РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2016Справа №910/10127/16

За позовом: виробничого кооперативу "КОНТАКТ-90";

до: комунального підприємства "КИЇВПАСТРАНС";

про: зобов'язання повернути майно.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Костін В.О. - за угодою про надання правової допомоги від 22.07.2016 № б/н;

відповідача: Музика В.І. - за довіреністю від 16.01.2016 № 06-5/40.

С У Т Ь С П О Р У:

Виробничий кооператив "КОНТАКТ-90" звернувся до господарського суду міста Києва із позовною заявою до комунального підприємства "КИЇВПАСТРАНС" про зобов'язання повернути майно на суму 1.062.176,75 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено зобов'язання за укладеним між сторонами спору договором від 11.01.2006 № 01/06-1. Оскільки відповідачем поставлений товар не був оплачений, за ініціативою позивача товар був переданий відповідачу на відповідальне зберігання. У зв'язку з тим, що відповідачем не здійснено повернення товару на письмову вимогу позивача, останній звернувся до господарського суду з вимогами про зобов'язання відповідача повернути товар, як безпідставно набуте майно.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.06.2016 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/10127/16. Розгляд справи призначений на 11.07.2016.

До господарського суду надійшло клопотання відповідача про витребування доказів, а саме:

- заявку Служби енергетичного забезпечення на виготовлення товару, зазначеного у додатку до акту приймання-передачі від 21.04.2015;

- накладні та/або товарно-транспортні документи про поставку зазначеного товару;

- рахунки-фактури за поставлений товар.

Господарський суд міста Києва, в порядку передбаченому ст.ст. 69, 77 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою від 11.07.2016 продовжив строк розгляду спору та відклав розгляд даної справи на 08.08.2016. Вказаною ухвалою клопотання відповідача про витребування доказів судом задоволено.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив повністю з урахуванням того, що позивачем не додано до позову документів, які підтверджують реальність здійснення поставки за укладеним між сторонами спору договором. Крім того, акт на який посилається позивач в обґрунтування позовних вимог підписаний зі сторони відповідача не уповноваженою на вчинення таких дій особою.

В судовому засіданні 08.08.2016 оголошено перерву до 15.08.2016.

До господарського суду надійшли письмові пояснення представника позивача в яких останній вказує на те, що єдиним документом, який підтверджує прийняття відповідачем товару на відповідальне зберігання є акт приймання-передачі від 21.04.2015. Крім того відповідач зазначає, що надання документів, витребуваних ухвалою суду від 11.07.2016 неможливе у зв'язку з їх відсутністю.

В судовому засіданні 15.08.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників сторін по суті даного спору та дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між виробничим кооперативом "КОНТАКТ-90", як постачальником, (далі - позивач) та комунальним підприємством "КИЇВПАСТРАНС", як покупцем, (далі - відповідач) укладено договір від 11.01.2006 № 01/06-1 (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач зобов'язується, згідно із заявками відповідача, забезпечити систематичну поставку у власність відповідача електротехнічної продукції, матеріалів, запчастин та іншої продукції необхідної для забезпечення експлуатаційної діяльності відповідача (далі - товар), а відповідач зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього грошові кошти не умовах Договору (п. 1.1 Договору).

Пунктом 2.3 Договору передбачено, що документом, який встановлює факт поставки товару сторони будуть вважати товарно-транспортні накладні вантажовідправника або накладні позивача.

Положеннями п. 2.5 Договору визначено, що позивач та відповідач щорічно складають акт звірки фактично поставленого товару на підставі документів, вказаних у п. 2.3 Договору.

Згідно п. 4.1 Договору, розрахунки за кожну конкретну партію товару відповідач здійснює на протязі тридцяти днів з дня відвантаження товару вантажовідправником.

Відповідно до п. 4.4 Договору, у разі, якщо відповідач з будь-яких причин не здійснив повний розрахунок в строки, встановлені у п. 4.1 Договору, то сторони будуть вважати весь об'єм фактично переданого позивачем товару, як проданий на умовах товарного кредиту.

В подальшому між сторонами спору укладено, зокрема, додаткову угоду від 10.02.2012 № 6 до Договору, відповідно до якої сторони виклали, зокрема, п. 2.5 та 4.1 Договору в наступній редакції:

"4.1 Розрахунки за кожну конкретну партію товару відповідач здійснює на протязі п'яти днів з дня відвантаження товару вантажовідправником або поставки товару позивачем";

"2.5 У разі несплати за поставлений товар, у встановлений Договором строк (п.п. 4.1 Договору), відповідач повертає право власності на поставлений товар позивачу, шляхом передачі відповідних накладних та інших товарно-супровідних документів. У цьому випадку весь повернутий позивачу товар може знаходитися, за ініціативою позивача, на складі відповідача в очікуванні оплати в режимі відповідального зберігання, але не більше трьох місяців".

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами спору Договір є змішаним, оскільки у правочині містяться елементи різних договорів, а саме: 1) договору поставки; 2) договору зберігання.

Приписом ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 936 Цивільного кодексу України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

У зв'язку з тим, що відповідачем не здійснено оплату товару у встановлений Договором строк, між сторонами спору складений акт приймання-передачі від 21.04.2015, відповідно до якого позивач передає а відповідач приймає на відповідальне зберігання матеріальні цінності згідно додатку до цього акту.

Спір між сторонами судового процесу, на думку позивача, виник внаслідок невиконання відповідачем обов'язку встановленого пунктом 2.5 Договору. У зв'язку з тим, що відповідачем не здійснено повернення товару на письмову вимогу позивача, останній звернувся до господарського суду з метою захисту своїх прав шляхом зобов'язання відповідача повернути товар, як безпідставно набуте майно.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням такого.

За приписами, встановленими частинами 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що позивачем в обґрунтування позовних вимог не подано до суду жодного первинного документу, який підтверджує продаж позивачем відповідачу товару за укладеним між сторонами спору Договором.

Відсутність вказаних первинних документів позивач не заперечує, що вбачається з поданих останнім письмових пояснень до суду.

Таким чином, оскільки позивачем належним чином не доведений факт продажу відповідачу товару за Договором, вимоги позивача про зобов'язання відповідача повернути товар, як безпідставно набуте майно задоволенню не підлягають.

Підписаний сторонами акт приймання-передачі від 21.04.2015, який поданий до суду позивачем в обґрунтування позовних вимог, судом до уваги не приймається, оскільки з боку відповідача зазначений акт приймання-передачі підписано не уповноваженою на вчинення таких дій особою, що підтверджується наказом відповідача від 16.03.2015 № 110-к про припинення трудового договору з ОСОБА_3

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Згідно статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 33, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22 серпня 2016 року

Суддя С.В. Балац