ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"31" серпня 2016 р.Справа № 921/537/16-г/18
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

Суддя Охотницька Н.В., розглянувши позовну заяву від 29.08.2016 р. (вх. № 588 від 29.08.2016р.) фермерського господарства "Маслянка", с. Ковалівка, Монастириський район, Тернопільська область, до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Любава-Агро", вул. Зарічна, 400, с. Ковалівка, Монастириський район, Тернопільська область, про розірвання договору про спільну діяльність від 02.01.2008р., укладеного між ТОВ "Любава-Агро" і фермерським господарством "Маслянка"; стягнення з ТОВ "Любава-Агро" на користь фермерського господарства "Маслянка" заборгованості у сумі 92 400 грн як вартість 28 тонн продовольчого зерна пшениці та заподіяну моральну шкоду в сумі 8 600 грн, повертає її і додані до неї документи без розгляду, з огляду на наступне.

Порядок подання позову до господарського суду визначений розділом VIII Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, приписами ч.1 ст. 56 та п.2 ч.1 ст. 57 даного нормативного акту, на заявника покладено обовязок надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення та долучити до позовної заяви докази на підтвердження такого відправлення.

Правилами надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 встановлено, що підтвердженням прийняття для пересилання поштового відправлення є розрахунковий документ, що підтверджує надання такої послуги (розрахункова квитанція тощо). Також надається опис вкладення, який заповнюється відправником у двох примірниках, із зазначенням адреси одержувача, кількості предметів, вартості кожного з цих предметів. Працівник об'єкта поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису видається відправникові, другий вкладається до поштового відправлення (п. 61 Правил).

Із наведених норм вбачається, що належним доказом направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачеві у справі є бланк опису вкладення, завірений відповідним відділенням зв'язку, разом з фіcкальним чеком/квитанцією про відправлення.

Однак, як вбачається із позовних матеріалів, на підтвердження надіслання відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів долучено тільки фіскальний чек 29.08.2016 р. про відправлення рекомендованої кореспонденції ОСОБА_1 с. Ковалівка, в той час коли позивач у своїй позовній заяві зазначає відповідачем ТОВ "Любава-Агро".

Зазначений вище фіскальний чек без опису вкладення не може слугувати належним доказом надіслання відповідачеві ТОВ "Любава-Агро" позовної заяви з додатками.

Недодержання вимог ст.ст. 54, 56 та п. п. 2, 3 ч.1 ст. 57 ГПК України щодо форми, змісту, додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК (п. 3.5. Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Також, п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, неподання яких в силу п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України, є підставою для повернення позовної заяви без розгляду.

Правові засади справляння судового збору, об'єкти, розміри ставок судового збору та порядок його сплати регулюється Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011р. № 3674-VI (із змінами та доповненнями станом на 03.09.2015р.).

Відповідно до ст. 4 названого Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, ч. 2 ст. 4 вказаного Закону встановлено ставки судового збору для позовів майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати та позовів немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" розмір мінімальної заробітної плати на 01 січня 2016 року складає 1378,00 грн.

Відповідно до ст. 58 ГПК України, в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог.

Як вбачається з позовних матеріалів, позивач просить суд розірвати договір про спільну діяльність від 02.01.2008р., укладений між ТОВ "Любава-Агро" і фермерським господарством "Маслянка" та стягнути з ТОВ "Любава-Агро" на користь фермерського господарства "Маслянка" заборгованість у сумі 92 400 грн як вартість 28 тонн продовольчого зерна пшениці та заподіяну моральну шкоду в сумі 8 600 грн, а отже, обєднано в одній позовній заяві вимоги як майнового, так і немайнового характеру.

Згідно ч.1 п.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір", п.2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у випадку об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру, судовий збір підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Таким чином, при зверненні до господарського суду з даним позовом підлягає до сплати судовий збір в розмірі 1378,00 грн за немайнову вимогу та 1500,00 грн за майнову вимогу.

Однак, позивачем долучено квитанцію від 29.08.2016 р. про сплату судового збору в сумі 1500,00 грн, що в силу ст.ст. 33-34 ГПК України не може бути належним доказом сплати судового збору в установленому законом порядку та розмірі, а відповідно до п.4 ч.1 ст.63 ГПК України, є підставою для повернення позовної заяви із доданими матеріалами без розгляду.

Також, суд звертає увагу позивача на те, що згідно ч. ч. 2, 3 ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії (п. 5.27. Наказ Державний стандарт, Державний комітет з питань технічного регулювання та споживчої політики, від 07.04.2003, № 55 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003").

З огляду на подані документи (копії) в якості додатків до позовної заяви, суд зазначає про те, що останні не є поданими в належним чином засвідчених копіях.

Крім вище наведеного, суд звертає увагу, що у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов, за відсутності яких суддя на підставі п. 3 ст. 63 ГПК України, повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Так, позивач у тексті позовної заяви вказує на те, що в результаті невиконання стороною договору (відповідачем) своїх договірних зобов'язань позивачу завдано матеріальної шкоди, заподіяно збитків у вигляді неотриманої продукції та моральної шкоди, яка полягала в тому, що в результаті систематичного неотримання належної йому частки врожаю, погіршився його фінансово-господарський стан, принизило ділову репутацію внаслідок порушення його прав.

Однак, позивачем не долучено доказів, які б підтверджували викладені в позовній заяві обставини, не надано обґрунтованого розрахунку заподіяних збитків та моральної шкоди, як це передбачено п. 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України.

Також, суд звертає увагу, що згідно п. п 1, 2, ч. 2 ст. 54 ГПК України, позовна заява підписується повноважною посадовою особою позивача, та повинна містити найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або індивідуальні ідентифікаційні номери за їх наявності (для фізичних осіб - платників податків).

Втім, позивачем не зазначено ідентифікаційні коди у позовній заяві відносно себе та відповідача, не підтверджено статусу юридичних осіб станом на звернення до господарського суду.

З огляду на вищенаведене, відповідно до п. п. 2, 3, 4, 6 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву від 29.08.2016 р. (вх. №588 від 29.08.2016р.) і додані до неї документи заявнику.

Враховуючи вищенаведене, керуючись п.п.2,3, 4, 6 ст. 63, ст. ст. 86, 87 ГПК України, суддя

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву від 29.08.2016 р. (вх. № 588 від 29.08.2016р.) фермерського господарства "Маслянка", с. Ковалівка, Монастириський район, Тернопільська область, до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Любава-Агро", вул. Зарічна, 400, с. Ковалівка, Монастириський район, Тернопільська область, про розірвання договору про спільну діяльність від 02.01.2008р., укладеного між ТОВ "Любава-Агро" і фермерським господарством "Маслянка"; стягнення з ТОВ "Любава-Агро" на користь фермерського господарства "Маслянка" заборгованості у сумі 92 400 грн як вартість 28 тонн продовольчого зерна пшениці та заподіяну моральну шкоду в сумі 8 600 грн, повернути фермерському господарству "Маслянка", с. Ковалівка, Монастириський район, Тернопільська область - без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Суддя Н.В. Охотницька