ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2016 Справа № 917/303/16

За позовом Державної екологічної інспекції у Полтавській області, 36039, м. Полтава, вул. Коцюбинського, 6

До відповідача ОСОБА_1 сільськогосподарського підприємства "Дружба", 38270, Полтавська область, Семенівський район, с. Очеретувате

Про стягнення 3 355,60 грн. в відшкодування матеріальних збитків, завданих державі самовільним зайняттям відповідачем земельної ділянки площею 0,2036 га на території Товстівської сільської ради Семенівського району Полтавської області за межами населеного пункту вздовж автошляху з твердим покриттям Новоселиця - ОСОБА_2 під розміщення курячого посліду на відкритому шарі ґрунту за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) за матеріалами перевірки, щодо якої складено акт № 63/01-01-14 від 07.07.2015 р..

С у д д я ОСОБА_3

Представники:

від позивача: ОСОБА_4 (див. протокол);

від відповідача: ОСОБА_5, ОСОБА_6 (див. протокол);

19.07.2016 року у судовому засіданні відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 85 ГПК України оголошено вступну і резолютивну частину рішення, додано до справи та повідомлено про строк виготовлення повного тексту рішення.

Рішення виноситься після перерви, оголошеної в судових засіданнях 10.05.2016 року та 24.05.2016 р. в порядку ст. 77 ГПК України з огляду на необхідність поповнення матеріалів справи додатковими документальними доказами.

Суть спору: розглядається позовна заява Державної екологічної інспекції у Полтавській області про стягнення з ОСОБА_1 сільськогосподарського підприємства "Дружба" 3 355,60 грн. в відшкодування матеріальних збитків, завданих державі самовільним зайняттям відповідачем земельної ділянки площею 0,2036 га на території Товстівської сільської ради Семенівського району Полтавської області за межами населеного пункту вздовж автошляху з твердим покриттям Новоселиця - ОСОБА_2 під розміщення курячого посліду на відкритому шарі ґрунту за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) за матеріалами перевірки, щодо якої складено акт № 63/01-01-14 від 07.07.2015 р..

Позовні вимоги вмотивовані наступним:

- за результатами проведеної Держекоінспекцією в період з 23.06.2015 року по 07.07.2015 року позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства (акт № 63/01-01-14 від 07.07.2015 року) встановлено розміщення ОСОБА_1 сільськогосподарським підприємством "Дружба" курячого посліду на відкритому шарі ґрунту на земельній ділянці на території Товстівської сільської ради Семенівського району за межами населеного пункту вздовж автошляху з твердим покриттям Новоселиця - ОСОБА_2 за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду). Таким чином, відповідач самовільно використовує вказані землі в порушення ст. ст. 125,126 Земельного Кодексу України;

- наведене є порушенням законодавства України про охорону навколишнього природного середовища, що, відповідно до ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст. 211 Земельного кодексу України, тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність;

- за вказане порушення згідно постанови про накладення адміністративного стягнення № 06-22-06 від 07.07.2015 року посадову особу відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП "Самовільне зайняття земельної ділянки" шляхом накладення штрафу у розмірі 884 грн. (сплачено 08.07.2015 року).

Резюмуючи наведеному, з посиланням на норми ст. ст. 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст. 211 Земельного кодексу України позивач просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_1 сільськогосподарського підприємства "Дружба" 3 355,60 грн. в відшкодування матеріальних збитків, завданих державі самовільним зайняттям відповідачем земельної ділянки площею 0,2036 га на території Товстівської сільської ради Семенівського району Полтавської області за межами населеного пункту вздовж автошляху з твердим покриттям Новоселиця - ОСОБА_2 під розміщення курячого посліду на відкритому шарі ґрунту за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) за матеріалами перевірки, щодо якої складено акт № 63/01-01-14 від 07.07.2015 р..

Відповідач проти позову заперечує за мотивами відзиву на позовну заяву вх. № 8201 від 02.07.2016 року, посилаючись на наступне:

- при проведенні перевірки державною екологічною інспекцією допущено ряд істотних порушень та неточностей - невірно вказана категорія та площа земельної ділянки, на якій розвантажено курячий помет, нанесена шкода не підтверджена належними доказами та матеріалами, не взято до уваги письмові пояснення уповноваженої особи ПСП "Дружба" про відсутність факту самовільного зайняття земельної ділянки;

- акт обстеження земельної ділянки складений за засмічення земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 0,1749 га, а шкода нарахована за самовільне зайняття земельної ділянки автомобільного транспорту площею 0,2036 га, що унеможливлює будь-який розрахунок шкоди за самовільне зайняття земельної ділянки;

- акт обстеження земельної ділянки підписаний громадянином, який не є уповноваженою особою і в ПСП "Дружба" не працює (уповноваженою особою, згідно наказу директора ПСП "Дружба" № 29 від 15 червня 2015 року був призначений заступник керівника ОСОБА_5М.);

- копія акта обстеження земельної ділянки підприємству не надавалась, про наявність такого акта обстеження відповідач дізнався під час розгляду даної справи;

- земельна ділянка площею 3,98 га, кадастровий номер :00:007:0268, розташована вздовж автошляху Новоселиця - ОСОБА_2, яку позивач вважає самовільно зайнятою, належить на праві власності гр. ОСОБА_7 і передана останнім ПСП "Дружба" в оренду терміном на 5 років шляхом укладення договору оренди землі, який зареєстровано відповідно до ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав".

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши надані докази, суд

в с т а н о в и в:

В період з 23.06.2015 року по 07.07.2015 року Держекоінспекцією проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства ОСОБА_1 сільськогосподарським підприємством "Дружба". За її результатами встановлено, що відповідачем розміщено курячий послід на відкритому шарі ґрунту на земельній ділянці на території Товстівської сільської ради Семенівського району за межами населеного пункту вздовж автошляху з твердим покриттям Новоселиця - ОСОБА_2 за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду). 07.07.2015 року інспектором складено акт № 63/01-01-14 та згідно постанови про накладення адміністративного стягнення № 06-22-06 від 07.07.2015 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП "Самовільне зайняття земельної ділянки" посадову особу відповідача шляхом накладення штрафу у розмірі 884 грн. (сплачено 08.07.2015 року).

Згідно наявних в матеріалах справи листів відділу Держземагенства у Семенівському районі Полтавської області № 10-1624-0.1-3351/2-15 від 30.07.2015 р., ТОВ "Терра-Макс" № 248 від 13.07.2015 р. та прокуратури Семенівського району № 96-262-13 від 04.08.2015 р. вбачається, що площа забрудненої земельної ділянки складає 2 036 м2 ; вказана земельна ділянка відноситься до категорії земель - землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони; вид користування - забудовані землі, які використовуються для транспорту і перебуває у постійному користуванні Адміністрації автомобільних доріг у Полтавській області згідно державного акту на право постійного користування землею І-ПЛ № 001496.

З урахуванням наведених в Акті перевірки даних та з використанням Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу (затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 25.07.2007 року), Державною екологічною інспекцією Полтавської області проведено розрахунок розміру шкоди внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки площею 0,2036 га, який склав 3 355,60 грн.

Позивачем направлено на адресу відповідача претензію № 39/02-08 від 20.08.2015 року та розрахунок до неї стосовно відшкодування заподіяних державі збитків, яка залишена без належного реагування.

За викладеного, вважаючи порушеними інтереси держави, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з ОСОБА_1 сільськогосподарського підприємства "Дружба" 3 355,60 грн. в відшкодування матеріальних збитків, завданих державі самовільним зайняттям відповідачем земельної ділянки площею 0,2036 га на території Товстівської сільської ради Семенівського району Полтавської області за межами населеного пункту вздовж автошляху з твердим покриттям Новоселиця - ОСОБА_2 під розміщення курячого посліду на відкритому шарі ґрунту за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) за матеріалами перевірки, щодо якої складено акт № 63/01-01-14 від 07.07.2015 р..

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

(1) Статтею 35 Закону України "Про охорону земель" визначено, що власники і землекористувачі земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов'язані: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель; забезпечувати захист земель від забруднення і засмічення; уживати заходів щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу.

Згідно статті 1 Закону України "Про відходи" відходи - це будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

Суб'єктами у сфері поводження з відходами є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, а також підприємства, установи та організації усіх форм власності, діяльність яких пов'язана із поводженням з відходами (ст. 13 Закону України "Про відходи").

Статтями 17, 33 - 351 вказаного Закону визначено, що обов'язки суб'єктів господарської діяльності у сфері поводження з відходами, вимоги щодо зберігання та видалення відходів, вимоги щодо поводження з небезпечними та побутовими відходами.

Суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов'язані: запобігати утворенню та зменшувати обсяги утворення відходів; не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях чи об'єктах; надавати місцевим органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, спеціально уповноваженим органам виконавчої влади у сфері поводження з відходами інформацію про відходи та пов'язану з ними діяльність, у тому числі про випадки несанкціонованого попадання відходів у навколишнє природне середовище та вжиті щодо цього заходи; відшкодовувати шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу, здоров'ю та майну громадян, підприємствам, установам та організаціям внаслідок порушення встановлених правил поводження з відходами, відповідно до законодавства України (п. п."а","ж","ї","л" статті 17 Закону України "Про відходи").

Також згідно ч. 2 статті 55 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", розміщення відходів дозволяється лише за наявності спеціального дозволу на визначених місцевими радами територіях у межах установлених лімітів з додержанням санітарних і екологічних норм способом, що забезпечує можливість їх подальшого використання як вторинної сировини і безпеку для навколишнього природного середовища та здоров'я людей.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено в Акті перевірки ПСП "Дружба" займається наступними видами діяльності за КВЕД-2010: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві, 46.36 Оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами, 10.81. Виробництво цукру, 49.41 Вантажний автомобільний транспорт, 01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів.

Доказів того, що відповідач є суб'єктом господарської діяльності у сфері поводження з відходами позивачем не надано.

В залученому до матеріалів справи акті перевірки представник ПСП "Дружба" письмово пояснив походження курячого помету - протягом 2015 року відповідач закуповував курячий послід у ТДВ "Птахофабрика Росія" в якості органічних добрив. Так, в липні 2015 року на виконання приписів ст. 96 Земельного кодексу України та договору оренди було розвантажено близько 100 тон курячого помету на полі № 5 масиву 4 на частині земельної ділянки № 214 площею 3,98 га ріллі з кадастровим номером :00:007:0268. Вказана земельна ділянка, яку позивач вважає самовільно зайнятою, розташована вздовж автошляху Новоселиця - ОСОБА_2 та належить на праві власності гр. ОСОБА_7 і передана останнім ПСП "Дружба" в оренду терміном на 5 років шляхом укладення договору оренди землі, який зареєстровано відповідно до ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав" (а. с. 81-86). На дану земельну ділянку ДП "Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" розроблена технічна документація із землеустрою, межі земельної ділянки встановлені і погоджені в натурі, встановлені межові знаки в кількості 6 штук, присвоєний кадастровий номер :00:007:0268, отриманий висновок відділу земельних ресурсів у Семенівському районі за №189 від 20 Л 1.2007 року про відсутність будь-яких обмежень щодо використання цієї земельної ділянки.

Наведене свідчить про ту обставину, що відповідач вносив помет для підвищення родючості ґрунту на орендовану ним земельну ділянку.

Слід також зауважити, що позивачем невірно визначена площа земельної ділянки, яка, за його доводами, відповідачем самовільно зайнята та засмічена, а також відрізняється категорія земель. Так, акт обстеження земельної ділянки складений за засмічення земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 0,1749 га, а шкода нарахована за самовільне зайняття земельної ділянки автомобільного транспорту площею 0,2036 га.

Позивачем не доведено, що відповідачем засмічено земельну ділянку, яка відноситься до земель транспорту. Згідно залученого до матеріалів справи Плану меж земельної ділянки (а. с. 86 зі зворотного боку) вбачається, що земельна ділянка № 214 площею 3,98 га з кадастровим номером :00:007:0268 межує із земельною ділянкою гр. ОСОБА_8 та землями Товстівської сільської ради Семенівського району. Про вказане також свідчить і викопіювання з проекту землеустрою (а. с. 87). Доказів щодо належності засміченої земельної ділянки до земель транспорту суду не надано.

Вказане унеможливлює будь-який розрахунок шкоди за самовільне зайняття земельної ділянки, а також за її засмічення.

(2) Предметом позову у даній справі є відшкодування з відповідача шкоди у розмірі 3 355,60 грн., завданої внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства України, що встановлено актом Державної екологічної інспекції у Полтавській області № 63/01-01-14 та Актом обстеження від 26.06.2015 р., якими, за твердженнями позивача, зафіксовано факт засмічення відповідачем земельної ділянки на території Товстівської сільської ради Семенівського району, за межами населеного пункту, вздовж автошляху з твердим покриттям Новоселиця - ОСОБА_2 та завдання внаслідок цього шкоди земельним ресурсам держави у спірній сумі.

Правовідносини, що склалися внаслідок засмічення земельної ділянки, носять деліктний характер (зобовязання із спричинення шкоди навколишньому середовищу), тому в силу презумпції вини у цих відносинах (ч. 2 статті 1166 ЦК України), особа, що заподіяла шкоду, звільняється від її відшкодування, лише якщо доведе, що шкода нанесена не з її вини.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) ступінь вини у розумінні статті 1193 ЦК України.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду України від 28.01.2015 року у справі № 5023/3993/12 (5023/9057/11).

Встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності шкоди. Позивач повинен довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд України при здійсненні касаційного перегляду судових рішень у справах про відшкодування збитків (наприклад, справа № 42/266-6/492, постанова від 30.05.2006 р.).

Для відшкодування шкоди необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою, вина завдавача шкоди. Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду (Ухвала Верховного Суду України (судова колегія з цивільних справ) від 21.12.2005 р.). Оскільки протиправність поведінки завдавача шкоди є однією із підстав відповідальності, шкода, завдана правомірними діями, за загальним правилом не відшкодовується.

Така презумпція відображена і в інших правових нормах, які системно регулюють спірні правовідносини - відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

При цьому акт перевірки - це документ, який фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок суб'єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання (пункт 1.4 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 464 від 10.09.2008 р. ).

Згідно п. 3.3 Методики факти забруднення (засмічення) земель встановлюються уповноваженими особами, які здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства шляхом оформлення актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення та засмічення земель.

Таким чином факти забруднення (засмічення) земель мають підтверджуватися вказаними доказами в їх сукупності.

У відповідача в оренді перебуває земельна ділянка загальною площею 3,98 га (сільськогосподарські угіддя (рілля)), яка знаходиться на території Товстівської сільської ради та надана для ведення товарного с/г виробництва. Вказане підтверджується наявним в матеріалах справи Договором оренди землі від 01.01.2012 р. (а. с. 81-83). Як вбачається з Акту обстеження засміченої земельної ділянки від 26.06.2015 р. обстеження проводилося земельної ділянки с/г призначення.

В той же час, обґрунтовуючи позовні вимоги, Екоінспекція посилається на обстеження земельної ділянки, яка відноситься до земель промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони; вид користування - забудовані землі, які використовуються для транспорту і перебуває у постійному користуванні Адміністрації автомобільних доріг у Полтавській області згідно державного акту на право постійного користування землею І-ПЛ № 001596, яка розташована на території Товстівської сільської ради Семенівського району, за межами населеного пункту, вздовж автошляху з твердим покриттям Новоселиця - ОСОБА_2.

Крім того, в Акті перевірки № 63/01-01-14 відсутня будь-яка детальна інформація стосовного того, яка земельна ділянка обстежувалась, а лише зазначено "натурне обстеження земельної ділянки зазначеної в постанові прокурора", однак вказана постанова суду надана не була.

За так, позивачем не доведено наявності усіх фактів складової правопорушення, які б свідчили про необхідність відшкодування шкоди, оскільки:

- жодних доказів того, що саме відповідач здійснив засмічення чужої земельної ділянки матеріали справи не містять;

- докази самовільного зайняття земельної ділянки в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Державної екологічної інспекції у Полтавській області є безпідставними та необґрунтованими, не підтверджені доданими до матеріалів справи доказами, а тому є такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. ст. 22, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У позові відмовити.

Повне рішення складено 02.08.2016 року

Суддя Г.І.Бунякіна