ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2016 р. Справа № 921/230/16-г/7

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Данко Л.С.

розглянув апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" від 09.06.2016р., №804/о

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 31.05.2016 р.

у справі № 921/230/16-г/7

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до відповідача Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго", м.Тернопіль

про стягнення 703 414,88 грн.,

представники сторін:

- від позивача - Конопліцький І.В.;

- від відповідача - Крамар І.І.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 02.07.2016р. у даній справі розгляд апеляційної скарги призначено до розгляду у складі колегії суддів: Орищин Г.В. - головуючий суддя, судді Галушко Н.А., Кузя В.Л.

У зв'язку із перебуванням у відпустці судді Кузя В.Л. розпорядженням керівника апарату Львівського апеляційного господарського суду від 25.08.2016р. №530 на підставі ст.2-1 ГПК України, п.2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.2.7.3 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Львівському апеляційному господарському суді, призначено проведення автоматизованої заміни складу колегії суддів у справі №914/2102/15, якою визначено новий склад колегії суддів: Орищин Г.В. - головуючий суддя, судді Галушко Н.А., Данко Л.С.

Права та обов'язки сторін, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України сторонам роз'яснено. Заяв про відвід складу суду не поступало.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 31.05.2016 р. у справі №921/230/16-г/7 (суддя Стадник М.С.) задоволено позов Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії (надалі - ПАТ НАК) "Нафтогаз України", стягнуто з Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради (надалі - КП) "Тернопільтеплокомуненерго" на користь позивача 221720,65 грн. пені, 32700,79 грн. 3% проценти річних, 448993,44 грн. інфляційних нарахувань та 10551,22 грн. судового збору.

Оскаржуваним рішенням встановлено, що за період з січня 2014р. по грудень 2014р. відповідачу правомірно нараховано 221720,65 грн. пені, у зв'язку із неналежним виконанням ним договору №1912/14-БО-30 купівлі-продажу природного газу від 20.12.2013р., яка підлягає стягненню, як обґрунтовано заявлена та підтверджена матеріалами справи; нараховані 32700,79 грн. 3% проценти річних за період січня 2014р. по грудень 2014р. та 448993,44 грн. збитків від інфляції за період з січня 2014р. по грудень 2014р. підлягають до задоволення з цих же підстав.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення пені, суд першої інстанції відхилив його у зв'язку з тим, що допущені ним порушення строків оплати послуг не були наслідком неплатоспроможності підприємства. Такий висновок суду ґрунтується на тому, що відповідач не надав жодного документального підтвердження причин невиконання грошового зобов`язання, а надані договори про реструктуризацію боргу та договори про закупівлю послуг не доводять неплатоспроможності та збитковості підприємства.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, КП "Тернопільтеплокомуненерго" оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі скаржник зазначив, що місцевим господарським судом при вирішенні спору неповно з'ясовано обставини справи, зокрема, те, що погашення заборгованості по договору купівлі продажу природного газу здійснювалось в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014р. №217; розрахунки за газ залежали безпосередньо від розрахунків споживачів з відповідачем за теплову енергію, які проводились невчасно.

Позивач вимог ухвал суду від 02.07.2016р. не виконав та не подав відзиву на апеляційну скаргу.

Оскільки в матеріалах справи міститься достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, зважаючи на присутність представника позивача та його можливість надати в судовому засіданні пояснення по сутті апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу відповідно до ст.75 ГПК України.

З матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається наступне:

20.12.2013р. між ПАТ НАК "Нафтогаз України" (продавцем) та КП "Тернопільтеплокомуненерго" (покупцем) було укладено договір №1912/14-БО-30 купівлі-продажу природного газу (а.с. 24-29), відповідно до якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України НАК «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД , а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Додатковою угодою №1 від 31.01.2014р. (а.с. 30) сторони змінили предмет договору, встановивши, що газ використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями, а також змінили умови договору щодо ціни за 1000 куб. м. газу та банківських реквізитів продавця.

Додатковими угодами №2 від 23.04.2014р. (а.с. 31), № 3 від 19.05.2014р. (а.с. 32), №4 від 13.06.2014р. (а.с. 33), №5 від 11.09.2014р. (а.с. 34), №6 від 21.11.2014р. (а.с. 35), №7 від 04.12.2014р. (а.с. 36) сторони вносили зміни до п.5.2 договору щодо ціни за 1000 куб.м., яка встановлювалась з 01.04.2014р, 01.05.2014р., 01.06.2014р., 01.09.2014р., 01.11.2014р. та з 01.12.2014р. відповідно.

Згідно пунктів 3.3, 3.4 договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його ціна та вартість. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

На виконання умов договору, продавець за період з січня 2014 року по грудень 2014 року поставив покупцю природний газ в кількості 3050,316 тис. куб. м на загальну суму 14321415,11 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, підписаними обома сторонами (а.с. 37-50), а саме: від 31.01.2014р., від 31.01.2014р., від 28.02.2014р., від 28.02.2014р., від 31.03.2014р., від 31.03.2014р., від 30.04.2014р., від 30.04.2014р., від 31.10.2014р., від 31.10.2014р., від 30.11.2014р., від 30.11.2014р., від 31.12.2014р., від 31.12.2014р.

Оплата за поставлений природний газ була здійснена відповідачем у повному обсязі, проте з пропуском встановленого договором терміну, що підтверджується відомостями позивача про операції з відповідачем (а.с. 52-54) та актом звірки розрахунків (а.с. 126-129), підписаного сторонами без заперечень.

У зв'язку з неналежним виконанням договірних зобов'язань з боку КП "Тернопільтеплокомуненерго" (несвоєчасна оплата за поставлений природній газ), позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 221720,65 грн. пені, 32700,79 грн. 3% проценти річних, 448993,44 грн. інфляційних нарахувань.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та, відповідно, скасування оскаржуваного рішення - відсутні, з огляду на наступне:

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 6.1. договору встановлено, що оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як зазначалось вище, відповідач своїх обов'язків за договором належним чином не виконував та здійснював оплату за поставлений газ із порушенням договірних строків. Факт несвоєчасного виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором №1912/14-БО-30 купівлі-продажу природного газу від 20.12.2013р. підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем. Розрахунок пені, 3% річних та інфляційних нарахувань по зобов'язаннях долучено позивачем до матеріалів справи (а.с. 17-23).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 7.2 договору визначено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1, він зобов'язується, крім суми заборгованості, сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу

Відповідно до ст.258 ЦК України та ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано та стягуються такі санкції протягом строку позовної давності в один рік, при цьому позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України.

Згідно статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування сум пені, 3% річних та інфляційних, враховуючи вищевказані норми законодавства, положення договору та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість стягнення з відповідача за період з січня 2014р. по грудень 2014р. 221720,65 грн. пені, 32700,79 грн. 3% річних та 448993,44 грн. збитків від інфляції.

При цьому, колегія суддів не бере до уваги доводів скаржника, які базуються на тому, що невчасність розрахунків із позивачем за поставлений природний газ зумовлена проблемними моментами при оплаті за отриману теплову енергію споживачами КП "Тернопільтеплокомуненерго" (а саме, автоматичним характером розрахунків, несвоєчасним укладанням договорів на державні закупівлі та несвоєчасністю виділення коштів з бюджету), оскільки статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Перевіривши рішення суду першої інстанції в частині відхилення клопотання відповідача про зменшення заявленої до стягнення пені, колегія суддів погоджується із вказаним висновком у зв'язку з документальною необґрунтованістю такого клопотання.

Відповідно до ст.ст. 33, 43 ГПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія, прийшла до висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення, як такого, що прийнято відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, слід покласти на скаржника.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Тернопільської області від 31.05.2016 р. у справі №921/230/16-г/7 залишити без змін, а апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути в Господарський суд Тернопільської області.

Головуючий суддя Орищин Г.В.

суддя Галушко Н.А.

суддя Данко Л.С.