КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"02" вересня 2016 р. Справа №925/753/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства «Техагропоставка» на рішення Господарського суду Черкаської області від 25.07.2016 (суддя Чевгуз О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТПРАЙМ"

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Червоний землероб" Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України"

Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОІНВЕСТПРАЙМ"

про визнання договору недійсним,

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОІНВЕСТПРАЙМ"

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Червоний землероб" Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України

Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТПРАЙМ"

про визнання права власності на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 25.07.2016 в задоволенні первісного позову відмовлено повністю. Зустрічний позов задоволений повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ПП «Техагропоставка» звернулось и до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 25.07.2016 повністю та прийняти нове, яким первісний позов задовольнити повністю, а у задоволені зустрічного позову відмовити.

Крім того, в апеляційній скарзі ПП «Техагропоставка» заявила клопотання про відстрочення сплати судового збору за подачу апеляційної скарги, мотивуючи тим, що на рахунках підприємства відстуні кошти у розмірі, необхідному для сплати судового збору у визначеному законом розмірі.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку, що вона не може бути прийнята до розгляду Київським апеляційним господарським судом, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із п. 3 ст. 94 ГПК України до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Згідно із ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI, в редакції Закону № 484, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі; ставки судового збору встановлюються, зокрема, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати; за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати; за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду, ставка судового збору встановлюється у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 складає 1378 грн.

Як вбачається з апеляційної скарги, позивач оскаржує рішення місцевого господарського суду, предмет позову якого є вимога майнового характеру (визнання права власності на майно, зустрічний позов) та вимога немайнового характеру (визнання договору недійсним, первісний позов).

В апеляційній скарзі позивач просить суд скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким первісний позов задовольнити, а в задоволені зустрічного позову відмовити.

Згідно із п. 2.15 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» законом передбачено сплату судового збору з апеляційної та касаційної скарг на рішення суду, виходячи з розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви незалежно від того, чи оскаржується все рішення суду в цілому чи його частина.

Крім того, відповідно до п. 2.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з пунктом 3 статті 6 Закону підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Згідно із п. 2.15 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у разі, коли в апеляційному або в касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, то якщо скаржник не згоден з таким рішенням у частині розгляду вимог за обома визначеними позовами, судовий збір має сплачуватися ним так само із урахуванням результатів як первісного, так і зустрічного позовів.

З урахуванням зазначених приписів нормативно-правових актів України, апелянт при зверненні до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення суду мав сплатити судовий збір в розмірі 59485,65 грн. (1378 *110%+ 52699,85*110%).

Проте, до апеляційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у загальному розмірі 59485,65 грн., натомість подане клопотання про відстрочення сплати збору.

Звертаючись з таким клопотанням апелянт мотивує його тим, що на даний час на рахунках підприємства відсутні кошти у необхідному розмірі для сплати визначеної суми боргу.

Проте колегія суддів не приймає такі доводи, як належні та достатні для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору, зважаючи на наступне.

Частина 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Необхідно зазначити, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін; клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом; особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановлених порядку і розмірі (п. 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Пунктом 3 Інформаційного листа Вищого Господарського Суду України N 01-06/2093/15 від 12.11.2015 визначено, за змістом положень ст. 8 Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом.

Відповідно частини 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На обгрунтування свого клопотання, апелянтом до скарги долучена бухгалтерська довідка за підписом директора підприємства, про наявність на рахунку останнього у банку АТ «Укрексімбанк» лише 263 грн., та аркуш паперу формату А4 із заголовком «виписка» на якій проставлена печатка підприємства та підпис невідомої особи.

Дані документи не приймаються до уваги судом, оскільки вони не є належними та допустимими доказами в розумінні ст. 33 ГПК України.

Крім того, апелянтом не надано жодного доказу відсутності на рахунках апелянта коштів в розмірі, потрібному для сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, не надано доказів, підтверджуючих обставини, викладені в заяві, а також не надано доказів того, що після винесення постанови по даній справі, за результатами розгляду апеляційної скарги, у апелянта з`явиться можливість для сплати вказаного судового збору.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Таким чином, апеляційна скарга Приватного підприємства «Техагропоставка» Київським апеляційним господарським судом до апеляційного провадження не приймається і повертається з доданими до неї документами скаржнику без розгляду, оскільки не надано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги по справі № 925/753/16.

При цьому, згідно ч. 4 ст. 97 ГПК України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2 і 3 частини першої цієї статті, апеляційна скарга може бути подана повторно.

Керуючись ст.ст. 86, п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У клопотанні про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги Приватному підприємству «Техагропоставка» відмовити.

Не приймати до розгляду апеляційну скаргу Приватного підприємства «Техагропоставка» на рішення Господарського суду Черкаської області від 25.07.2016 у справі № 925/753/16 та повернути її заявникові.

Матеріали справи № 925/753/16 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов