номер провадження справи 20/61/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2016 Справа № 908/2036/16

За позовом Концерну "Міські теплові мережі" в особі Філії Концерну "Міські теплові мережі" Дніпровського району (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137; фактична адреса: 69065, м. Запоріжжя, вул. Щаслива, буд. 2а)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69032, АДРЕСА_1, адреса для листування: 69032, АДРЕСА_2

про стягнення суми 14160,44 грн.

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача - Пустова А.Л. (дов. № 182/20-19 від 07.06.2016 р.);

Від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з відповідача суми 14160,44 грн., із яких: основний борг у сумі 9471,97 грн., пеня в сумі 1227,36 грн., 3% річних у сумі 377,03 грн., інфляційні втрати в сумі 3084,08 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.08.2016 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/2036/16, справі присвоєно номер провадження 20/61/16, судове засідання призначено на 17.08.2016 р.. На підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався на 31.08.2016 р.

У судовому засіданні 31.08.2016 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

31.08.2016 р. від позивача надійшла письмова заява (вих. № 3849-Ю від 25.08.2016 р.), відповідно до якої позивач відмовляється від позову в частині стягнення пені на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України, просить припинити провадження в частині стягнення суми пені. Зазначено, що наслідки відмови від позову відомі та судом роз'яснені. Згідно з заявою пеня в розмірі 1227,36 грн. була нарахована позивачем помилково, враховуючи, що період заборгованості відповідача з жовтня 2014 р. по квітень 2015 р., та до стягнення пені застосовується позовна давність в один рік (п. 2 ст. 258 ЦК України).

Заява прийнята судом до розгляду на підставі ст. 22 ГПК України.

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, з урахуванням заяви про відмову від позову в частині стягнення пені, та на підставі ст.ст. 1, 2, 193, 232, 276 ГК України, ст.ст. 11, 15, 16, 96, 258, 509, 526, 530, 629 ЦК України, Закону України «Про теплопостачання», Правил користування тепловою енергією, умов договору № 258 від 01.10.2002 р. просить позов задовольнити, стягнути з відповідача основний борг у сумі 9471,97 грн., 3% річних у сумі 377,03 грн., інфляційні втрати в сумі 3084,08 грн.

Відповідач своїм процесуальним правом на участь у судовому розгляді справи не скористався, в судові засідання не з'явився, проти позовних вимог не заперечив, письмового відзиву не позов не надав. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача до суду не надійшло. Про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, ухвали суду направлені на адресу, вказану в позовній заяві та в Спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 17.08.2016 р.: 69032, АДРЕСА_1

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. N 18 роз'яснено, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Суд визнав наявні матеріали достатніми для розгляду справи в порядку ст. 75 ГПК України у відсутність відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали доказів, суд

ВСТАНОВИВ:

01.10.2002 р. між Концерном "Міські теплові мережі" особі філії Концерну «МТМ» Ленінського району (енергопостачальна організація за договором, позивач у справі) та Приватним підприємцем ОСОБА_1 (споживач за договором, відповідач у справі) був укладений договір № 258 про постачання теплової енергії в гарячій воді, згідно з яким позивач (енергопостачальна організація) зобов`язався постачати споживачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а відповідач (споживач) - оплачувати одержану теплову енергію разом із втратами теплової енергії на теплотрасі, що перебуває на балансі споживача за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором (п. 1.2 договору, додаткова угода № 1 від 01.10.2004 р.).

Згідно з п. 3.2.2 договору відповідач зобов'язався виконувати умови та порядок оплати теплової енергії в обсягах, згідно з рахунків за теплову енергію і в терміни, які передбачені розділом 6 договору.

У розділі 6 договору сторони обумовили порядок розрахунків. Відповідно до п. 6.1 розрахунки за спожиту теплову енергію проводяться виключно в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів. Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 6.2). Енергопостачальна організація після 7-го числа місяця, наступного за розрахунковим, надає споживачу рахунок за фактично спожиту теплову енергію, акт надання послуг і податкову накладну. Споживач зобов'язаний оформити акт надання послуг і до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, повернути його енергопостачальній організації (п. 6.3). Підставою для розрахунків споживача з енергопостачальною організацією є акт надання послуг, підписаний обома сторонами (п. 6.4). Розрахунок кількості теплової енергії, яка відпущена споживачу, проводиться на підставі показань розрахункових приладів обліку з урахуванням втрат, або розрахунковим способом - при відсутності приладів обліку (п. 6.5). Споживач зобов'язаний до 20 числа поточного місяця перерахувати на розрахунковий рахунок енергопостачальної організації суму заборгованості за фактично спожиту теплову енергію і передоплату (п. 6.6). Енергопостачальна організація має право індексувати суму заборгованості споживача за весь час несплати теплової енергії згідно з офіційним рівнем інфляції та чинним законодавством України (п. 6.8).

Відповідно до п. 10.1 договір набуває чинності після підписання його обома сторонами та діє з 01.10.2002 р. по 30.09.2003 р. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, окрім досягнення взаємної згоди сторін про його розірвання.

Згідно з усними поясненнями представника позивача, наданими в судовому засіданні, та як вбачається з матеріалів справи, договір № 258 сторонами розірваний не був, діяв до моменту укладення між сторонами договору від 01.05.2015 р. № 100258 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, копія якого міститься в матеріалах справи.

Із матеріалів справи слідує, що позивач належно виконував умови договору щодо відпуску відповідачу теплової енергії в період із жовтня 2014 р. по квітень 2015 р. включно. За зазначений період позивачем поштовою кореспонденцією було направлено відповідачу акти приймання-передачі теплової енергії (а.с. 23-29) та рахунки (а.с. 30-36) на загальну суму 9471,97 грн., а саме: за жовтень 2014 р. на суму 305,71 грн., за листопад 2014 р. на суму 1233,00 грн., за грудень 2014 р. на суму 1927,08 грн., за січень 2015 р. на суму 1963,57 грн., за лютий 2015 р. на суму 1625,72 грн., за березень 2015 р. на суму 1893,43 грн., за квітень 2015 р. на суму 523,46 грн. Акти та рахунки направлялися відповідачу на адресу, зазначену ним у листі (а.с. 58): 69032, м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, 36-44. Відправлення актів та рахунків відповідачу підтверджується реєстрами відправки замовлених рекомендованих листів (а.с. 37-21), на яких мається відбиток поштового штемпелю. Акти відповідачем не підписані, будь-яких письмових зауважень, заперечень на дані, відображені в актах, відповідач позивачу не направляв, листування з відповідачем із приводу договору № 258 не вів.

На актах приймання-передачі теплової енергії, які направлялися відповідачу, мається примітка: один примірник оформленого належним чином акту підлягає поверненню теплопостачальній організації. У разі неповернення оформленого акту або ненадання письмових заперечень про підписання акту в установлені договором терміни, акт вважається погодженим.

Оплату за теплову енергію за вказаний період відповідач не здійснював.

Враховуючи, що відповідачем заборгованість в сумі 9471,97 грн. погашена не була, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Згідно з положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір. За приписами ст. 629 ЦК України - договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України передбачено: якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач зобов'язаний щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Основним обов'язком споживача теплової енергії, відповідно до ст. 24 зазначеного Закону, визначено додержання вимог договору та нормативно-правових актів.

Відповідно до умов п. 6.6 договору № 258 від 01.10.2002 р. відповідач зобов'язався до 20 числа поточного місяця перерахувати на розрахунковий рахунок позивача суму заборгованості за фактично спожиту теплову енергію.

Доказів сплати заборгованості за отриману теплову енергію відповідачем суду не представлено, письмового заперечення на позов не направлено.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми 9471,97 грн. боргу за договором № 258 від 01.10.2002 р. обґрунтовані, доведені матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь суми 377,03 грн. 3% річних, нарахованих за період з 20.11.2014 р. по 21.06.2016 р. включно, та суми 3084,08 грн. інфляційних втрат, нарахованих за грудень 2014 р., січень - травень 2016 р.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Факт порушення відповідачем термінів розрахунків, передбачених договором, є доведеним і вимога про стягнення 3% річних та інфляційних втрат заявлена обґрунтовано. Позивачем розрахунок суми 3% річних та інфляційних втрат здійснений вірно. До стягнення з відповідача належить сума 377,03 грн. 3% річних та 3084,08 грн. інфляційних втрат за заявлений позивачем період.

У прохальній частині позовної заяви позивачем заявлялася також вимога про стягнення з відповідача пені в сумі 1227,36 грн., нарахованої за загальний період з 20.11.2015 р. по 21.06.2016 р.

31.08.2016 р. від позивача надійшла письмова заява (вих. № 3849-Ю від 25.08.2016 р.), відповідно до якої позивач відмовляється від позову в частині стягнення пені на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України, просить припинити провадження в частині стягнення суми пені. Зазначено, що наслідки відмови від позову відомі та судом роз'яснені. Згідно з заявою, пеня в розмірі 1227,36 грн. була нарахована позивачем помилково, враховуючи, що період заборгованості відповідача з жовтня 2014 р. по квітень 2015 р., та до стягнення пені застосовується позовна давність в один рік (п. 2 ст. 258 ЦК України).

У судовому засідання 31.08.2016 р. позивач підтримав заяву про відмову від позову, просив провадження в справі припинити.

Відповідно до ст.ст. 22, 78 ГПК України позивач вправі відмовитись від позову.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом. У випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Розглянувши заяву про відмову від позову в частині стягнення пені, оскільки відмова позивача від позову в частині стягнення пені не суперечить законодавству і фактичним обставинам справи, не порушує чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів, суд вважає за необхідне прийняти відмову Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «МТМ» Дніпровського району від позову в частині стягнення суми пені, припинити провадження у справі в частині стягнення 1227,36 грн. пені на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України. При цьому суд враховує, що наслідки відмови від позову позивачу відомі, як-то вбачається зі змісту його заяви, а також роз'яснені судом представнику позивача в судовому засіданні.

На підставі викладеного вище, позов у цілому задовольняється судом частково.

Згідно з ст. 49 ГПК України, керуючись своїм правом, суд вважає за необхідне судовий збір покласти повністю на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Керуючись ст.ст. 22, 49, 75, 82-85, п. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69032, АДРЕСА_1, адреса для листування:69032, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Концерну "Міські теплові мережі" в особі Філії Концерну «МТМ» Дніпровського району (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський 137; фактична адреса: 69065, м. Запоріжжя, вул. Щаслива, 2а, , п/р зі спеціальним режимом використання № 2813 у Філії - Запорізьке обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України", код МФО 313957) суму 9471 (дев'ять тисяч чотириста сімдесят одна) грн. 97 коп. основного боргу. Видати наказ.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69032, АДРЕСА_1, адреса для листування:69032, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Концерну "Міські теплові мережі" в особі Філії Концерну «МТМ» Дніпровського району (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський 137; фактична адреса: 69065, м. Запоріжжя, вул. Щаслива, 2а, , п/р № 1951 у Філії - Запорізьке обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України", код МФО 313957) суму 377 (триста сімдесят сім) грн. 03 коп. - 3% річних, суму 3084 (три тисячі вісімдесят чотири) грн. 08 коп. інфляційних втрат, суму 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Прийняти відмову Концерну "Міські теплові мережі" в особі Філії Концерну «МТМ» Дніпровського району від позову в частині стягнення 1227,36 грн. пені, провадження у справі № 908/2036/16 в частині стягнення 1227,36 грн. пені припинити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Повне рішення складено 01 вересня 2016 р.

Суддя Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів із дня проголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.