КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2016 р. Справа№ 910/22414/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Чорної Л.В.

Смірнової Л.Г.

cекретар судового засідання Білак В.Ю.

за участю представників:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились;

від ВДВС: Рибчинський О.В. - за довіреністю оформленою належним чином,

розглянувши апеляційну скаргу Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.06.2016р.

у справі №910/22414/13 (суддя Ковтун С.А.)

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "САГРУЛ" на дії та бездіяльність відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "САГРУЛ"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Буд-Технології"

про стягнення 9214,49 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лукаут" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Буд-Технології" про стягнення 9214,49 грн. за договором про надання послуг моніторингу № 0710-2/10 від 07.10.2010р. та договором купівлі-продажу обладнання № 0710-1/10 від 07.10.2010р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.12.2013р. позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Буд-Технології" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лукаут" 9214,49 грн. боргу та 1720,50 грн. судового збору.

09.01.2014р. видано наказ на примусове виконання судового рішення.

Ухвалою суду від 06.03.2014р. замінено кредитора його правонаступником - Товариство з обмеженою відповідальністю "Лукаут" Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "САГРУЛ".

23.05.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "САГРУЛ" звернулося зі скаргою на дії та бездіяльність відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, в якій просило:

- визнати незаконними дії відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві у виконавчому провадженні № 46568735 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 09.01.2014р. у справі № 910/22414/13, котрі виразились у винесенні постанови від 27.04.2016р. про повернення виконавчого документа стягувачеві;

- визнати недійсною та скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 27.04.2016р. про повернення виконавчого документа стягувачеві;

- визнати незаконною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві під час примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 09.01.2014р. у справі 910/22414/13.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2016р. у справі №910/22414/13 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "САГРУЛ" на дії та бездіяльність відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві задоволено повністю.

Не погодившись з мотивами та висновками суду першої інстанції, Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі -Відділ) звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.06.2016р. у справі №910/22414/13.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначав, що повернення виконавчого документу стягувачу сталося через те, що стягувач повідомив державному виконавцю невірну адресу боржника, що призвело до неможливості розпочати примусове виконання рішення суду і виявити майно боржника.

На думку скаржника, скасовуючи постанову про поверненення виконавчого документу стягувачу та визнаючи дії Відділу незаконними, господарський суд тим самим позбавляє боржника права на добровільне виконання рішення суду та примушує державного виконавця розпочати примусове виконання рішення без документального підтвердження отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2016р. апеляційну скаргу Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві у справі №910/22414/13 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Кропивної Л.В., судді: Чорна Л.В., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 23.08.2016р.

23.08.2016р. до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких його представник вказував на законність прийнятої ухвали судом першої інстанції, та необґрунтованість апеляційної скарги.

Представники позивача та відповідача до судового засідання, що відбулось 23.08.2016р., не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представників позивача та відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи за відсутності їх представників є можливим.

У судовому засіданні представник ВДВС підтримав доводи апеляційного оскарження, вказував на незаконність оскаржуваної ухвали.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 5 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість.

Матеріалами справи підтверджується та судом першої інстанції вірно встановлено, що 18.02.2015р. відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві відкрив виконавче провадження з виконання наказу (дублікату) Господарського суду міста Києва №910/22414/13 від 09.01.2014р. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Буд-Технології" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "САГРУЛ" 10 934,99 грн.

27.04.2016р. відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, прийнявши відповідну постанову, повернув виконавчий документ стягувачеві з посиланням на п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження". Оскільки під час виконавчих дій з'ясувалось, що боржник та належне йому майно не знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 12. Розшукати боржника та належне йому майно державним виконавцем за вказаною адресою не виявилося можливими, про що складено акт.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) встановлено, що виконавче провадження є сукупністю дій органів і посадових осіб, зазначених у Законі України "Про виконавче провадження", спрямованих на примусове виконання рішень судів, які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених Законом України "Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами.

В силу статті 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно вчиняти дії. Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом. При здійсненні виконавчого провадження державний виконавець має право, зокрема: одержувати необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки, іншу інформацію; на виконання рішення суду про стягнення коштів в прядку, встановленому цим Законом накладати арешт на грошові кошти та інші цінності боржника, в тому числі на кошти, які знаходяться на рахунках та вкладах в установах банків, інших кредитних установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 3.20 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012р., копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами за адресами, зазначеними у виконавчому документі, або іншими адресами, про які стало відомо державному виконавцю, або зазначеними у письмовій заяві сторони виконавчого провадження, у тому числі шляхом факсимільного зв'язку або електронною поштою.

Поряд з цим, відповідно до ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

З матеріалів справи вбачається, що стягувач, скориставшись цим правом, у заяві про відкриття виконавчого провадження №17-1/02 від 17.02.2015р. вказав адресу боржника: м. Київ, вул. Мельникова, 12, тоді як у наказі Господарського суду міста Києва від 09.01.2014р. №910/22414/13 вказана інша адреса боржника 01103, м. Київ, вул. Лютеранська, 20.

Частиною 4 ст. 20 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі необхідності перевірки інформації щодо наявності боржника чи його майна або його місця роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець може своєю мотивованою постановою, затвердженою начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований, доручити проведення перевірки вказаної інформації відповідному відділу державної виконавчої служби. Державний виконавець відділу державної виконавчої служби, якому доручено проведення перевірки зазначеної інформації, у разі виявлення майна боржника повинен здійснити його опис та арешт. Виконавчі дії за дорученням проводяться у строк не пізніше десяти робочих днів з моменту надходження до відділу державної виконавчої служби відповідної постанови державного виконавця в межах виконавчого провадження, у якому винесено цю постанову. За результатами проведених дій складається акт, що направляється державному виконавцю, який виніс постанову.

Таким чином, починаючи з 18.02.2015р. виконавець мав право, а з 25.02.2015р. - зобов'язаний був застосувати положення ч. 4 ст. 20 Закону та здійснити перевірку за адресою, вказаною у наказі господарського суду - 01103, м. Київ, вул. Лютеранська, 20.

Проте, передбачені законом дії виконавець не вчинив. Такий висновок ґрунтується на аналізі даних, внесених до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

З метою створення системи обліку виконавчих проваджень, підвищення рівня примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), контролю за дотриманням державними виконавцями вимог чинного законодавства при здійсненні виконавчих дій наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2003р. № 43/5 затверджено Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень (далі - Положення). Згідно з Положенням Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень (далі - Єдиний реєстр) - це комп'ютерна база даних, яка створена за допомогою автоматизованої системи і відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення та надання відомостей про виконавчі дії.

Відповідно до Положення дані виконавчих документів, що надійшли до органу ДВС, підлягають обов'язковому внесенню до Єдиного реєстру.

Унесення до Єдиного реєстру даних про виконавчий документ здійснюється у відповідному органі ДВС протягом двох робочих днів з дня надходження виконавчого документа до державного виконавця.

До Єдиного реєстру обов'язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій. Унесення відомостей до Єдиного реєстру здійснюється державним виконавцем або уповноваженою посадовою особою органу ДВС. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Єдиного реєстру одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія.

Із відомостей, внесених до Єдиного реєстру, вбачається, що 18.02.2015р. державним виконавцем Шевченківського ВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві відкрито виконавче провадження з виконання наказу (дублікату) Господарського суду міста Києва №910/22414/13 від 09.01.2014р., а 27.04.2016р. - повернуто виконавчий документ стягувачеві з посиланням на п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (відсутність у боржника майна).

У період з 18.02.2015р. по 27.04.2016р. Відділ не вживав жодних заходів з примусового виконання рішення, передбачених чинним законодавством, для розшуку майна боржника, оскільки відомості про це у Єдиному реєстрі відсутні.

Складення державним виконавцем акту про те, що розшук боржника та належного йому майна за вказаною стягувачем адресою не дали результатів, не спростовує бездіяльності державного виконавця та неправомірності закриття ним виконавчого провадження та повернення виконавчого документу стягувачу з огляду на таке.

Таким чином, наведені у апеляційній скарзі мотиви про правомірність дій скаржника по закриттю виконавчого провадження та поверненню стягувачу виконавчого документа підлягають відхиленню судом апеляційної інстанції за неспроможністю як такі, що суперечать частині 4 ст. 20 ЗУ «Про виконавче провадження».

Не можна погодитися з доводами апелянта з приводу того, що скасування постанови про закриття виконавчого провадження призведе до відкриття виконавчого провадження відносно боржника, неповідомленого про це у спосіб, визначений законом, і без надання йому строку для добровільного виконання судового рішення.

Статтею 31 Закону передбачено обов'язок державного виконавця довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Утім, за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів, прийнявши відповідну постанову і повідомивши сторін виконавчого провадження (ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, при дотриманні державним виконавцем вказаних положень Закону задоволення скарги стягувача та скасування постанови про закриття виконавчого провадження не призведе до порушення прав та інтересів боржника.

Відповідно до п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції що скарга ТОВ «Юридична компанія «САГРУЛ» на дії та бездіяльність відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

За таких обставин справи судова колегія не вбачає підстав для зміни або скасування прийнятої судом першої інстанції ухвали у даній справі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржений судовий акт - без змін.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладається на апелянта.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.06.2016р. у справі №910/22414/13 - залишити без задоволення.

2.Ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.06.2016р. у справі №910/22414/13 - залишити без змін.

3.Матеріали справи №910/22414/13 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Л.В. Чорна

Л.Г. Смірнова