КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2016 р. Справа№ 911/850/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Сухового В.Г.

при секретарі судового засідання Яценко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грантех Інжиніринг"

на рішення Господарського суду Київської області

від 30.05.2016у справі № 911/850/16 (суддя - Чонгова С.І.)

за позовом Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг»,

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Портабл Плюс»,

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Грантех Інжиніринг»,

про стягнення 466 985,77 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Черняк А.А. - представник (довіреність №14/20-70-16 від 26.04.2016);

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: Майсюра О.І. - представник (довіреність №1/16 від 28.03.2016),

ВСТАНОВИВ:

Державне публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» (надалі - ДПАТ «НАК «Украгролізинг», позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Портабл Плюс» (надалі - ТОВ «Портабл Плюс», відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Грантех Інжиніринг» (надалі - ТОВ «Грантех Інжиніринг», відповідач 2) про солідарне стягнення 464 084,56 грн, з яких 463 000,00 грн основного боргу та 1 084,56 грн 3 % річних, зумовлених неналежним виконанням відповідачем 1 зобов'язань з оплати товару, отриманого за договором купівлі-продажу техніки та обладнання (з розстрочкою платежу) від 20.08.2015 №10-15-3к/249.

Під час судового розгляду справи суд першої інстанції прийняв подані позивачем 01.04.2016 та 26.05.2015 в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України заяви про збільшення розміру позовних вимог, згідно останньої з яких позивач просив стягнути солідарно з відповідачів 463 000,00 грн основного боргу та 3 985,77 грн 3 % річних.

Рішенням Господарського суду Київської області від 30.05.2016 у справі №911/850/16 позов задоволено. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Портабл Плюс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Грантех Інжиніринг» на користь Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» 463 000,00 грн основного боргу, 6 945,00 грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Портабл Плюс» на користь Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» 3 985,77 грн 3% річних, 59,79 грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

Не погоджуючись із рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Грантех Інжиніринг» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 30.05.2016 скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення судом першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним і неповним дослідженням доказів, порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.05.2016 колегією суддів у складі: головуючий суддя Мальченко А.О., судді Жук Г.А., Суховий В.Г. апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 06.07.2016.

30.06.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти та майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Грантех Інжиніринг» у межах 470 634,00 грн, накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Портабл Плюс» у межах 470 634,00 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2016 у задоволенні заяви Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2016 було продовжено строк розгляду апеляційної скарги на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 31.08.2016 у зв'язку із задоволенням відповідного клопотання відповідача 2.

29.08.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від ТОВ «Грантех Інжиніринг» клопотання про витребування від Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» в місті Києві (відділення №47) банківських виписок по рахунку ДПАТ «НАК «Украгролізинг» №1896 за 11.11.2015, 07.12.2015 та 28.12.2015 для підтвердження розміру здійснених відповідачем 1 оплат за договором.

Відповідно до частин 1-2 статті 38 Господарського процесуального кодексу України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено:1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів дійшла висновку про його відхилення з огляду на те, що у матеріалах справи містяться докази на підтвердження здійснення відповідачем 1 спірних оплат за договором, а відтак, відсутня необхідність для витребування зазначених відповідачем 2 доказів, а справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Позивач скористався правом, наданим статтею 96 Господарського процесуального кодексу України, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх безпідставними, а судове рішення законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду без змін.

Відповідач 1 свого уповноваженого представника у судове засідання не направив, про відкладення розгляду справи клопотань не заявляв, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, оскільки ухвали про прийняття апеляційної скарги та про відкладення розгляду справи були направлені за адресою місцезнаходження відповідача 1, вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Відомостей, згідно статті 93 Цивільного кодексу України, щодо фактичного місця ведення діяльності відповідачем 1 чи розташування офісу, з якого останнім проводиться щоденне керування діяльністю, суду не було надано.

Вислухавши думку представників позивача та відповідача 2 щодо можливості розгляду апеляційної скарги без участі уповноваженого представника відповідача 1, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами та за відсутності зазначеного учасника судового процесу.

31.08.2016 в судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови апеляційного господарського суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування господарським судом норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Місцевим господарським судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 20.08.2015 між Державним публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» (в тексті договору - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СП "І.С.К. Інжиніринг", яке в подальшому перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю «Портабл Плюс», (в тексті договору - покупець) був укладений договір купівлі-продажу техніки та обладнання (з розстрочкою платежу) №10-15-3к/249 (надалі - договір), відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати покупцю у власність сільськогосподарську техніку та/або обладнання (надалі - товар), а покупець зобов'язується сплатити за товар на умовах, визначених вказаним договором (пункт 1.1. договору).

Відповідно до пункту 1.2. договору товар, що передається покупцю, визначається специфікацією (додаток №1), що є невід'ємною частиною договору.

Як вбачається зі Специфікації товаром за даним договором є лінія гранулювання ГТЛ-630 серія 180, вартістю 1 970 000,00 грн з ПДВ.

Пунктом 2.1. договору встановлено, що передача товару покупцю здійснюється продавцем за актом приймання-передачі. Товар передається за адресою: Київська обл., Васильківський р-н, смт Дослідницьке, вул. Зоряна, 1-А.

Відповідно до пункту 2.2. договору товар передається продавцем покупцю після надходження на рахунок продавця попередньої оплати, визначеної пунктом 3.3. договору. Одночасно з товаром передаються його приналежності та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до актів цивільного законодавства. При оформленні акта приймання-передачі товару, що складається у двох примірниках, оформляється податкова та товарна накладні.

Згідно з пунктом 3.3. договору покупець проводить оплату за товар шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця таким чином: не пізніше 15 робочих днів з моменту підписання вказаного договору, здійснюється попередня оплата в розмірі 581 000,00грн з ПДВ, до 30.09.2015 - 231 500,00 грн з ПДВ, до 31.10.2015 - 231 500,00 грн з ПДВ, до 30.11.2015 - 231 500,00 грн з ПДВ, до 31.12.2015 - 231 500,00 грн з ПДВ, до 30.01.2016 - 231 500,00 грн з ПДВ, до 29.02.2016 - 231 500,00 грн з ПДВ.

Відповідно до пункту 4.3. договору право власності на товар від продавця до покупця переходить після надходження на рахунок продавця повної вартості товару.

Згідно з пунктом 4.4. договору ризик випадкового знищення чи пошкодження товару переходить до покупця з моменту підписання акта приймання-передачі.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань (пункт 7.1. договору).

За правовою природою укладений сторонами договір є договором поставки, за яким, відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України, одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні приписи містить стаття 712 Цивільного кодексу України.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Покупець, відповідно до статті 691 Цивільного кодексу України, зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Отже, укладення між ДПАТ «НАК «Украгролізинг» та ТОВ «Портабл Плюс» договору поставки було спрямоване на отримання останнім товару і одночасного обов'язку зі здійснення його оплати.

У відповідності до статей 626, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо усіх умов договору та є обов'язковим до виконання.

За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається та встановлено місцевим судом, що на виконання умов договору позивач передав, а відповідач 1 отримав товар на суму 1 970 000,00 грн, що підтверджується актом приймання-передачі від 31.08.2015, підписаним уповноваженими представниками обох сторін та скріпленим печатками підприємств.

З метою забезпечення виконання зобов'язання 10.09.2015 між ДПАТ «НАК «Украгролізинг» (в тексті договору - кредитор) та ТОВ "Грантех Інжиніринг" (в тексті договору - поручитель) був укладений договір поруки №363 (надалі - договір поруки), відповідно до умов якого поручитель зобов'язується перед кредитором виконати в повному обсязі зобов'язання ТОВ "СП "І.С.К. Інжиніринг" (надалі - боржник) за основним договором (пункт 1.1. договору).

Згідно з пунктом 1.2. договору поруки, під основним договором розуміють договір купівлі-продажу техніки та обладнання (з розстрочкою платежу) №10-15-3к-249 від 20.08.2015, укладений між кредитором та боржником та будь-які додаткові договори до нього та додатки.

Поручитель зобов'язаний у разі порушення боржником своїх зобов'язань (в т.ч. щодо сплати усіх платежів та штрафних санкцій) за основним договором, самостійно виконати в строк не більше 10 робочих днів зазначений обов'язок боржника перед кредитором на підставі письмової вимоги кредитора шляхом перерахування суми боргу на поточний рахунок кредитора (пункт 2.1. договору поруки).

Відповідно до пункту 2.2. договору поруки у випадку несплати боржником платежів та/або штрафних санкцій в строки, передбачені основним договором і на його умовах, у поручителя виникають всі обов'язки боржника і поручитель відповідає солідарно з боржником перед кредитором в обсязі невиконаних боржником зобов'язань своїм майном та грошовими коштами, на які може бути накладено стягнення згідно з чинним законодавством України.

Згідно з пунктом 3.3. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник за сплату основної заборгованості та всіх інших зобов'язань за основним договором, що включає в себе (але не виключено) відшкодування вартості товару, за сплату процентів річних, інфляційних втрат штрафних санкцій та відшкодування збитків кредитору тощо.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до моменту припинення зобов'язань по основному договору (пункт 4.1. договору поруки).

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Згідно зі статтею 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється в письмовій формі.

Договір поруки, відповідно до статті 553 Цивільного кодексу України, це договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Частиною 1 статті 559 Цивільного кодексу України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно положень статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

В силу частини 1 статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, банківських виписок з рахунку позивача відповідачами в порушення умов договору здійснено часткову оплату товару на суму 1 507 000,00 грн, з яких 812 500,00 грн сплачено ТОВ «СП «І.С.К. Інжиніринг» та 694 500,00 грн - ТОВ «Грантех Інжиніринг» (т.1, а.с.170-174).

Оскільки отриманий товар не був оплачений в повному обсязі, позивач звертався до ТОВ «Грантех Інжиніринг» з вимогами про сплату заборгованості від 10.12.2015 №14/2224, від 18.02.2016 №14/276, від 25.02.2016 №14/314 та від 02.03.2016 №14/349.

Відповідачами заборгованість за договором погашена не була у зв'язку ДПАТ «НАК «Украгролізинг» звернувся з даним позовом до суду.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, апелянт зазначив, що у ТОВ «Грантех Інжиніринг» як поручителя за договором відсутні докази передачі продавцем покупцеві одночасно з товаром документів, що його стосуються, а саме, технічної документації, а відтак, обов'язок оплати спірного товару у відповідачів не виник.

Дані твердження апелянта судова колегія находить безпідставними та зазначає, що факт здійснення господарських операцій сторонами з поставки товару підтверджується первинним бухгалтерським документом, яким у даному випадку є акт приймання-передачі товару, на якому і ґрунтуються позовні вимоги. Останній оформлений відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення «Про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку», затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 24.05.1995 №88.

При цьому, під час підписання відповідачем 1 акту приймання-передачі не вказано про наявність недоліків, відсутність приналежностей чи документів, що стосуються товару та підлягають переданню разом з ним. У матеріалах справи відсутні зауваження покупця щодо виконання позивачем пункту 2.2. договору.

Крім того, після отримання товару за договором ТОВ «Портабл плюс» та ТОВ «Грантех Інжиніринг» неодноразово здійснювали оплати чергових платежів, що також свідчить про прийняття належно виконаного зобов'язання в розумінні пункту 2.2. договору.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачами доказів оплати товару у повному обсязі не надано, що в розумінні статті 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов'язання.

Оскільки розмір заборгованості підтверджується наявними матеріалами справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовна вимога про солідарне стягнення з відповідачів суми основного боргу є обґрунтованою, документально підтвердженою та такою, що підлягає задоволенню в розмірі 463 000,00 грн.

Водночас у зв'язку з простроченням оплати отриманого товару позивач просив стягнути солідарно з відповідачів 3% річних, розмір яких згідно заяви про збільшення позовних вимог становить 3 985,77 грн за період 31.10.2015 по 19.05.2016.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Колегія суддів встановила, що позивачем правильно розраховано розмір 3 % річних, а відтак, місцевий господарський суд дійшов мотивованого висновку про наявність підстав для задоволення цієї позовної вимоги у заявленому позивачем обсязі.

Згідно статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційна скарга Товариства з обмеженої відповідальністю «Грантех Інжиніринг» задоволенню не підлягає.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 103 Господарського процесуального кодексу України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду у відповідно до статті 104 ГПК України є невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів 1 та 2 заборгованість у вигляді 3 % річних від суми боргу.

Суд першої інстанції, вказавши, що саме ТОВ «Портабл Плюс» є зобов'язаною стороною здійснення платежу, стягнув суму 3% річних з відповідача 1, а не солідарно з відповідачів, як це було заявлено позивачем.

Умовами договору поруки, а саме пунктом 3.3., сторонами погоджено, що поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату процентів річних.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов помилкового висновку щодо стягнення 3 % річних лише з ТОВ «Портабл Плюс».

Крім того, як вбачається з резолютивної частини рішення, судом першої інстанції сплачену позивачем суму судового збору було стягнено солідарно з відповідачів 1 та 2.

Відповідно до частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Абзацом третім пункту 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 №7 передбачено якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Враховуючи вище викладене, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового скасування рішення місцевого господарського суду в частині стягнення 3 % річних та розподілу судових витрат.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись статтями 4-3, 32-34, 43, 44, 49, 96, 99, 101 - 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грантех Інжиніринг" на рішення Господарського суду Київської області від 30.05.2016 у справі №911/850/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 30.05.2016 у справі №911/850/16 скасувати частково.

3. Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

«Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Портабл Плюс» (08150, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Боярка, вул. Молодіжна, 76-А, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Грантех Інжиніринг» (08654, Київська обл., Васильківський р-н, смт Дослідницьке, вул. Зоряна, 1-Б, ) на користь Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» (01601, м. Київ, вул. Мечникова, 16 А, ) 463 000 (чотириста шістдесят три тисячі) грн 00 коп. основного боргу та 3 985 (три тисячі дев'ятсот вісімдесят п'ять) грн 77 коп. 3% річних.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Портабл Плюс» (08150, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Боярка, вул. Молодіжна, 76-А, ) на користь Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» (01601, м. Київ, вул. Мечникова, 16 А, ) 3 846 (три тисячі вісімсот сорок шість) грн 90 коп. судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грантех Інжиніринг» (08654, Київська обл., Васильківський р-н, смт Дослідницьке, вул. Зоряна, 1-Б, ) на користь Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» (01601, м. Київ, вул. Мечникова, 16 А, ) 3 846 (три тисячі вісімсот сорок шість) грн 90 коп. судового збору».

4. Доручити Господарському суду Київської області видати накази на виконання даної постанови.

5. Матеріали справи №911/850/16 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Г.А. Жук

В.Г. Суховий