ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2016 р.Справа № 922/2326/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

без виклику представників сторін

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Конбитех", м. Харків
до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Компанія Едельвейс", м. Харків відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Граківські комбікорма", смт. Чкаловське
провизнання недійсною угоди

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 17.08.2016 року відмовлено у задоволенні позову.

При винесенні рішення від 17.08.2016 року господарським судом Харківської області питання про розподіл господарських витрат не вирішено.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 88 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо не вирішено питання про розподіл господарських витрат або про повернення судового збору з бюджету.

Як вбачається із матеріалів справи № 922/2326/16 товариство з обмеженою відповідальністю "Конбитех" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Компанія Едельвейс" (відповідач 1) та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Граківські комбікорма" (відповідач 2) про визнання недійсними додаткових угод до договору.

Позовні вимоги обґрунтовані укладенням між відповідачем 1 та відповідачем 2 додаткових угод № 1 від 03.08.2015 року та № 2 від 14.08.2015 року після укладення із позивачем договору №2/ВПВ від 04.01.2016 року про відступлення права вимоги.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір при відмові у позові залишається за позивачем.

Відповідно до пункту 2.2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо позовну заяву про визнання договору (правочину) недійсним подано без вимоги застосування наслідків, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України чи частиною 2 статті 208 Господарського кодексу України, судовий збір сплачується за ставками, передбаченими для позовних заяв немайнового характеру.

Згідно пункту 2.11. вищезазначеної постанови, якщо у позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог (абзац 2 частини 3 статті 6 Закону).

Враховуючи вищевикладене, позивачем при поданні позовної заяви до господарського суду заявлено дві вимоги немайнового характеру, а саме про визнання недійсними додаткової угоди № 1 від 03.08.2015 року до договору поставки № 01-08 від 01.08.2015 року (про внесення змін до пункту 5.1) та додаткової угоди № 2 від 14.08.2015 року до договору поставки № 01-08 від 01.08.2015 року (про доповнення пунктом 9.6).

Відповідно до платіжного доручення № 66 від 13.07.2016 року позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1 378, 00 грн. як за одну вимогу немайнового характеру. Доказів сплати за другу вимогу немайнового характеру позивачем до суду не надано.

Згідно пункту 2.23. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" якщо факт недоплати судового збору з'ясовано господарським судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд у залежності від конкретних обставин справи може: зобов'язати позивача (заявника, скаржника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк, та за необхідності відкласти розгляд справи або оголосити перерву в засіданні (стаття 77 ГПК); у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням приписів частин першої - четвертої статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд прийшов до висновку, що відповідна сума судового збору за другу вимогу немайнового характеру підлягає до стягнення на користь державного бюджету - із позивача у розмірі 1 378, 00 грн.

З огляду на вищезазначене, суд вважає за необхідне за власною ініціативою винести додаткове рішення до рішення господарського суду Харківської області від 17.08.2016 року у справі № 922/2326/16, керуючись статтями 49, 85, 88 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Конбитех" (61120, м. Харків, вул. Тимурівців, б. 36, ) на користь державного бюджету України (одержувач - УДКС у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області, код одержувача 37999654, банк одержувача - ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО 851011, р/р 3003) судовий збір у сумі 1 378, 00 грн., про що видати наказ.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду.

Додаткове рішення складено 23.08.2016 року.

Суддя ОСОБА_1