ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

30 серпня 2016 р. Справа № 302/9-334

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства "Вінницяобленерго" № 14-5137 від 13.07.2016 року на дії державного виконавця у справі

за позовом: державного підприємства "Енергоринок" (вул. С. Петлюри, 27, м. Київ, 01032)

до: відкритого акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Вінницяобленерго" (21100, вул. Першого травня, 2, м. Вінниця)

про стягнення 124429858,65 грн.

при секретарі судового засідання Вознюк К.В.

за участю представників сторін:

позивача (стягувача): не з'явився;

відповідача (скаржника, боржника): ОСОБА_1 за довіреністю № 1-14-5166 від 01.04.2016 року;

відділу примусового виконання рішень УДВС у Вінницькій області: не з'явився.

В С Т А Н О В И В :

13.07.2016 року до канцелярії суду надійшла скарга Публічного акціонерного товариства "Вінницяобленерго" № 14-5137 від 13.07.2016 року на дії державного виконавця щодо винесення постанови про арешт грошових коштів.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2016 року дану скаргу передано на розгляд судді Матвійчуку В.В..

Ухвалою суду від 15.07.2016 року скаргу призначено до розгляду на 30.08.2016 року.

На визначену судом дату з'явився представник відповідача (скаржника, боржника). Представники позивача та відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області правом участі в судовому засідання не скористались. Про розгляд скарги останні повідомлялися належним чином - ухвалою від 15.07.2016 року, яка надсилалась рекомендованим листом. Факт отримання ухвали підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення та витягом з Журналу обліку врученої кореспонденції.

З огляду на приписи ч.2 ст.1212 ГПК України, яка вказує, що неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги, суд дійшов висновку про розгляд скарги за відсутності представника позивача (стягувача) та відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області .

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника скаржника, судом встановлено наступне.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 17.11.2000 року у справі № 302/9-334 позовні вимоги Державного підприємства Енергоринок задоволено частково та стягнуто з Відкритого акціонерного товариства Акціонерна компанія Вінницяобленерго 124429858,05 грн. основного боргу, на виконання якого судом видано відповідний наказ.

27.02.2004 року старшим державним виконавцем міського ВДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_2 винесено постанову ДВ 31-2-3439 про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду № 302/9-334. Запропоновано ВАТ "АК "Вінницяобленерго" добровільно виконати наказ суду. З метою забезпечення виконання рішення накладено арешт на майно вартістю 180 000 000,00 грн..

01.06.2005 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Вінницького обласного управління юстиції ОСОБА_3 винесено постанову про арешт грошових коштів, належних ВАТ "АК "Вінницяобленерго", які знаходяться на всіх рахунках в ВФКБ "ПРиватбанк".

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 19.07.2013 року у справі № 302/9-334 розстрочено виконання рішення суду від 17.11.2000 року у даній справі на період з липня 2013 року по жовтень 2019 року.

24.06.2016 року ПАТ "Вінницяобленерго" звернулося до відділу примусового виконання рішень УДВС у Вінницькій області із заявою за № 14-4680, в якій просило скасувати постанову від 01.06.2005 року про арешт рахунків в ВФКБ "Приватбанк".

Відділ примусового виконання рішень УДВС у Вінницькій області в листі від 04.07.2016 року № 5253/02.2-27/8 повідомило про відсутність правових підстав щодо зняття арешту з майна боржника.

Не погоджуючись з рішенням відділу примусового виконання рішень УДВС у Вінницькій області ПАТ "Вінницяобленерго" звернулось до суду зі скаргою № 14-5137 від 13.07.2016 року, в якій просить визнати незаконними дії начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 про відмову зняття арешту з коштів боржника належних ПАТ "Вінницяобленерго" з усіх рахунків з ВФКБ "Приватбанку" та зобов'язати начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області зняти арешт з коштів боржника належних ПАТ "Вінницяобленерго" з усіх рахунків з ВФКБ "Приватбанку".

Обґрунтовуючи вказану скаргу скаржник зазначає, що він є суб'єктом природних монополій, який не може припинити свою діяльність з постачання електричної енергії споживачам Вінницької області. З цих підстав ухвалою суду від 19.07.2016 року розстрочено виконання судового рішення у справі № 302/9-334. Відповідно до затвердженого графіку скаржник виконує свої зобов'язання по сплаті стягувачеві заборгованості своєчасно та в повному обсязі. Відтак, прострочена заборгованість відсутня, що підлягає стягненню у виконавчому провадженні. Однак, на звернення про скасування постанови про арешт грошових коштів, які необхідні скаржнику для забезпечення життєво важливих суспільних інтересів, Відділ примусового виконання рішень УДВС у Вінницькій області відмовив, чим порушив вимоги чинного законодавства та законні інтереси скаржника.

За результатами встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Стаття 115 ГПК України передбачає, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом.

Відповідно до статті 116 ГПК виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно п.п.5, 6 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент винесення оспорюваної постанови про накладення арешту) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей тощо.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Положеннями ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" визначено підстави та порядок зняття арешту з майна.

Відповідно до п. 3.11 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2015 року зупинення виконавчого провадження, відкладення провадження виконавчих дій, відстрочка або розстрочка виконання рішення не є підставою для скасування раніше вжитих заходів до примусового виконання рішення.

Доводи представника скаржника на протиправну бездіяльність Відділу примусового виконання рішень УДВС у Вінницькій області в межах виконавчого провадження по виконанню наказу у справі № 302/9-334 щодо не зняття арешту з коштів боржника є неправомірними, оскільки, виходячи із системного аналізу вищезазначених норм чинного законодавства, розстрочка виконання рішення суду не є підставою для скасування арешту.

Як наголошується в п.9.13 Постанові Пленуму Вищого господарського суду від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи вищевикладене, в його сукупності, суд не вбачає правових підстав для задоволення скарги № 14-5137 від 13.07.2016 року ПАТ "Вінницяобленерго" про визнання незаконними дій начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 про відмову зняття арешту з коштів боржника належних ПАТ "Вінницяобленерго" з усіх рахунків з ВФКБ "Приватбанку" та зобов'язання зобов'язання начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області зняти арешт з коштів боржника належних ПАТ "Вінницяобленерго" з усіх рахунків з ВФКБ "Приватбанку".

З огляду на вищенаведене, керуючись ст. ст. 86, 115, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити в задоволенні скарги № 14-5137 від 13.07.2016 року ПАТ "Вінницяобленерго" .

2. Копію ухвали надіслати позивачу та Відділу примусового виконання рішень УДВС у Вінницькій області рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук.3 прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (01032, м. Київ, вул. С.Петлюри, 27)

3 -Відділу примусового виконання рішень УДВС у Вінницькій області (21036, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7)