ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року Справа № 918/1041/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоМачульського Г.М. (доповідач),
суддівКравчука Г.А.,
Полянського А.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго"
на постановуРівненського апеляційного господарського суду
від25.05.2016
у справі№918/1041/15
Господарського судуРівненської області
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
доПублічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго"
простягнення суми
за участю

- позивача:1) ОСОБА_5 (довіреність від 15.08.2016) 2) ОСОБА_6 (довіреність від 15.08.2016)
- відповідача:Піхоцький А.Л. (довіреність від 30.12.2015),
В С Т А Н О В И В:

Звернувшись в суд з даним позовом, Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - позивач) просила стягнути з Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (далі - відповідач) 20 687,68 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як підрядник за договором, укладеним із позивачем, не виконав належним чином передбачених договором робіт по приєднанню, яке не є стандартним, до електричних мереж відповідача, у зв'язку з чим позивач письмово повідомив відповідача про відмову від договору та просить суд стягнути з відповідача суму попередньої оплати за договором.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Господарського суду Рівненської області від 04.04.2016 (суддя Політика Н.А.) у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 25.05.2016 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Мамченко Ю.А., судді Тимошенко О.М., Дужич С.П.) це рішення суду першої інстанції скасовано і прийнято нове, яким позовні вимоги задоволено, вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати вказану постанову суду апеляційної інстанції, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування та порушення апеляційним судом норм матеріального права.

У відзиві позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, вказуючи, що апеляційний суд повно встановив обставини справи та правильно застосував норми права.

Переглянувши у касаційному порядку оскаржені судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, виходить з наступного.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, на підставі укладеного 10.12.2014 між позивачем і відповідачем договору № 594-14-ЦО-Рвм про приєднання, яке не є стандартним, до електричних мереж відповідача (далі по тексту - Договір), з урахуванням Додаткової угоди №1 від 16.02.2015, позивач зобов'язаний: розробити на підставі технічних умов від 10.12.2014 № 594-14-ЦО-Рвм, які є додатком до цього договору, проектну документацію та погодити її з відповідачем; оплатити на умовах цього договору вартість наданих відповідачем послуг з приєднання електроустановок позивача в точці приєднання; передати відповідачу проектну документацію на зовнішнє електропостачання у 4 (чотирьох) примірниках для виконання ним зобов'язань за договором, а відповідач забезпечує приєднання електроустановок об'єкта замовника, яким є позивач (будівництво, реконструкція, технічне переоснащення та введення в експлуатацію електричних мереж зовнішнього електропостачання об'єкта замовника від місця забезпечення потужності до точки приєднання) відповідно до схеми зовнішнього електропостачання і проектної документації та здійснює підключення об'єкта замовника до електричних мереж на умовах цього Договору і зобов'язаний забезпечити в установленому порядку приєднання об'єкта замовника (будівництво та введення в експлуатацію електричних мереж зовнішнього електропостачання об'єкта замовника від місця забезпечення потужності до точки приєднання) у строки, зазначені в договорі.

За умовами Договору оплата коштів за приєднання в сумі 20687,68 грн. з ПДВ має бути проведена протягом 5-ти банківських днів від дати підписання вказаної додаткової угоди, а відповідач виконує всі необхідні будівельно-монтажні роботи протягом 3-х місяців з моменту підписання даної додаткової угоди та повної оплати вартості приєднання. Передача виконаних робіт виконавцем та приймання їх замовником оформляються актом приймання-передачі виконаних робіт.

При цьому судами встановлено, що даний Договір є змішаним, та має ознаки договору підряду, та договору надання послуг.

Також встановлено, що на виконання Договору позивачем було розроблено проектну документацію та погоджено її з відповідачем, що підтверджується технічним рішенням №47-15-а по робочому проекту від 06.02.2015, і за актом приймання-передачі проектно-кошторисної документації від 16.02.2015 позивач передав, а відповідач прийняв у власність проектно-кошторисну документацію.

Квитанцією від 23.02.2015 №0.0.353037813.1 позивач оплатив послуги з приєднання у повному обсязі, в розмірі 20 687,68 грн.

На підставі викладеного суди дійшли висновку, що роботи мали бути виконані у відповідне число травня 2016 року.

Також судами встановлено, що 17.07.2015 Рівненським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України, у присутності державного інспектора Держенергонагляду у Рівненській області, представників позивача і відповідача складено Акт проведення обстеження щодо підтвердження /спростування обставин, викладених у зверненні споживача, який підписано всіма представниками, що брали участь в обстеженні, яким встановлено, що станом на 17.07.2015, обстеживши об'єкт споживача (повітряна лінія від ТП244 до будинку АДРЕСА_1) під час огляду виявлено: в ТП 244 встановлено інший автомат ніж передбачено проектною документацією, а саме: 100SL50 "NEXT"; відсутній бокс автоматичного вимикача, відсутні бірки на кінцях СІП, на ПЛІ-0,4 кв. не проведено роботи з повітряного заземлення на опорах 1, 4, 6, 8, 10, не встановлені адаптери переносного заземлення на опорах 1, 10, затискачі на опорах та гаки іншого типу ніж передбачено проектом, відсутні кутові затискачі в кількості 4 шт., з опори №10 не здійснено підвішування та кріплення СІП до гачка настінного до будівлі АДРЕСА_1.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не було подано доказів звернення до відповідача з вимогами відповідного змісту, який би узгоджувався з положеннями статті 852 Цивільного Кодексу України, а також вимогами про розірвання договору та стягнення збитків, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов апеляційний суд свій висновок мотивував тим, що укладений між сторонами договір є припиненим шляхом односторонньої відмови від нього позивачем на підставі листа позивача №21 від 22.07.2015, оскільки відповідачем не були виконанні належним чином зобов'язання в строк, визначений договором, тому відповідно до частини другої статті 849 наведеного кодексу відповідач зобов'язаний повернути позивачу платіж сплачений за Договором.

Разом з тим, з такими правовими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна виходячи із наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про електроенергетику" приєднання електроустановки - надання електропередавальною організацією послуги замовнику із створення технічної можливості для передачі (прийняття) в місце приєднання електроустановки замовника відповідної потужності до електричних мереж електропередавальної організації (у тому числі новозбудованих) електричної енергії необхідного обсягу з дотриманням показників її якості та надійності.

Статтею 172 цього Закону регламентовано, що вартість послуг з приєднання розраховується електропередавальною організацією у порядку, передбаченому методикою розрахунку плати за приєднання електроустановок до електричних мереж, і обґрунтовується витратами, необхідними для будівництва та/або реконструкції електромереж від місця приєднання електроустановки замовника до місця забезпечення потужності. При цьому вартість послуг з приєднання електроустановок замовників, що не є стандартним приєднанням відповідно до статті 1 цього Закону, визначається проектно-кошторисною документацією відповідно до замовленої (заявленої) на приєднання потужності пропорційно до передбаченої проектом величини потужності, яку можливо додатково приєднати, відповідно до методики розрахунку плати за приєднання електроустановок до електричних мереж з урахуванням витрат на розвиток мереж для створення резерву потужності у місці забезпечення потужності. Розроблення проектно-кошторисної документації забезпечується замовником, а її вартість є складовою частиною вартості послуг з приєднання.

Суди обох інстанцій встановили, що даний Договір є змішаним, та має ознаки договору підряду, та договору надання послуг.

Згідно із положеннями статті 849 Цивільного кодексу України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника (ч.1).

Оскаржена постанова суду апеляційної інстанції щодо того, що укладений між сторонами Договір є припиненим шляхом односторонньої відмови від нього позивачем на підставі листа позивача №21 від 22.07.2015, обґрунтована положеннями частини 2-ї статті 849 Цивільного кодексу України.

Згідно цієї норми якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Отже право на відмову від договору підряду згідно цієї норми виникає до закінчення строку її виконання, тоді як судами встановлено, що роботи мали бути виконані у травні 2015, а судом апеляційної інстанції встановлено, що відмови від договору мала місце листом позивача №21 від 22.07.2015, тобто вже після закінчення вказаних строків.

Положеннями частини четвертої статті 849 Цивільного кодексу України визначено, що замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Згідно цієї норми право відмовитися від договору підряду виникає у замовника у будь-який час до закінчення строку виконання роботи.

На відміну від приписів частини 2 статті 849 Цивільного кодексу України, частиною 2 статті 852 Цивільного кодексу України визначені наслідки порушення підрядником договору підряду, зокрема, право замовника за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Таким чином, вказані статті Цивільного кодексу України регулюють різні правовідносини, які виникають з різних правових підстав та є взаємовиключними, оскільки приписами частини 2 статті 849 Цивільного кодексу України передбачено право на відмову від договору підряду, а приписами частини 2 статті 852 Цивільного кодексу України право вимагати розірвання договору.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Вищого господарського суду України від 02.02.2016 зі справи Господарського суду міста Києва № 910/17784/15.

Оскільки позивач не відмовився від договору до настання строку виконання робіт, як це передбачено наведеними положеннями статті 849 Цивільного кодексу України, а вчинив такі дії щодо відмови вже після закінчення вказаного строку, тому вимога про повернення внесеної за договором оплати не підлягає задоволенню.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Вищого господарського суду України від 18.01.2011 зі справи Господарського суду Харківської області № 21/62-10.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про необґрунтованість заявленого у даній справі позову.

За вказаних обставин оскільки із судових рішень не вбачається, що судами залишились не дослідженими докази, які б підлягали дослідженню, постанову суду апеляційної інстанції належить скасувати, а рішення місцевого господарського суду належить залишити в силі з мотивів, наведених вище.

Витрати із сплати судового збору відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України належить покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 1115, 1117, 1119 п.6, 11110 ч.1, 11111 Господарського процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" задовольнити.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 25.05.2016 скасувати, а рішення Господарського суду Рівненської області від 04.04.2016 у справі №918/1041/15, залишити в силі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" 1653 (одну тисячу шістсот п'ятдесят три) грн. 60 коп. витрат на сплату судового збору з касаційної скарги.

Доручити Господарському суду Рівненської області видати наказ.

Головуючий суддя Г.М. Мачульський

Судді Г.А. Кравчук

А.Г. Полянський