РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2016Справа №910/897/15-г
Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В.В.

За участю секретаря судового засідання Коваленко О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовомЗаступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради
до третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Монарх" Державна архітектурно-будівельна інспекція України
пророзірвання договору та повернення земельної ділянки
за участю представників сторін:
від прокуратури від позивача Зусько І.М. (посвідчення №038524, наказ №460-в від 12.08.2016р.); Безносик А.О. (довіреність №225-КМГ-1930 від 13.06.2016р.);
від відповідача Ольшанська Ю.В. (довіреність б/н від 01.12.2015р.);
від 3-ї особиВільгельм А.Д. (посвідчення НОМЕР_1 від 31.10.2014р.);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник прокурора міста Києва (надалі - прокурор) в інтересах держави в особі Київської міської ради (надалі - КМР) звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Монарх" (надалі - ТОВ "Монарх") про розірвання договору та повернення земельної ділянки, у зв"язку з неналежним виконанням умов договору оренди земельної ділянки від 08.04.2005р.

Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор зазначає, що відповідач не використовує земельну ділянку по АДРЕСА_1 за призначенням, що є порушенням умов договору оренди земельної ділянки від 08.04.2005р. щодо забудови вищевказаної земельної ділянки не пізніше ніж через три роки з моменту державної реєстрації вказаного договору та на підставі ст. 651 ЦК України просить суд розірвати договір та повернути земельну ділянку у стані придатному для подальшого використання.

Рішенням господарського суду міста Києва від 17.11.2015р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.03.2016р. позовні вимоги заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Монарх" задоволено повністю. Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 1,8757 га, вартістю 8632903,82 грн., кадастровий номер НОМЕР_2, на АДРЕСА_1, укладений між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Монарх", зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 11.04.2005 року за №72-6-00265. Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Монарх" повернути Київській міській раді земельну ділянку площею 1,8757 га, вартістю 8 632 903,82 грн., кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на АДРЕСА_1, у стані, придатному для її подальшого використання. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю „Монарх" в дохід Державного бюджету України судовий збір в сумі 2436,00 грн.

Постановою Вищого господарського суду міста Києва від 16.06.2016р. касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Монарх" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.03.2016р. у справі № 910/897/15-г задоволено частково. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.03.2016р. та рішення господарського суду міста Києва від 17.11.2015р. у справі № 910/897/15-г скасовано. Матеріали справи № 910/897/15-г направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Відповідно до автоматичного розподілу справу передано на розгляд судді Князькову В.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.06.2016р. суддею Князьковим В.В. прийнято до провадження справу №910/897/15 та розгляд справи призначено на 13.07.2016р.

13.07.2016р. через відділ діловодства (канцелярія) господарського суду прокуратурою на виконання вимог ухвали суду, подано письмові пояснення до позову. Позиція прокуратури полягає в тому, що внаслідок невиконання ТОВ "Монарх" свого обов'язку забудови земельної ділянки щодо будівництва навчально-виховного закладу відповідачем суттєво порушено права та обов'язки Київської міської ради щодо розвитку мережі закладів освіти у столиці, а територіальна громада м. Києва позбавлена можливості забезпечити потреби у навчанні дітей.

13.07.2016р. через відділ діловодства (канцелярія) господарського суду позивачем, на виконання вимог ухвали суду, подано письмові пояснення до позову. Позиція позивача полягає в тому, що при укладанні договору Київська міська рада розраховувала на розвиток інфраструктури земельної ділянки, сплати пайової участі забудовника, отримання об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури та інші блага, які були б створені у результаті будівництва відповідного об'єкту.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.07.2016р. у зв'язку із неявкою представника відповідача та заявленим відповідачем клопотанням про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 10.08.2016р.

04.08.2016р. представником відповідача через відділ діловодства (канцелярія) господарського суду подано письмові пояснення у справі. Відповідно до пояснень, ТОВ "Монарх" просить суд відмовити у позові прокурора з огляду на те, що у відповідача відсутня можливість здійснення проекту будівництва навчально-виховного закладу у зв'язку із довготривалими змінами в законодавстві. Внаслідок чого, необхідно розробляти нову проектно-кошторисну документацію. Окрім того, спірна земельна ділянка протягом усього часу неправомірно використовується іншими особами для організації платних послуг автомобільної стоянки та розташування АЗС, що в свою чергу також є перешкодою у здійсненні орендарем будівництва навчально-виховного закладу на орендованій земельній ділянці.

09.08.2016р. прокуратурою через відділ діловодства (канцелярія) господарського суду подано письмові пояснення у справі та клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду від 10.08.2016р. розгляд справи відкладено на 17.08.2016р.

Представник прокуратури та позивача у судовому засіданні 17.08.2016р. надали пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача надав документи для долучення матеріалів справи, пояснення по справі, проти задоволення позовних вимог заперечив.

Представник третьої особи у судовому засіданні надав письмові пояснення по суті позовних вимог.

Клопотань про відкладення розгляду справи в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України від сторін до Господарського суду міста Києва не надходило.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини щодо розумності строку розгляду справи, об'єктивному оцінюванню доказів, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення по справі № 910/897/15.

Розглянувши матеріали справи Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Підставою для скасування рішення та постанови господарських судів зі справи стало те, що у вирішенні даного спору судами не було досліджено яким чином порушення відповідачем умов договору оренди земельної щодо строків будівництва, порушує чи обмежує права Київської міської ради та позбавляють позивача, як орендодавця на те що він розраховував при укладанні договору. Судами попередніх інстанцій також не надано оцінки доводам відповідача щодо довготривалої неможливості здійснення проекту будівництва навчально-виховного закладу у зв'язку із змінами в законодавстві та внаслідок чого, необхідності розроблення нової проектно-кошторисної документації. Також залишено без оцінки доводи відповідача щодо наявності перешкод у здійсненні орендарем будівництва навчально-виховного закладу на орендованій земельній ділянці, у зв'язку з неправомірним використанням цієї земельної ділянки іншими особами для організації платних послуг автомобільної стоянки та розташування АЗС.

При новому розгляду господарським судом міста Києва встановлено таке.

Відповідно до п. 2 рішення Київської міської ради від 29.04.2004р. за № 238-2/1448-1 "Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею" ТОВ "Монарх" передано в довгострокову оренду строком на 25 років земельну ділянку площею 2,09 га для будівництва, експлуатації та обслуговування навчально-виховного закладу на АДРЕСА_1.

На виконання вказаного рішення між КМР та ТОВ "Монарх" 08.04.2005р. укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого товариству надано земельну ділянку площею 1,8757 га (кадастровий номер НОМЕР_2) за адресою та з цільовим призначенням, вказаними у рішенні.

Договір оренди земельної ділянки зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради(Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 11.04.2005р. за №72-6-00265 у книзі записів державної реєстрації договорів.

Передачу земельної ділянки здійснено шляхом підписання між сторонами 11.04.2005р. акту приймання-передачі земельної ділянки.

Згідно витягу з технічної документації Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації нормативна грошова оцінка земельної ділянки на час укладання договору становила 4213222,00 грн., з урахуванням коефіцієнтів індексації у 2014 році - 8 632 903,82 грн.

Пунктом 2.1 договору оренди передбачено, що земельну ділянку на АДРЕСА_1 передано ТОВ "Монарх" для будівництва, експлуатації та обслуговування навчально-виховного закладу.

Відповідно до п. 8.4 договору товариство зобов'язано завершити забудову земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією на будівництво, але не пізніше, ніж через три роки з моменту державної реєстрації договору.

Спір у справі виник у зв'язку з наявністю, на думку прокурора у зв'язку із тим, що виходячи із умов договору, ТОВ "Монарх" повинно було завершити будівництво навчально-виховного закладу до 11.04.2008р. Проте, відповідачем не вжито всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зазначеного обов'язку щодо використання земельної ділянки під будівництво навчально-виховного закладу та завершення забудови у встановлений строк.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Пунктом 8.4 договору оренди передбачено, що орендар, зокрема, зобов'язаний завершити забудову земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженою в установленому порядку, але не пізніше, ніж через три роки з моменту державної реєстрації договору (до 11.04.2008р.).

Відповідно до п. 11.5 договору оренди, договір може бути достроково розірваний у раз невиконання або неналежного виконання орендарем обов'язків, визначених у пунктах 5.1 та 8.4 цього договору.

Частиною першою статті 93 Земельного кодексу України та статті 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

У пункті 2.20 постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17.05.2011 р. № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин"(далі - Постанова) зазначено, що при вирішенні спорів про розірвання договору оренди земельної ділянки судам слід враховувати, що відповідно до статті 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених умовами договору, та з підстав, визначених статтями 24 і 25 Закону України "Про оренду землі", у разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також з підстав, визначених ЗК України та іншими законами України.

Згідно зі ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Статтею 143 вказаного вище Кодексу встановлено, що підставами для примусового припинення прав на земельну ділянку є, зокрема, неусунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об'єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров'ю населення) в терміни, встановлені вказівками спеціально уповноважених органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

У п. 2.22 Постанови Пленуму Вищого господарського суд України від 17.05.2011р. № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" передбачено, що якщо підставою розірвання договору оренди землі визначається невиконання або несвоєчасне виконання орендарем передбаченого договором обов'язку щодо здачі об'єкта будівництва в експлуатацію у встановлений граничний строк, то господарським судам слід виходити з положень Законів України "Про основи містобудування" та "Про регулювання містобудівної діяльності" і відповідних обставин, які впливають або могли б вплинути на порушення строків будівництва та введення в експлуатацію об'єкта. У вирішенні таких спорів суди мають з'ясовувати, у чому полягає шкода, завдана органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування у зв'язку з зазначеною обставиною, та чим саме така обставина порушує чи обмежує права орендодавця, а відтак чи буде це істотним порушенням умов договору оренди, що в подальшому може потягнути його розірвання.

Отже, однією із підстав для розірвання договору земельної ділянки в разі порушення строків закінчення будівництва, передбачених договором оренди земельної ділянки, є завдана шкода органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування у зв'язку з зазначеною обставиною, та порушення чи обмеження права орендодавця внаслідок цього.

Згідно вимог ст. 1,4 Закону України "Про архітектурну діяльність" створення об'єкту архітектури (будинків і споруд, об'єктів благоустрою, території ) передбачає проведення цілого комплексу робіт, як-то підготовку містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки у випадках і порядку, передбачених законодавством, здійснення в необхідних випадках передпроектних робіт, пошук архітектурного рішення, розроблення, погодження у визначених законом випадках і затвердження проекту, виконання робочої документації для будівництва, будівництво.

Право на забудову виникає у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах, після здійснення нею дій, передбачених статтями 26 - 32 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Виготовлення та затвердження проектної документації врегульовано статтями 7, 9, 27 Закону України "Про архітектурну діяльність" та статтею 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Отже, системний аналіз наведених норм законодавства надає підстави стверджувати, що однією з основних складових будівництва є обов'язкова наявність складеної та затвердженої замовником проектної документації, а для виконання будівельних робіт - дозволу на виконання будівельних робіт (до 17.02.2011р.), декларацій про початок виконання підготовчих, будівельних робіт.

Як вбачається із матеріалів справи, в порядку підготовки до укладення договору оренди, ТОВ «Монарх» погоджено забудову із Головним державним санітарним лікарем м. Києва у листі № 6895 від 19.09.2003р., КІТ «Київзеленбуд» у листі № 1196 від 22.09.2003р., Головою Солом'янської районної в місті Києві державною адміністрацією в листі № 6715/01 від 02.10.2003р., Державним управлінням екології та природних ресурсів в м. Києві в листі № 10-10-12/9234 від 17.12.2003р., Головним управлінням освіти і науки Київської міської державної адміністрації в листі № 1-3/11-67 від 22.12.2003р., Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації в листі № 03-16/521-В від 29.12.2003р.

В порядку підготовки до будівництва ТОВ «Монарх» отримано Архітектурно-планувальне завдання №07-0066 від 05.03.2007р., яке затверджено Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Київської міської державної адміністрації щодо будівництва, експлуатації та обслуговування навчально-виховного закладу по АДРЕСА_1.

Скасовуючи рішення та постанову господарського суду та скеровуючи справу на новий розгляд, Вищий господарський суд України вказував на те, що судами не надано оцінки доводам відповідача щодо наявності перешкод у здійсненні орендарем будівництва навчально-виховного закладу на орендованій земельній ділянці, у зв'язку з неправомірним використанням цієї земельної ділянки іншими особами для організації платних послуг автомобільної стоянки та розташування АЗС.

Відповідно до матеріалів справи вбачається, зокрема, Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства Управління з контролю за використанням та охороною земель у м. Києві та Київській області від 09.10.2008р. за № А1509/21; Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у місті Києві від 08.09.2009р. № 1769/37, у яких встановлено неправомірне використання земельної ділянки по АДРЕСА_1 фізичними особами-підприємцями ОСОБА_6., ОСОБА_7, ОСОБА_8, Комунальним підприємством «Соломинка-автопарк-сервіс», які надавали платні послуги автомобільної стоянки та ПП «Бренд» і ПП «Титан Груп», що розташувало АЗС «Талісман» та здійснює роздрібну торгівлю нафтопродуктів.

При цьому, документів, які б підтверджували факт надання земельної ділянки в оренду по АДРЕСА_1 у зазначених осіб не встановлено.

Згідно Акту перевірки № 05/291 а від 09.03.2011 - 28.03.2011р. складеного Державною екологічною інспекцією в місті Києві, установлено відсутність правовстановлюючих документів, а саме: дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, то с порушенням ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря»; проекту АГЗП з розділом «Оцінка впливу на навколишнє середовище», що с порушенням ст.ст. 20, 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»; не проведено державну експертизу діючих об'єктів підвищеної екологічної небезпеки, а саме АГЗП ПП «Титан груп» (відсутній Висновок держави, екологічної експертизи) чим порушено ст.ст. 7, 13, 33, 34, 39 Закону України «Про екологічну експертизу», ст.ст. 26, 2-7, 29 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Постанову КМУ від 27.07.1995р. № 554 «Про перелік видів діяльності об'єктів, то становлять підвищену екологічну небезпеку».

На підставі зазначеного Акту перевірки складено Припис № 05/1 05/103и від 28.03.2011р. про усунення у встановлений термін виявлених недоліків та порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час перевірки дотримання вимог законодавства в сфері охорони навколишнього природного середовища, проведеної у березні 2011р.

Вищенаведені обставини також підтверджуються листом Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві від 02.06.2015р. за №10/26-25/0206/09 відповідно до якого вказано: Під час виїзду на місце 19.05.2015р. встановлено, що за вказаною вище адресою розташована АЗС "Талісман", автостоянка та пункт прийому склотари. На час виїзду будівельні роботи не виконувались, будівельники та уповноважені особи ТОВ "МОНАРХ" відсутні.

Також факт неправомірного використання орендованої ТОВ «Монарх» земельної ділянки фізичними особами-підприємцями ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Комунальним підприємством «Соломинка-автопарк-сервіс», які надавали платні послуги автомобільної стоянки та ПП «Бренд» і ПП «Титан Груп», що розташувало АЗС «Талісман» та здійснювало роздрібну торгівлю нафтопродуктами встановлено у постанові Вищого господарського суду України від 29.05.2012р. по справі №36/434-25/191.

Факт самовільного захоплення та використання спірної земельної ділянки також підтверджується копією витягу з кримінального провадження №0000226 від 15.03.2016р. та листом Київської міської прокуратури №9 від 06.07.2016р. талистом Державної екологічної інспекції від 01.08.2016р. за №2832-05/08.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи ТОВ «Монарх» неодноразово з 2008 року зверталось до контролюючих державних органів із зверненням про захист своїх законних прав та інтересів, зокрема і до прокуратури Солом'янського району м. Києва, що підтверджується листами №082300/09ю-1 від 08.10.2008р., №082333/09ю-1 від 09.10.2008р.

Листом від 07.02.2011р. за № 70-79-11 прокуратура Солом'янського району м. Києва повідомила ТОВ «Монарх», що розглянула звернення про порушення прав та інтересів останнього з боку ФОП ОСОБА_6. та ПП «Бренд» шляхом самовільного використання орендованої ТОВ «Монарх» земельної ділянки та зазначила, що порушене у зверненні питання не входить до їх компетенції.

Разом з тим, відповідно до ст. 24 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, яка діяла на час укладення Договору оренди), орендодавець зобов'язаний: передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди; при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки; не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою; відшкодувати орендарю капітальні витрати, пов'язані з поліпшенням стану об'єкта оренди, яке проводилося орендарем за згодою орендодавця; попередити орендаря про особливі властивості та недоліки земельної ділянки, які в процесі її використання можуть спричинити екологічно небезпечні наслідки для довкілля або призвести до погіршення стану самого об'єкта оренди.

При цьому, також у п. 8.2 договору визначено обов'язок орендодавця передати земельну ділянку у стані, що відповідає умовам цього договору.

У п. 2.3 договору визначено, що земельна ділянка, яка передається в оренду, не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню.

При цьому, доказів вирішення вказаного питання та зупинення незаконного самовільного захоплення та використання земельної ділянки третіми особами, що унеможливлює здійснення робіт щодо будівництва ТОВ «Монарх», суду позивачем та прокуратурою не надано.

Згідно статті 614 Цивільного кодексу особа, яка порушила зобов'язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання (презумпція вини).

З огляду на викладене, оцінюючи в сукупності наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, господарський суд приходить до висновку, що відповідачем належним чином доведено суду, що порушення строків забудови земельної ділянки за договором оренди сталося не з його вини, адже існують перешкоди у здійсненні орендарем будівництва навчально-виховного закладу на орендованій земельній ділянці, у зв'язку з неправомірним використанням цієї земельної ділянки іншими особами для організації платних послуг автомобільної стоянки та розташування АЗС. Що в свою чергу унеможливлює проведення експертизи для розроблення проектної документації. Встановлені обставини впливають на строки забудови земельної ділянки, оскільки відповідач не має права вчиняти дії по будівництву не отримавши обумовленого законом обсягу погодження будівельної документації та відповідні погодження служб, на які законом покладено функції дотримання забудовниками вимог закону при будівництві об'єктів нерухомості.

При цьому, господарським судом встановлено, що позивачем та прокуратурою не вчинено будь-яких дій з приводу вирішення вказаного питання та зупинення незаконного самовільного захоплення та використання земельної ділянки третіми особами.

Окрім того, господарський суд зауважує, що протягом всього терміну дії договору ТОВ «Монарх» своєчасно та в повному обсязі сплачує орендну плату. Вказана обставина не заперечується позивачем, що свідчить про добросовісне виконання ТОВ «Монарх» своїх зобов'язань, передбачених договором оренди.

Також, прокурором і позивачем не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду справи, факту завдання відповідачем шкоди органу місцевого самоврядування у зв'язку з незабудовою земельної ділянки за договором оренди.

Навпаки, наявними матеріалами справи (актом обстеження земельної ділянки від 03.10.2014р. за №1281/09) підтверджується, що відповідачем не вчинено жодних дій, які б завдавали шкоди як земельній ділянці, так і органу місцевого самоврядування у зв'язку з незабудовою земельної ділянки за договором оренди.

Посилання прокурора у позові на те, що невикористання відповідачем земельної ділянки шляхом її забудови протягом 3 років з моменту державної реєстрації договору оренди є істотним порушенням умов договору, що тягне за собою розірвання договору в судовому порядку, судом відхиляється як безпідставне та необгрунтоване, оскільки підставою для розірвання договору оренди землі є саме факт використання землі не за цільовим призначенням, а не невикористання земельної ділянки для забудови протягом трьох років підряд, про що зокрема і вказується в п. 2.21 постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17.05.2011 р. № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин".

Вирішуючи спір по суті, суд виходить із заявлених вимог, а також наведених позивачем обґрунтувань позову та наданих ним доказів, здійснюючи їх оцінку за правилами ст. 43 ГПК України та предмет їх доказовості та процесуальної належності. Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, здійснивши оцінку наявних у справі доказів, з урахуванням пояснень представників сторін, враховуючи заявлені прокурором вимоги і наведені ним обгрунтування, приймаючи до уваги заперечення відповідача та надані докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки площею 1,8757 га, вартістю 8632903,82 грн., кадастровий номер НОМЕР_2, на АДРЕСА_1.

При цьому, оскільки підстави для розірвання договору оренди відсутні, а тому і підстави для зобов'язання відповідача повернути Київській міській раді земельну ділянку площею 1,8757 га, вартістю 8 632 903,82 грн., кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на АДРЕСА_1, у стані, придатному для її подальшого використання - відсутні, у зв'язку з чим вимога прокурора в цій частині задоволенню не підлягає.

Судовий збір, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

Пунктом 4.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалася до суду.

Згідно статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції станом на 19.01.2015р.), ставка судового збору з позовної заяви майнового характеру складала 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, з позовної заяви немайнового характеру складала 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Отже, судовий збір в сумі 2 436,00 грн. за заявлені у позові 2 вимоги немайнового характеру підлягає стягненню з Київської міської ради на користь державного бюджету України.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У позові прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Монарх" про розірвання договору оренди земельної ділянки від 08.04.2005р. та повернення земельної ділянки - відмовити повністю.

2. Стягнути з Київської міської ради (01044, м. Київ вул. Хрещатик, будинок 36, код 22883141) в доход державного бюджету України 2 436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. 00 коп. судового збору.

У судовому засіданні 17.08.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 19.08.2016р.

Суддя В.В. Князьков