ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

17.08.2016 Справа № 907/625/15

Суддя господарського суду Закарпатської області Ушак І.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Закарпатгаз", м. Ужгород (далі - ПАТ „Закарпатгаз") на бездіяльність (дії) Тячівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області (далі - орган ДВС) та постанову органу ДВС про зупинення виконавчого провадження при здійсненні примусового виконання рішення господарського суду від 07.07.15 у даній справі за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Закарпатгаз", м. Ужгород до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Тячів (далі - ФОП ОСОБА_1) про відшкодування збитків в розмірі 109273,40 грн.,

представники:

скаржника (стягувача) - Ізганич Н.Е., представник за довіреністю;

боржника - не з'явився;

органу ДВС - не з'явився

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 07.07.15 у даній справі позовні вимоги ПАТ „Закарпатгаз" задоволено повністю та присуджено до стягнення з ФОП ОСОБА_1 суму 109273,40грн. та у відшкодування судових витрат - 2185,47 грн. Рішення суду набрало законної сили, після чого 21.07.15 господарським судом видано наказ на його примусове виконання. Щодо зазначеного наказу органом ДВС 06.08.15 відкрито виконавче провадження № 48376355.

Стягувач - ПАТ „Закарпатгаз" - звернувся до суду із даною скаргою про бездіяльність органу ДВС, вважаючи, що останній за період з часу відкриття виконавчого провадження не здійснює всіх передбачених законом заходів спрямованих на примусове виконання судового рішення, обмежившись лише арештом рахунків боржника та надісланням запитів до відповідних державних органів, банків щодо наявності майна та коштів у боржника. Посилається на те, що, орган ДВС всупереч наданих йому прав та повноважень не вжив заходів для виявлення готівки у боржника, який здійснює підприємницьку діяльність, від якої отримує прибуток, за рахунок чого можливе погашення заборгованості; не досліджував баланс боржника з метою визначення його платоспроможності; не здійснював перевірку майнового стану боржника з виходом за місцем його перебування або місцезнаходженям його майна. З'ясувавши наявність належного боржникові нерухомого майна - двох земельних ділянок - та двох автомобілів, орган ДВС оголосив розшук зазначених транспортних засобів боржника та зупинив виконавче провадження, про що виніс оскаржувану у даній справі постанову від 1.06.16, яку з урахуванням наведених обставин вважає необгрунтованою, незаконною та такою, що порушує права стягувача на своєчасне на протязі шести місяців виконання рішення суду.

У ході судового розгляду скарги стягувача його представник, посилаючись на матеріали справи, наполягає на визнанні незаконною бездіяльності органу ДВС у виконавчому провадженні щодо примусового виконання наказу господарського суду у даній справі, скасуванні постанови про зупинення виконавчого провадження та зобов'язанні органу ДВС здійснити всі заходи спрямовані на виконання рішення суду.

Боржник участі уповноваженого представника у судовому розгляді скарги не забезпечив та не надав суду письмових пояснень з приводу наведеного в скарзі, надіслана йому за зазначеною в скарзі адресою кореспонденція суду (ухвали суду від 07.07.16, 18.07.16) повернута без вручення адресату з відміткою установи зв"язку „відмова в отриманні".

Орган ДВС, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, участі уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, не повідомивши причин неявки, та не надав на вимогу суду (ухвали суду від 07.07.16, 18.07.16) письмових пояснень з приводу наведеного в скарзі та матеріалів виконавчого провадження - для огляду в судовому засіданні.

Скарги на дії органів ДВС, відповідно до приписів ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України, розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень; неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу ДВС у судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги; за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень.

З огляду на наведені фактичні обставини справи та приписи процесуального закону, вирішення скарги стягувача здійснюється без участі боржника та органу виконання судових рішень за наявними у матеріалах справи документами.

Суд, розглянувши скаргу, заслухавши пояснення представника стягувача у ході судового розгляду, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, керуючись законом, дійшов висновку про задоволення скарги з наступних підстав.

Спірні відносини учасників процесу у даній справі виникли у ході виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення суду, тому регулюються приписами Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) за змістом ст. 1, 2 Закону - це сукупність дій органів і посадових осіб державної виконавчої служби, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України та на яку покладається примусове виконання рішень в Україні, спрямованих на примусове виконання, зокрема, рішень судів, які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

За приписами ст. 25 Закону прийняття виконавчого документа до виконання здійснюється шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, у якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно приписів ст. 27 Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення

Законом визначено заходи примусового виконання рішень, якими згідно ст. 32 є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до приписів ст. 30 Закону зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження; строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника.

Матеріалами справи та з пояснень представника стягувача встановлено, що 06.08.15 органом ДВС відкрито виконавче провадження № 48376355 з примусового виконання рішення суду у даній справі, постановою ДВС від 14.08.15 вказане виконавче провадження приєднано до зведеного виконавчого провадження № 46336142.

Встановлено, що державним виконавцем 14.08.15 накладено арешт на майно боржника, 22.01.16 накладено арешт на кошти боржника, а відповідну постанову надіслано для виконання до ПАТ КБ "Приватбанк", ПАТ КБ "Надра", ПАТ "ОТП Банк", ПАТ "Державний Ощадний банк України"; на протязі жовтня 2015р. - січня 2016р. здійснено запити для встановлення наявності у боржника рухомого та нерухомого майна.

У результаті наведених дій встановлено, що боржнику належать на праві власності земельні ділянки - у смт. Солотвино Тячівського району по вул. Гагаріна площею 0,04 га для ведення садівництва та у м. Тячів по вул. Кошута, 55 та 57 площею 0,0920 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, - а також два транспортні засоби - автомобілі НОМЕР_1, 2003р. випуску та CHEVROLET NIVA 21230, номерний знак НОМЕР_2, 2004р. випуску.

25.01.16 винесено постанову про розшук належних боржнику транспортних засобів, 01.06.16 винесено постанову про зупинення виконавчого провадження у зв'язку з розшуком транспортних засобів, яка, зокрема, є оскаржуваною у даній справі.

Розшук транспортних засобів боржника згідно п. 4 ч. 1 ст. 38 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) є обставиною, що зумовлює право державного виконавця зупинити виконавче провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених, зокрема, ст. 38 Закону, яка затверджується начальником або заступником начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець.

Згідно з п. 3.10 - 3.11 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.12 № 512/5 за наявності обставин, передбачених ст. 38 Закону, державний виконавець має право винести постанову про зупинення виконавчого провадження. У такому випадку державний виконавець у постанові про зупинення виконавчого провадження обов'язково обґрунтовує необхідність такого зупинення з посиланням на фактичні обставини справи, які дійсно унеможливлюють подальше проведення виконавчих дій або можуть призвести до порушення прав сторін виконавчого провадження.

Оскаржувана постанова органу ДВС мотивована лише наявністю постанови державного виконавця про оголошення розшуку транспортних засобів та містить посилання на п. 4 ч. 1 ст. 38 та ст. 39 Закону.

Тобто, орган ДВС виносячи оскаржувану постанову не обґрунтував необхідності зупинення виконавчого провадження та не зазначив фактичних обставин справи, які унеможливлюють подальше проведення виконавчих дій спрямованих на виконання рішення суду у даній справі, та мотивуючи її винесення виключно правом органу ДВС на зупинення провадження у зв'язку з розшуком транспортних засобів боржника на строк, який за змістом ст. 39 Закону встановлюється у даному випадку до закінчення строку дії обставин у зв'язку з якими зупинено провадження.

З пояснень представника стягувача у ході судового розгляду встановлено, а органом ДВС не спростовано, що у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення у даній справі не було здійснено передбачених Законом заходів примусового виконання, зокрема, звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, не здійснено також опису майна належного боржнику.

Відповідно до п. 9.13. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З огляду на фактичні обставини справи та наведені приписи чинного законодавства, що регулює порядок та строки виконання рішень судів в Україні, суд вважає правомірними доводи заявника щодо бездіяльності органу ДВС з примусового виконання наказу господарського суду у даній справі та необґрунтованості та незаконності дій органу ДВС щодо зупинення виконавчого провадження, чим порушено права стягувача на своєчасне виконання рішення суду. У зв'язку з наведеним належить визнати незаконною бездіяльність органу ДВС з примусового виконання наказу господарського суду у даній справі у порядку та строки визначені Законом, визнати недійсною оскаржувану постанову про зупинення виконавсого провадження та зобов'язати орган ДВС здійснити всі необхідні та передбачені законом заходи спрямовані на виконання рішення суду

Рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили відповідно до ст. 115 ГПКУ є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Ця норма є відтворенням норми ст.124 Конституції України, згідно з якою судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Державний виконавець згідно ст. 6 Закону зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

З огляду на вищезазначене, керуючись Законом України „Про виконавче провадження", ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. Задоволити скаргу публічного акціонерного товариства "Закарпатгаз", м. Ужгород.

1.1. Визнати незаконною бездіяльність Тячівського районного відділу Державної виконавчої служби України Головного управління юстиції у Закарпатській області при здійсненні виконавчого провадження з примусового виконання рішення господарського суду від 07.07.15. у справі № 907/625/15.

1.2. Визнати недійсною постанову про зупинення виконавчого провадження, винесену державним виконавцем Тячівського районного відділу Державної виконавчої служби України Головного управління юстиції у Закарпатській області від 01.06.16 ВП № 48376355.

1.3. Зобов'язати Тячівський районний відділ Державної виконавчої служби України Головного управління юстиції у Закарпатській області здійснити всі необхідні та передбачені Законом заходи спрямовані на виконання рішення суду у даній справі.

Дана ухвала може бути оскаржена в порядку встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Ушак І.Г.