ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2016 р.Справа № 922/2386/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Інте Т.В.

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом АК "Харківобленерго", м. Харків
до КП "Міськелектротранссервіс", м. Харків
про спонукання до виконання умов договору
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, дов. № 01-16юр/7803 від 15.09.15 р.;

відповідача - ОСОБА_2, дов. № 2 від 04.01.16 р.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерна компанія "Харківобленерго", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просить зобов'язати відповідача - Комунальне підприємство "Міськелектротранссервіс" виконувати умови договору про постачання електричної енергії від 19.03.2012 № 37 належним чином, а саме: шляхом обмеження власного споживання електричної енергії згідно з п. 2.1 договору та п. 10.2 пп. 3 Правил, ст. 26 Закону України "Про електроенергетику".

01.08.16 р. відповідач надав письмовий відзив, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував та зазначив, що відключення об'єктів Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс" порушить права та інтереси усіх споживачів послуг по перевезенню міським електричним транспортом м. Харкова. Крім того, відповідач зауважив, що він в добровільному порядку обмежує споживання електроенергії, що спростовує наявність спору між сторонами.

29.08.16 р. позивач надав письмові пояснення, в яких зазначив, що повідомленням про припинення подачі електроенергії від 11.08.2016 № 363 відповідача попереджено про дату і час припинення постачання електроенергії. Зазначене повідомлення отримано представником відповідача. Але, 17.08.2016 року представники АК "Харківобленерго" не змогли здійснити свої обов'язки як постачальника електричної енергії, в зв'язку з тим, що не були допущені до приладів обліку відповідача, про що були складені Акти недопуску персоналу АК "Харківобленерго" до електроустановки споживача" від 17.08.2016 № 33, № 37. Крім того, позивач зауважив про відсутність встановленої екологічної броні електропостачання для КП "Міськелектротранссервіс".

Представник позивача в судовому засіданні 29.08.16 р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 29.08.16 р. підтримав свій письмовий відзив, проти задоволення позовних вимог заперечував, через канцелярію суду надав додаткові документи, які були досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

19.03.2013 р. між АК "Харківобленерго" (позивач, постачальник) та КП "Міськелектротранссервіс" (споживач, відповідач) було укладено договір про постачання електричної енергії №37 (далі - договір, а.с. 9), відповідно до умов якого, постачальник зобовязався продати електричну енергію споживачеві для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю, зазначеною у додатку №3.1 "Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію" до цього договору, а споживач зобовязався оплачувати постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами договору та Додатками до нього, що є його невід'ємними частинами.

Під час виконання умов договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України, Правилами користування електричною енергією (далі - "Правила ПКЕЕ"), Правилами улаштування електроустановок та іншими нормативними документами (п. 2.1 договору).

Згідно з п.2.2.2 договору, постачальник зобов'язується постачати електричну енергію в відповідності з умовами договору.

Відповідно до п.п. 2.3.3, 2.3.4 договору, споживач зобов'язується своєчасно проводити оплату за спожиту електричну енергію та виконувати інші умови визначені договором.

Судом встановлено, що позивач належним чином виконує зобов'язання, відповідно умов договору про постачання електричної енергії №37 від 19.03.2013 р.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, та не заперечується відповідачем, що станом на 01.07.2016 року споживач має заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 32868396,48 грн., в тому числі ПДВ.

В зв'язку з тим, що в порушення умов п.2.3.3. договору, відповідач не здійснив оплату, керуючись п.3.1.2., 6.1.3. договору та п.7.5. п.п. 3 ПКЕЕ, повідомленням про припинення подачі електроенергії від 11.08.2016 № 363 відповідача попереджено про дату і час припинення постачання електроенергії.

17.08.2016 року представники АК "Харківобленерго" не змогли здійснити свої обов'язки як постачальника електричної енергії, в зв'язку з тим, що не були допущені до приладів обліку відповідача, про що були складені акти недопуску персоналу АК "Харківобленерго" до електроустановки споживача" від 17.08.2016 № 33, № 37.

Положеннями п.п. 3 п. 10.2 Правил ПКЕЕ визначено, що за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію споживач електричної енергії зобовязаний обмежити власне електроспоживання до рівня екологічної броні або повністю його припинити у разі відсутності такої.

Правила ПКЕЕ екологічну броню електропостачання споживача визначають як мінімальний рівень споживання електричної енергії споживачем (крім населення), який забезпечує передумови для запобігання виникненню надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до пункту 1.1.8 Інструкції про порядок складання акта екологічної, аварійної та технологічної броні електропостачання споживача, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 19.01.2004 № 26, екологічна броня електропостачання встановлюється для споживачів, об'єкти яких згідно з установленим порядком включені до Переліку споживачів та їх обладнання, для якого має бути встановлена екологічна броня електропостачання в адміністративно-територіальній одиниці (далі - Перелік).

Судом встановлено, що зазначеним Переліком, затвердженим та погодженим у відповідності до вимог Порядку складання переліку споживачів та їх обладнання, для якого має бути встановлена екологічна броня електропостачання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2003 № 2052 (у редакції постанови КМ від 29.05.2013 № 380), встановлення екологічної броні електропостачання для споживача КП "Міськелектротранссервіс" не передбачено.

На підставі положень п.2.1 договору та п.п. 3 п. 10.2 Правил ПКЕЕ, враховуючи відсутність встановленої екологічної броні електропостачання для КП "Міськелектротранссервіс", позивач звернувся до господарського суду з позовом про спонукання КП Міськелектротранссервіс виконати умови договору шляхом припинення власного споживання електричної енергії.

Крім того, позивач посилається на ст. 26 Закону України "Про електроенергетику", в якому зазначено, що за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію споживач зобов'язаний обмежити власне електропостачання до рівня екологічної броні або повністю його припинити в разі відсутності такої.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Статтею 26 Закону України "Про електроенергетику" передбачено обов'язок споживача обмежити власне електроспоживання, за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію, до рівня екологічної броні або повністю його припинити в разі відсутності такої та забезпечити безперешкодний доступ відповідальних представників енергопостачальника, підприємства, що здійснює передачу електричної енергії, до власних електричних установок для контролю за рівнем споживання електричної енергії, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого порядку. В разі перешкоди у доступі зазначених представників до електричних установок споживача посадові особи такого споживача несуть відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до положень статті 24 Закону України "Про електроенергетику", енергопостачальники мають право за умови неповної оплати споживачем спожитої електричної енергії обмежити його електроспоживання до рівня екологічної броні електропостачання або за відсутності такої повністю припинити електропостачання споживачу.

Порядок обмеження електроспоживання споживачеві до рівня екологічної броні або повного припинення їм електропостачання встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 2 Порядку обмеження електропостачання споживачів до рівня екологічної броні електропостачання або повного припинення їм електропостачання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 січня 2004 року №93 енергопостачальники, електропередавальні організації або Держенергонагляд не пізніше ніж за 3 робочі дні до дати обмеження або припинення електропостачання відповідно до своїх функціональних обов'язків надсилають споживачам письмове попередження, в якому зазначаються підстава, дата і час, з якого буде запроваджено обмеження або припинення електропостачання.

Відповідно до пункту 3 Порядку обмеження електропостачання споживачів до рівня екологічної броні електропостачання або повного припинення їм електропостачання, споживачі після отримання попередження про обмеження або припинення електропостачання повинні вжити заходів до усунення причин, що викликали необхідність застосування щодо них таких дій. У разі неможливості усунення зазначених причин споживачі зобов'язані після безпечного завершення технологічного процесу виробництва (з використанням технологічної броні електропостачання) здійснити з власних електроустановок обмеження електроспоживання до рівня екологічної броні електропостачання або за відсутності такої повністю його припинити.

Враховуючи викладене, енергопостачальники мають право, за умови неповної оплати споживачем спожитої електричної енергії, припинити електропостачання боржнику.

Таким чином, як випливає із приписів зазначеної правової норми, у випадку порушення споживачем права енергопостачальника щодо розрахунку за поставлену електроенергію енергопостачальник має право здійснити свій захист шляхом припинення електропостачання.

Як вже було зазначено, враховуючи відсутність встановленої екологічної броні електропостачання для КП "Міськелектротранссервіс", позивач звернувся до господарського суду з позовом про спонукання КП Міськелектротранссервіс виконати умови договору шляхом припинення власного споживання електричної енергії.

Згідно з ч. 2 статті 20 Господарського кодексу України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема, присудження до виконання обов'язку в натурі.

Присудження до виконання обов'язку в натурі є шляхом захисту господарського права, який полягає у примусовому зобов'язанні вчинити дію або утриматися від дії, незалежно від застосування інших заходів впливу. У судовій практиці зазначений шлях захисту реалізується через позови про присудження, рішення за яким можуть виконуватися у примусовому порядку. Виконання такого судового рішення покладається на Державну виконавчу службу у порядку, який передбачено Законом України "Про виконавче провадження".

Проте, як вже було зазначено, спеціальним актом законодавства, а саме Законом України "Про електроенергетику" встановлено право енергопостачальника самостійно припинити електропостачання, що і є встановленим законом шляхом захисту права енергопостачальника від неправомірних дій боржника.

До аналогічного висновку прийшла колегія судів Вищого господарського суду України під час розгляду справи №922/426/16 (постанова від 17.08.16 р.) з аналогічними позовними вимогами.

Крім того, суд враховує, що відповідач - КП "Міськелектротранссервіс" є єдиним підприємством, яке засноване на власності територіальної громади м. Харкова та забезпечує електропостачання міського електротранспорту (трамваї, тролейбуси), тим самим надає можливість здійснювати послуги по перевезенню пасажирів в місті Харкові, з яких 100% становить населення.

Закон України "Про міський електричний транспорт" є спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає відносини, пов'язані з діяльністю у сфері міського електричного транспорту загального користування, в яких беруть участь замовники транспортних послуг, перевізники та пасажири.

У відповідності до преамбули Закон України "Про міський електричний транспорт", метою цього закону є визначення правових, організаційних та соціально-економічних засад функціонування міського електричного транспорту загального користування на ринку транспортних послуг і створення сприятливих умов для його розвитку, задоволення потреб громадян у доступних, якісних і безпечних перевезеннях.

Водночас стаття 7 Закону України "Про міський електричний транспорт" визначає, серед інших, такі суттєві принципи державної політики у сфері міського електричного транспорту, як: доступності транспортних послуг для усіх верств населення; пріоритетності розвитку міського електричного транспорту у містах з підвищеним рівнем забруднення довкілля та курортних регіонах; створення сприятливих умов для виробництва вітчизняного рухомого складу та його удосконалення.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про міський електричний транспорт", транспортні послуги надаються з додержанням, зокрема, вимоги постійності (надійності) перевезень на маршрутах (лініях), що передбачає запобігання незапланованим перервам руху та відновлення перевезень у разі їх виникнення. Враховуючи те, що дана стаття є системоутворюючою нормою - принципом, що користується найвищим авторитетом, її положення підлягають обов'язковому застосуванню. Тому право припинення постачання електроенергії, яке надано електропостачальній організації діючим законодавством при наявності певних обставин, може бути реалізовано виключно за умов забезпечення гарантованого захисту прав та інтересів споживачів транспортних послуг. Зазначені положення узгоджуються з приписами частини 4 статті 13 Конституції України, відповідно до якої держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України "Про міський електричний транспорт", забороняється відключення об'єктів міського електричного транспорту від електропостачання під час пасажирських перевезень, за винятком усунення наслідків аварій у системах електропостачання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що Комунальне підприємство "Міськелектротранссервіс" є підприємством, яке забезпечує надійне енергопостачання наземного електричного транспорту та безпеки дорожнього руху, відключення його об'єктів від електропостачання порушить права та інтереси усіх споживачів послуг по перевезенню міським електричним транспортом міста Харкова, при цьому, найбідніші та забезпечені пільгами (які гарантовані державою) верстви населення будуть позбавлені можливості пересування містом.

Крім того, відповідач надав довідку, яка підтверджує обмеження КП "Міськелектротранссервіс" власного електроспоживання в червні 2016 року на 40% порівняно з січнем 2016 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В звязку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до чинного господарського процесуального законодавства, сплачені судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 01.09.2016 р.

Суддя ОСОБА_3