ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

25.08.16 р. Справа № 905/1854/16

Господарський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Осадчої А.М.,

за участю помічника судді Сотір Ю.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Євромінерал" №157 від 27.07.2016 року про розстрочку виконання рішення від 12.07.2016 року у справі №905/1854/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" м.Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Дніпропетровськ

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Євромінерал" сел. Опитне Донецької області

про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 116090,00 грн.

за участю представників сторін:

від стягувача: не з'явився

від боржника: ОСОБА_2 за довіреністю №11 від 07.07.2016 року

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 12.07.2016 року у справі №905/1854/16 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" м.Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Дніпропетровськ до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Євромінерал" сел. Опитне Донецької області задоволено повністю: стягнуто з відповідача на користь позивача суму штрафу у розмірі 116090,00 грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 1741,35 грн.

12.08.2016 року до господарського суду Донецької області надійшла заява вих.№157 від 27.07.2016 року ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Євромінерал" про розстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області від 12.07.2016 року у справі №905/1854/16 наступним чином: серпень 2016 року - 10000,00 грн., вересень 2016 року - 10000,00 грн., жовтень 2016 року - 10000,00 грн., листопад 2016 року - 10000,00 грн., грудень 2016 року, 10000,00 грн., січень 2017 року - 10000,00 грн., лютий 2017 року - 10000,00 грн., березень 2017 року - 10000,00 грн., квітень 2017 року - 10000,00 грн., травень 2017 року - 16090,00 грн.

Ухвалою суду від 15.08.2016 року вказану заяву прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 25.08.2016 року.

У заяві відповідач зазначає, що сплата зазначеної в рішенні суми штрафу є непомірною для підприємства, оскільки місцем його реєстрації до червня 2015 року було м. Донецьк, починаючи з квітня 2014 року діяльність підприємства стала неможливою з причин проведення на території м.Донецька та на прилеглих територіях антитерористичної операції; у зв'язку із зазначеними обставинами господарська діяльність відповідача за 2014 рік була збитковою, отриманий у 2015 році прибуток спрямовується підприємством на сплату заробітної плати та обов'язкових платежів, тому на даний час виконання судового рішення є непосильним та може призвести до зупинення діяльності підприємства.

На підтвердження викладених обставин боржник надав суду належним чином засвідчені копії: сертифікату Торгово-промислової палати України №1098 про форс-мажорні обставини №4086 від 23.10.2014 року, сертифікату Торгово-промислової палати України №1097 про форс-мажорні обставини №4087 від 23.10.2014 року, спеціального дозволу на користування надрами №5901 від 27.01.2014 року, виписок з ЄДРПОУ щодо підприємства, платіжних доручень №3164 від 29.02.2016 року, №3282 від 21.03.2016 року, №3389 від 07.04.2016 року, №3943 від 07.06.2016 року, №3755 від 19.05.2016 року, №3317 від 25.03.2016 року, №3427 від 11.04.2016 року, №3704 від 13.05.2016 року, №3871 від 31.05.2016 року, №4034 від 15.06.2016 року, №3232 від 11.03.2016 року, №3325 від 25.03.2016 року, №3541 від 22.04.2016 року, рахунків-фактури №KVZP0123942 від 23.02.2016 року, №11 від 10.03.2016 року, №13 від 17.05.2016 року, №75 від 22.03.2016 року, №65 від 10.03.2016 року, податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2014рік від 14.09.2015 року, квитанції №2, податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2015 рік від 01.03.2016 року, квитанції №2, протоколу загальних зборів учасників ТОВ "Євромінерал" №3 від 17.03.2016року, Статуту підприємства.

22.08.2016 року на електронну адресу суду від боржника надійшли пояснення стосовно наданих документів по справі.

Представник боржника у судовому засіданні 25.08.2016року підтримав заяву та просив суд розстрочити виконання рішення суду у справі №905/1654/16. Щодо строку надання розстрочки зазначив, що він обумовлений фінансовою можливістю підприємства вільно сплачувати вказані суми з отримуваного прибутку. Стосовно фінансового стану на даний час зазначив, що підприємство є прибутковим, але його прибуток є невеликим. Стосовно стягнення за наказом у примусовому порядку відділом Державної виконавчої служби зазначив, що на даний час відомості про цей факт відсутні.

Представник стягувача у судове засідання 25.08.2016року не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином у спосіб, передбачений чинним процесуальним законодавством.

Розглянувши заяву про розстрочку виконання рішення суду, дослідивши матеріали справи та оцінивши в порядку ст.43 ГПК України подані докази, суд зазначає наступне.

На виконання рішення господарського суду Донецької області від 12.07.2016 року 15.08.2016 року господарський суд на підставі ст. 116 Господарскього процесуального кодексу України (далі - ГПК України) видав наказ про примусове виконання щодо стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Євромінерал" на користь ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" суми штрафу у розмірі 116090,00 грн. та витрат на оплату судового збору у розмірі 1741,35 грн.

За приписами ч.2 ст. 6, ч. 2 ст. 19, п. 1 ч.3 ст. 129 Конституції України суд управомочений здійснювати повноваження виключно на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Відповідно до ст.121 ГПК України суд при наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони у виняткових випадках, залежно від обставин справи може, серед іншого, розстрочити виконання рішення.

За змістом наведеної норми, розстрочення є правом, а не обовязком суду, яке ним реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Таким чином, зазначена норма не обмежує право господарського суду певними обставинами, при наявності яких господарський суд може розстрочити виконання прийнятого ним рішення, проте визначальним фактором при наданні розстрочки є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Відповідно до пункту 7.1.1 постанови Пленуму «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» №9 від 17.10.2012 року розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі.

Підставою для розстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк. Проте, вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Виходячи із наведеного, законодавець у будь-якому випадку пов'язує розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Отже, заявник повинен подати до заяви про розстрочку виконання рішення належні докази на її обґрунтування.

Звертаючись до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду, заявник стверджує, що підприємство знаходиться у скрутному фінансовому становищі, на підтвердження чого надав суду належним чином засвідчені копії податкових декларацій з податку на прибуток підприємства за 2014 та 2015 роки, з яких вбачається, що у 2014 році підприємство дійсно було збитковим, оскільки об'єктом оподаткування від усіх видів діяльності стала сума -5484924,00 грн.; у 2015 році підприємство стало прибутковим, що вбачається з податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2015 рік, відповідно до якої підприємством отримано прибуток у розмірі 869334,00 грн.

Належних доказів на підтвердження фінансового стану підприємства за 2016 рік, як то довідка про фінансові результати за І півріччя 2016 року, заявник суду не надав, що унеможливлює визначення фінансового стану підприємства.

Доказів на підтвердження наявності на даний час заборгованості по заробітній платі, перед бюджетом заявник суду не надав, ствердждує, що на час розгляду заяви така заборгованість відсутня.

Як зазначає боржник у письмових поясненнях та у судовому засіданні 25.08.2016року, отриманий підприємством прибуток спрямовано на погашення обов'язкових платежів (загальнообов'язкових податків та зборів), виплату заробутної плати працівникам та придбання товарів, необхідних для нормального ведення господарської діяльності підприємства, зокрема, придбано екскаватор, вагончики для робітників на кар'єрі, здійснено капітальний ремонт техніки, що підтверджується копіями платіжних доручень №3164 від 29.02.2016 року, №3282 від 21.03.2016 року, №3389 від 07.04.2016 року, №3943 від 07.06.2016 року, №3755 від 19.05.2016 року, №3317 від 25.03.2016 року, №3427 від 11.04.2016 року, №3704 від 13.05.2016 року, №3871 від 31.05.2016 року, №4034 від 15.06.2016 року, №3232 від 11.03.2016 року, №3325 від 25.03.2016 року, №3541 від 22.04.2016 року.

На даний час відсутні відомості щодо виконання рішення суду у примусовому порядку та як наслідок накладення арешту на грошові кошти або майно боржника, який би унеможливив господарську діяльність підприємства.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що фінансовий стан боржника на даний час не є складним, належними доказами у справі не доведено, що негайне виконання рішення суду може привести до негативних наслідків у роботі підприємства, боржником не доведено винятковість випадку, з яким закон пов'язує надання можливості розстрочення рішення суду, та наявності підстав, що ускладнюють його виконання або роблять його неможливим.

Крім того, заявником не обгрунтовано, чому саме за наведеним графіком слід здійснити розстрочення виконання рішення суду.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, суд відмовляє у задоволенні заяви ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Євромінерал" №157 від 27.07.2016 року про розстрочку виконання рішення суду від 12.07.2016 року у справі №905/1854/16.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 43, 86, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" № 5-2/70 від 09.02.2016 року про розстрочку виконання рішення суду від 12.07.2016 року у справі №905/1854/16.

Ухвала може бути оскарджена у порядку, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя А.М. Осадча