОБА_2 звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 27.04.2016 у справі № 910/5009/16 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги ФОП ОСОБА_2 вказала на не підвідомчість даної справи господарським судам України, оскільки ОСОБА_2 як фізична особа, а не суб'єкт підприємницької діяльності, користується спірними приміщеннями з 2010 року на підставі додаткової угоди № 1 від 29.04.2010 до договору оренди від 28.07.2006.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.06.2016 апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 у справі № 910/5009/16 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Хрипун О.О., судді: Корсакова Г.В., Власов Ю.Л. та призначено до розгляду на 06.07.2016.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії від 05.07.2016 у зв'язку із перебуванням судді Власова Ю.Л. у відпустці для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі головуючого судді: Хрипуна О.О., суддів: Тарасенко К.В., Корсакової Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2016 апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 у справі № 910/5009/16 прийнято до провадження новим складом колегії та ухвалено здійснювати розгляд в раніше призначеному судовому засіданні. В судовому засіданні 06.07.2016 було оголошено перерву до 27.07.2016.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії від 26.07.2016 у зв'язку із перебуванням судді Корсакової Г.В. у відпустці для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі головуючого судді: Хрипуна О.О., суддів: Тарасенко К.В., Тищенко О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.07.2016 апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 у справі № 910/5009/16 прийнято до провадження новим складом колегії та ухвалено здійснювати розгляд в раніше призначеному судовому засіданні. В судовому засіданні оголошено перерву до 02.08.2016.

В судовому засіданні 02.08.2016 представник скаржника підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Крім того, в поясненнях до апеляційної скарги зазначив, що громадянка ОСОБА_2 02.06.2010 купила право оренди спірних приміщень по договору оренди нерухомого майна від 28.07.2006 у ФОП ОСОБА_5

Представник позивача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечили, пославшись на їх безпідставність та необґрунтованість. Позивач в додаткових поясненнях наполягав, що спір є господарський, оскільки відповідачка використовує приміщення як фізична особа - підприємець, а до березня 2015 року займалась підприємницькою діяльністю без відповідної реєстрації.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

З огляду на приписи статей 1, 4-1, 12 ГПК України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам ст. 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

У п. 3 постанови від 24.10.2011 № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" пленум Вищого господарського суду України роз'яснив, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у ст. 3 ГК України.

Відповідно до ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини. Господарсько-виробничими є майнові та інші відносини, що виникають між суб'єктами господарювання при безпосередньому здійсненні господарської діяльності. Під організаційно-господарськими відносинами у цьому Кодексі розуміються відносини, що складаються між суб'єктами господарювання та суб'єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю. Внутрішньогосподарськими є відносини, що складаються між структурними підрозділами суб'єкта господарювання, та відносини суб'єкта господарювання з його структурними підрозділами.

Стаття 4 ГК України розмежовує відносин у сфері господарювання з іншими видами відносин. Так не є предметом регулювання цього Кодексу, зокрема, майнові та особисті немайнові відносини, що регулюються ЦК України.

Згідно із ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Відповідно до ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи мають цивільну правосуб'єктність, що обумовлює їх здатність виступати учасниками цивільних відносин. Фізичною особою вважається людина, яка виступає як учасник цивільних відносин (ст. 24 ЦК України). Залежно від приналежності певної держави фізичні особи можуть бути громадянами України.

Громадяни України, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці, згідно із п. 2 ч. 2 ст. 55 ГК України, є суб'єктами господарювання, тобто учасниками господарських відносин.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 25.02.2016 ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа-підприємець 12.03.2015, види діяльності: надання інших індивідуальних послуг, а зокрема діяльність і подібних засобів тимчасового розміщення.

Як стверджує представник позивача, в спірних квартирах та приміщеннях на даний час розміщений готель. З наявних у справі банківських виписок з рахунку позивача вбачається, що починаючи з 30.04.2015 по 31.03.2016 орендні платежі за спірні приміщення здійснювались ОСОБА_2 ФОП.

В листі за вих. № 01/03 від 21.03.2016 ОСОБА_2 просила позивача розглянути її пропозицію про укладення договорів оренди спірних приміщень також як фізична особа - підприємець.

За встановлених обставин, місцевий господарський суд дійшов висновку, що даний спір є господарським, оскільки спірні приміщення на час розгляду спору використовуються ФОП ОСОБА_2 для підприємницької діяльності.

При цьому, поза увагою місцевого господарського суду залишилось те, що матеріально-правову вимогу про виселення відповідача з приміщень будинку позивач у позовній заяві та своїх поясненнях обґрунтовує нікчемністю укладеного 28.07.2006 договору оренди спірних приміщень.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 02.07.1998 власниками квартир будинку АДРЕСА_1 було створено Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Янтар" (ОСББ "Янтар"), статут якого зареєстровано 20.08.1998 Московською РДА у м. Києві та перереєстровано 13.01.2011 державним реєстратором Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації.

Відповідно до акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 26.03.1998 та відновленого у зв'язку із втратою авізо від 20.12.2005 забудовник АТ ХК "Київміськбуд" передав на баланс ОСББ "Янтар" для зарахування в основні фонди будинок АДРЕСА_1.

За актом № 1/272 від 21.04.1999 ОСББ "Янтар" забудовником - АТ ХК "Київміськбуд" було передано для службових потреб квартиру № 1, загальною площею 64,1 кв.м. та квартиру № 5, загальною площею 74,6 кв.м.

Відповідно до п. 4.5.3, п. 4.5.9 статуту ОСББ "Янтар" вирішення питання про використання об'єктів, що перебувають у спільній власності членів об'єднання та прийняття рішень про передачу цих об'єктів в оренду належать до виключної компетенції загальних зборів членів ОСББ.

28.07.2006 між ОСББ "Янтар", ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6 був укладений договір оренди нерухомого майна, за умовами якого ОСББ "Янтар передає, а орендарі - ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6, приймають у строкове платне користування майно на умовах, визначених в цьому договорі (п.1.1) на 15 років з моменту підписання цього договору (п.4.2).

31.07.2006 на виконання договору від 28.07.2006 ОСББ "Янтар передав ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6 у строкове платне користування нежитлові приміщення № 4, 5, 6 та 7, що розташовані в цокольному поверсі будинку АДРЕСА_1 та входять до групи приміщень 115, площею 98,5 кв.м., якими орендодавець управляє відповідно до п. 3.4 статуту орендодавця, про що складено відповідний акт.

Рішенням Голосіївського районного суду від 29.11.2006, в редакції ухвали Голосіївського районного суду від 30.11.2006, договір оренди нерухомого майна від 28.07.2006, укладений ОСББ "Янтар" та ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6 визнано дійсним.

Додатковою угодою від 29.04.2010, підписаною ОСББ "Янтар", ФОП ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_2, тлумачення терміну орендарі договору оренди нерухомого майна від 28.07.2006 було викладено в новій редакції, відповідно до якої орендарями за цим договором є ФОП ОСОБА_6 та громадянка України ОСОБА_2, які діють солідарно.

Орендар, відповідно до гл. 58 ЦК України, є стороною договору найму (оренди).

За договором від 02.06.2010 громадянка України ОСОБА_2 з відома та за згоди ФОП ОСОБА_6 купила у ФОП ОСОБА_5 право оренди по договору оренди нерухомого майна від 28.07.2006.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.08.2013 у справі № 5011-48/8383-2012 за позовом ОСББ "Янтар" до ФОП ОСОБА_6, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про стягнення 80 000,00 грн. та про зобов'язання звільнити приміщення та за зустрічним позовом ФОП до ОСББ "Янтар" про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні орендованим приміщенням та стягнення збитків залишено без змін рішення господарського суду м. Києві від 14.05.2013, яким було частково задоволено первісні позовні вимоги, в задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Суд апеляційної інстанції встановив, що договір оренди від 28.07.2006 є нікчемним на підставі ст. 220 ЦК України у зв'язку з недодержанням сторонами у момент вчинення договору вимог закону (ч. 2 ст. 793 ЦК України) про його нотаріальне посвідчення. При цьому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду загальної юрисдикції у цивільній справі № 2 -5237/06 від 29.11.2006 про визнання дійсним договору оренди б/н від 28.07.2006 не може мати преюдиціального значення для вирішення господарського спору у справі № 5011-48/8383-2012, оскільки у цивільному процесі загальний суд досліджував питання спірності договору, тоді як договір є нікчемним. Крім цього суд загальної юрисдикції розглядав спір за участю осіб, які не були сторонами оспорюваного ними правочину.

Вказана постанова апеляційної інстанції від 20.08.2013 була залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 22.10.2013.

Виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва № 5011-48/8383-2012 від 05.09.2013 про зобов'язання ФОП ОСОБА_6 звільнити нежитлові приміщення № 4, 6, 7, загальною площею 98,5 кв.м., які входять до групи приміщень АДРЕСА_1, було закінчене відповідно до постанови державного виконавця від 11.12.2013, в якій зазначено, що на території даних приміщень знаходиться майно ОСОБА_2, яка орендує дане приміщення на підставі договору оренди від 28.07.2006. Зазначене підтверджується актом державного виконавця від 07.11.2013 та складеним ФОП ОСОБА_7 та громадянкою ОСОБА_2 07.11.2013 протоколом опису її майна, що знаходиться в реконструйованих нежитлових приміщеннях № 4, 5, 6, 7 (надалі - приміщення № 6 - 21. відповідно до технічного паспорту БТІ від 10.09.2007), які входять до групи приміщень АДРЕСА_1. Зазначене майно було передане ФОП ОСОБА_7 громадянці ОСОБА_2 за актом приймання передачі до угоди про залік взаємних грошових вимог від 07.11.2013.

Надані відповідачем квитанції свідчать про сплату орендної плати за договором оренди від 28.07.2006 ОСОБА_2 з листопада 2013 по листопад 2014 як фізичною особою, а не ФОП. За травень - червень 2016 року плата за використання квартир 1, 5 та приміщень 4 - 7 була сплачена ОСОБА_2, а не ФОП.

За встановлених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що підставою перебування громадянки ОСОБА_2 в спірних приміщеннях та пізніше здійснення в цих приміщеннях, за твердженням позивача, ФОП ОСОБА_2 підприємницької діяльності, є договір оренди нерухомого майна від 28.07.2006 в редакції додаткової угоди від 29.04.2010, на нікчемність якого вказує ОСББ "Янтар".

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення (ч. 1 ст. 236 ЦК України).

Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, господарський суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а має дати належну оцінку відповідним доводам позивача (п. 2.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

У п. 1.4 постанови від 24.11.2014 № 1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" пленум Вищого господарського суду України роз'яснив, що якщо господарським судом буде встановлено, що договір укладений з фізичною особою, яка набула статусу суб'єкта підприємницької діяльності після укладення такого договору, господарський суд має припинити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки зазначений договір не є господарським.

Оскільки ОСББ "Янтар", обґрунтовуючи свої вимоги про виселення ФОП ОСОБА_2 посилається на нікчемність договору оренди нерухомого майна від 28.07.2006, стороною якого з 29.04.2010 є громадянка ОСОБА_2, суд зобов'язаний дати належну оцінку правовідносинам сторін в момент його вчинення, коли громадянка ОСОБА_2 ще не мала статусу фізичної особи - підприємця, залучивши до участі у справі ОСОБА_2 у відповідному статусі.

Таким чином спір про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, укладеного між юридичною особою та фізичною особою - громадянином України, не є господарським та не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

За таких обставин судові рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з припиненням провадження у даній справі.

Керуючись ст.ст. 33, 49, п. 1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду міста Києва від 27.04.2016 у справі № 910/5009/16 задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 27.04.2016 у справі № 910/5009/16 скасувати.

3. Провадження у справі припинити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді К.В. Тарасенко

О.В. Тищенко