ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2016 р. Справа № 909/32/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Деделюка Б.В.,

секретар судового засідання Попович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: приватного акціонерного товариства "Лукор", 77306, Івано-Франківська область, Калуський район, м. Калуш, вул. Промислова, 4,

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Карпат-Полімер", 77306, Івано-Франківська область, Калуський район, м. Калуш, вул. Промислова, 4,

про стягнення збитків в сумі 633637 грн. 67 коп.,

за участю:

від позивача: представник не з"явилися,

від відповідача: ОСОБА_1 - представник, довіреність № 16-1юр від 26.01.2016,

встановив:

приватне акціонерне товариство "Лукор" звернулося в господарський суд Івано-Франківської області із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Карпат-Полімер" про стягнення 633637 грн. 67 коп. збитків, пов"язаних з порушенням зобов"язань по договору оренди майна № 43/20 від 29.03.2012.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення умов укладеного між сторонами договору оренди майна № 43/20 від 29.03.2012 відповідачем не відшкодовано збитки завдані пошкодженням самохідного крану ЛТМ-1050-4.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 11.01.2016 прийнято позовну заяву і порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 26.01.2016.

Ухвалою суду від 26.01.2016 відкладено розгляд справи на 09.02.2016.

Ухвалою суду від 109.02.2016 продовжено строк вирішення спору та відкладено розгляд справи на 23.02.2016.

Ухвалою суду від 23.02.2016 відкладено розгляд справи на 15.03.2016.

Ухвалою суду від 15.03.2016 призначено судову автотоварознавчу та автотехнічну експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 03.08.2016 поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні 23.08.2016.

В судовому засіданні 23.08.2016 оголошено перерву до 26.08.2016.

Представник позивача, в судовому засіданні 26.08.2016, позовні вимоги підтвердив, з підстав викладених у позовній заяві та запереченні на відзив на позовну заяву. Позовні вимоги про стягнення з відповідача 633637 грн. 67 коп. збитків позивач аргументує невиконанням відповідачем вимог встановлених п. 6.1.6. Договору оренди майна № 43/20 від 29.03.2012, відповідно до умов якого на останнього покладено обов"язок за власний рахунок проводити поточні та профілактичні ремонти предмету оренди на протязі строку оренди. Позивач стверджує, що оскільки останній технічний огляд автокрану проводився ще до надання в оренду 24.11.2011, про що внесено запис до паспорту крану, а акт технічного огляду стану від 17.07.2015 містить великий перелік запасних частин, які необхідно замінити, то позивач дійшов висновку, що відповідач не здійснював жодних поточних чи профілактичних робіт, відновлення експлуатаційних якостей для підтримання даної одиниці майна, в результаті чого воно знаходиться в знищеному стані і не може використовуватись за призначенням. Просить позов задовольнити, стягнути з відповідача 633637 грн. 67 коп. збитків, пов"язаних з порушенням зобов"язань по договору оренди майна № 43/20 від 29.03.2012 та покласти на відповідача судові витрати.

Представник відповідача, в судовому засіданні 26.08.2016, проти позову заперечує, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Обгрунтовуючи свої заперечення посилається на те, що позивачем не доведено в сукупності всіх складових господарського правопорушення відповідача, зокрема факту спричинення збитків (шкоди), порушення договірного зобов"язання відповідачем, причинно-наслідкового зв"язку між порушенням зобов"язання та спричиненими збитками, а також вину відповідача. Просить відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши документи і матеріали, подані сторонами та витребувані судом, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 43 ГПК України, з"ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, із врахуванням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

29.03.2012 між приватним акціонерним товариством "Лукор" (Орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Карпат-Полімер" (Орендар) укладено договір оренди майна № 43/20 (далі Договір), строком з 01.04.2012 до 31.12.2013.

04.07.2013 Додатковою угодою про внесення змін до договору оренди майна № 43/20 від 29.03.2012 продовжено термін дії Договору до 01.07.2015.

Згідно п. 1.1. Договору орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове платне користування (оренду): виробничі приміщення (нерухоме майно) загальною площею 1230,20 м2, визначене Додатком № 1 до даного Договору; рухоме майно, зазначене в Додатку № 3 до даного Договору (Майно або Предмет оренди).

Порядок передачі Майна в оренду регламентовано розділом 3 Договору.

Предмет оренди передано в оренду згідно акту приймання-передачі від 01.04.2012, який підписано та скріплено печатками сторін.

Відповідно до п. 6.1.5. Договору Орендар зобов"язався відшкодувати Орендодавцеві збитки, завдані пошкодженням, знищенням або втратою (повною або частковою) майна з вини Орендаря.

Як стверджує позивач, на виконання умов Договору актами приймання-передачі з оренди від 01.07.2015 повернуто все майно в тому стані, в якому було передано в оренду, крім однієї позиції (кран самохідний ЛТМ-1050-4) інвентарний номер 544869. Зазначений об"єкт був несправний, тому для встановлення дійсного технічного автокрану ПрАТ "Лукор" укладено договір з Українсько-німецьким підприємством з іноземними інвестиціями "Кранлод-Сервіс" на виконання робіт з діагностики автокрану та за результатами діагностики складено акт технічного стану крану самохідного ЛТМ-1050-4 № 8807001 від 17.07.2015, який містить перелік запасних частин, що необхідно замінити, для приведення крану робочий стан (зазначено в дефектній відомості).

Судом взято до уваги, що в додатку № 3 до Договору оренди майна № 43/20 від 29.03.2012 та акті приймання-передачі майна в оренду від 01.04.2015 сторонами визначено заставну вартість автокрану в сумі 25000 грн. Таким чином, на момент передання в оренду автокрану, сторонами визначено максимальну страхову вартість, на яку розраховував орендодавець і яку орендар повинен відшкодувати у випадку спричинення з його вини пошкоджень автокрана або знищення цього майна. з позовної заяви вбачається, що заявлений позивачем розмір збитків складає 633637 грн. 67 коп., що перевищує визначену сторонами заставну (страхову) вартість.

Згідно висновку судової автотехнічної та автотоварознавчої експертизи № 1412 від 28.07.2016 внаслідок відсутності необхідних (та достатніх) вихідних даних, а також необхідної цінової інформації, щодо кранів на 29.03.2012 і на 01.07.2015, встановити фактичні значення коефіцієнтів фізичного зносу його складових на 29.03.2012 і на 01.07.2015 - не представляється можливим. У зв"язку з відсутністю нормативного тлумачення "нормального зносу", а також через неможливість визначити фактичного значення фізичного зносу, встановити чи є фізичний знос "нормальним зносом" за період оренди, не представляється можливим. При цьому, для досліджуваного самохідного крана 1988 року випуску і на 29.03.2012 і на 01.07.2015 значення коефіцієнту фізичного зносу, яке рекомендується приймати для автотоварознавчих розрахунків 0,7. Внаслідок відсутності у розпорядженні експерта і ненадання на клопотання даних про нормативи трудомісткостей на проведення ТО і ремонту, каталогу деталей, даних про особливості конструкції, тип систем, заправні об"єми, тип рідин тощо для самохідних кранів ЛТМ-1050-4 встановити у повному об"ємі, обсяг та характер робіт, які необхідно провести для приведення досліджуваного самохідного крану ЛТМ-1050-4 в працездатний стан - не видається можливим. Внаслідок відсутності у розпорядженні експерта і ненадання на клопотання даних про нормативи трудомісткостей на проведення ТО і ремонту, каталогу деталей, даних про особливості конструкції, тип систем, заправні об"єми, тип рідин тощо для самохідних кранів ЛТМ-1050-4, встановити у повному об"ємі, кий розмір матеріальної шкоди, заподіяно власнику (ПрАТ "Лукор") крану самохідного ЛТМ-1050-4 - не видається можливим. Ринкова вартість самохідного крану ЛТМ-1050-4 на момент огляду 17.05.2016 неможливо встановити внаслідок неможливості визначення вартості відновлювального ремонту.

Статтею 42 ГПК України визначено, що висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 22 ЦК України та ч. 1 ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

При цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 623 ЦК України, розмір збитків завданих порушенням зобов'язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, що передбачена ст. 1166 ЦК України, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

За приписами процесуального законодавства, предмет позову це певна матеріальна правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, а підстава позову це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Позивачем не доведено належними засобами доказування наявність вини та протиправної поведінки відповідача, та причинно-наслідкового зв"язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками позивача у розмірі, заявленому до стягнення.

Суд звертає увагу на те, що правова природа спірних правовідносин походить із позадоговірних (деліктних) відносин, а тому повинна регулюватись нормами про відшкодування шкоди, передбаченими гл. 82 ЦК України. Проте, позивачем ставиться позовна вимога про відшкодування збитків, як спосіб захисту у договірних правовідносинах, передбачений гл. 51 ЦК України. Невірне матеріально-правове обґрунтування позовних вимог є самостійною підставою для відмови у позові.

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За наведених обставин суд приходить до висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позову, тому в позові слід відмовити.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові приватного акціонерного товариства "Лукор" до товариства з обмеженою відповідальністю "Карпат-Полімер" про стягнення збитків в сумі 633637 грн. 67 коп. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 31.08.16

Суддя Деделюк Б.В.