Господарський суд Чернігівської області
=====================================================================================================================================================================

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"29" серпня 2016 року Справа № 927/760/16

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Цимбал-Нарожної М.П., розглянувши матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства

по газопостачанню та газифікації Чернігівгаз

14021, вул. Любецька, 68, м. Чернігів;

до відповідача: Чернігівського науково-дослідного

експертно-криміналістичного центру МВС України

14037, вул. С.Разіна,19, м.Чернігів;

про стягнення 7696,14 грн.;

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 173 від 22.12.2015 начальник відділу;

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність № б/н від 29.08.2016- провідний бухгалтер

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовом до Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про стягнення боргу за умовами типового договору розподілу природного газу згідно заяви приєднання № 09420 PFZ26AB016, де 7354,16 грн. сума основного боргу, 29,17 грн. 3% річних, 312,81 грн. пені.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 18.08.2016 порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 29.08.2016.

Суд перейшов до розгляду спору по суті в судовому засіданні 29.08.2016.

Відзивом на позов відповідач визнає суму основної заборгованості та зазначає про те, що 08.08.2016 та 25.08.2016 року згідно атів надання послуг з розподілу природного газу Чернігівський НДЕКЦ МВС України перерахував грошові кошти в сумі 7772,92 грн. на банківський рахунок постачальника. На час розгляду справи заборгованості перед позивачем немає.

Представником позивача в судовому засіданні 29.08.2016 подано клопотання № 18/224 про припинення провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 7354,16 грн. та заявлено про стягнення з відповідача 29,17 грн. 3% річних, 312,81 грн. пені та 1378,00 грн. судового збору.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне:

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

01.01.2016 Чернігівський науково дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України (споживач,відповідач) приєднався до умов типового договору розподілу природного агу згідно заяви приєднання № 09420 PFZ26AB016(для споживача, що не є побутовим).

Вищевказаний договір розподілу природного газу є типовим та затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30.09.2015.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно п. 2.1 типового договору оператор ГРМ зобов'язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов'язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені договором.

За юридичною природою вказаний договір є договором поставки.

Відповідно до п.2 статті 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до п. 2.2. типового договору, обов'язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об'єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи оператора ГРМ.

Відповідно до п.5.2. типового договору, для визначення обєму розподілу та споживання природного газу беруться дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла обліку та в Оператора ГРМ беруться дані комерційного вузла обліку споживача.

Згідно п. 6.6. типового договору, надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаними між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог кодексу газорозподільних систем.

Так, судом встановлено, що за період з січня по квітень 2016 року позивачем було розподілено відповідачу природний газ загальним обсягом 11,4570 тис. м. куб., що підтверджується підписаними представниками та скріплений відтисками печаток обох сторін, актами приймання передачі за січень 2016 загальний обсяг 3,960 тис. м. куб., за лютий 2016 загальний обсяг 3,735 тис.м.куб., за березень 2016 2,424 тис.м.куб., за квітень 2016 1,338 тис. м. куб.(арк.. справи 14-17).

Отже, позивач взяті на себе зобовязання щодо постачання природного газу виконав повністю.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідні положення також визначаються у ч.1 статті 193 ГК України.

Згідно зі статтею 525 ЦК України та ч.7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Пунктом 6.1. типового договору визначено, що оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

У відповідності до п. 6.3 типового договору, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Відповідно до п. 6.4 типового договору, оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата вартості послуг з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється споживачем, який є побутовим до 05 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги розподілу природного газу, на підставі рахунка оператора ГРМ.

Позивачем виставлено відповідачу рахунки на оплату, а саме: №000000832 від 31.01.2016 в сумі 3400,06 грн., №000002648 від 29.02.2016 в сумі 3206,84 грн., № 000006064 від 31.03.2016 в сумі 2081,24 грн., № 000007110 від 30.04.2016 в сумі 1165,99 грн., на загальну суму 9854,16 грн.

У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем частково сплачено вищезазначені послуги в розмірі 2500,00 грн., що підтверджується банківськими виписками від 08.04.2016 на суму 2081,24грн., від 08.08.2016 на суму 418,76грн..

Представником позивача в судовому засіданні 29.08.2016 подано клопотання № 18/224 про припинення провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 7354,16 грн. та заявлено про стягнення з відповідача 29,17 грн. 3% річних, 312,81 грн. пені та 1378,00 грн. судового збору.

Крім того, відповідачем надано відзив на позов, в якому він зазначає, що після порушення провадження у справі сплатив суму основного боргу.

З наданих відповідачем копій платіжних доручень про сплату заборгованості перед позивачем за поставлений газ судом встановлено, що після порушення провадження у справі відповідачем сплачено суму основного боргу, що підтверджується такими платіжними дорученнями: №518 від 23.08.2016 на суму 747,23грн., №517 від 23.08.2016 на суму 3400,06грн., №516 від 23.08.2016 на суму 3206,87грн., а всього на суму 7354,16грн.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості за природний газ в сумі 7354,16 грн. (сплата боргу після подачі позову) підлягає припиненню за відсутністю предмету спору, а клопотання позивача про припинення провадження у справі в частині основного боргу - задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 Цивільного кодексу України.

За визначенням статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Пунктом 8.2. Типового договору розподілу природного газу передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати, за договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Позивачем нараховано та предявлено до стягнення пеню в сумі 312,81 грн. за прострочення платежу в період з 08.07.2016 по 15.08.2016 включно.

Відповідачем, в судовому засіданні заявлено усне клопотання про зменшення розміру пені, посилаючись на відсутність заборгованості та те, що відповідач є бюджетною неприбутковою установою та фінансується виключно за кошти Державного бюджету України, господарську діяльність не проводить та залежить від надходжень коштів з державного бюджету.

Представник позивача в судовому засіданні проти зменшення розміру пені заперечив.

Відповідно до ст. 3 та ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов'язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.

Статтею 233 Господарського кодексу України, передбачено, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому береться до уваги ступінь виконання зобовязання, майновий стан боржника та інші інтереси, які заслуговують на увагу.

Судом враховано незначний період прострочки, оплату вартості спожитого природного газу, майновий стан відповідача, який є бюджетною установою, та необхідність, при цьому проведення оплат з врахуванням бюджетних призначень, а також те, що сплата пені в повному обсязі може спричинити ускладнення фінансового стану відповідача, компенсацію можливих збитків позивача від несвоєчасної сплати трьома відсотками річних та інфляційних. Судом також враховано заперечення позивача щодо зменшення розміру пені.

Таким чином, керуючись ст. 233 Господарського кодексу України, ст. 551 Цивільного кодексу України та ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача та про доцільність зменшення розміру пені до 156,41грн. Належна до стягнення пеня становить 156,41грн. за період прострочення виконання грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України позивач просить стягнути з відповідача 29,17 грн. 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання за період з 08.07.2016 по 15.08.2016 включно.

Відповідач доказів сплати трьох відсотків річних не надав.

Матеріалами справи підтверджується прострочка відповідачем взятих на себе зобовязань щодо оплати послуг з розподілу природного газу, тому суд доходить до висновку, що вимоги про стягнення 3% річних за період з 08.07.2016 по 15.08.2016 в сумі 29,17грн. підлягають задоволенню та стягненню.

Враховуючи, що нарахована позивачем сума річних не перевищує дійсної суми відсотків річних, вимоги про стягнення 29,17 грн. річних підлягають задоволенню.

Частиною 6 ст. 84 ГПК України передбачено, що в резолютивній частині рішення вказується про розподіл господарських витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно ст.49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно статті 49 ГПК України та Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011 року № 3674-VI, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1378,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.49, п. 1-1 ч. 1. ст. 80, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 7354,16 грн.

2. Позовні вимоги задовольнити частково.

3. Стягнути з Чернігівського науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України (14037 м. Чернігів, вул. Степана Разіна, 19, ) на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» (14021, м. Чернігів, вул. Любецька, 68, ) 29,17 грн. 3% річних, 156,41 грн. пені, а всього 185,58 грн., а також 1378,00 грн. судового збору.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна

Повний текст рішення підписано 05 вересня 2016 року.

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна