РІШЕННЯ

16.08.2016Справа №910/13149/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Нечай О.Н., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/13149/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «А.О. «Мрія-Інвест», м. Сєвєродонецьк,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Український виробничо-будівельний альянс «Центр», м. Київ,

про стягнення 50 000 грн.,

за участю представників:

позивача - Забашта О.О. (довіреність від 07.07.2016 № б/н);

відповідача - Колібабчук К.О. (довіреність від 15.08.2016 № 2).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «А.О. «Мрія-Інвест» (далі - ТОВ «А.О. «Мрія-Інвест») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Український виробничо-будівельний альянс «Центр» (далі - ТОВ «Центр») безпідставно отриманих грошових коштів у сумі 50 000 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2016 порушено провадження у справі; призначено до розгляду у судовому засіданні на 16.08.2016; у порядку підготовки справи до судового розгляду витребувано у Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві та у Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області письмову інформацію щодо здійснення господарської операції ТОВ «А.О. «Мрія-Інвест» та ТОВ «Центр» за договором від 29.09.2015 № 29.09 про перерахування коштів позивачем на рахунок відповідача у сумі 50 000 грн.; чи вносилася інформація вказаними юридичними особами у податкову звітність щодо господарської операції за договором від 29.09.2015 № 29.09.

Станом на 16.08.2016 інформація з податкових органів, яка була витребувана ухвалою суду від 22.07.2016, до суду не надійшла.

16.08.2016 позивач подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів на виконання вимог ухвал суду.

16.08.2016 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що грошові кошти були отримані на підставі договору від 29.09.2015 № 29.09 як аванс.

Представник позивача у судовому засіданні 16.08.2016 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача надав пояснення по суті спору; проти задоволення позовних вимог заперечив повністю.

У судовому засіданні 16.08.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складався протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

26.01.2016 позивач перерахував на розрахунковий рахунок ТОВ «Центр» № 2225, грошові кошти у сумі 50 000 грн. на підставі платіжного доручення від 26.01.2016 № 2025 на суму 50 000 грн.

У вказаному платіжному дорученні містилося таке призначення платежу: «Аванс на виконання робіт по дог. № 29.09. від 29.09.2015р. у т.ч. ПДВ 20% - 8333.33 грн.».

Позивач вказує, що між ним та відповідачем відсутні будь-які правовідносини, зокрема, і за договором від 29.09.2015 № 29.09., а тому грошові кошти у сумі 50 000 грн. були перераховані помилково та отримані ТОВ «Центр» безпідставно.

29.09.2016 ТОВ «А.О.»Мрія-Інвест» надіслало ТОВ «Центр» претензію від 29.02.2016 № 02/1502-1, в якій вимагало повернути помилково перераховані грошові кошти.

Вказана претензія отримана відповідачем 15.03.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У свою чергу, ТОВ «Центр» вимогу позивача не виконало та грошові кошти не повернуло; доказів протилежного суду не подано.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що грошові кошти у сумі 50 000 грн. були отримані від позивача за наявності правової підстави, а саме договору від 29.09.2015 № 29.09.

В підтвердження укладення правочину ТОВ «Центр» подало суду примірник договору від 29.09.2015 № 29.09, який не підписаний, ані позивачем, ні відповідачем, та роздруківку електронного листа від 22.01.2016, в якому ОСОБА_3 повідомляв ОСОБА_4 про надсилання договору з правками та просив повідомити думку.

Відповідач вказує, що грошові кошти у сумі 50 000 грн. були перераховані як аванс за договором від 29.09.2015 № 29.09, проте зі змісту вказаного правочину вбачається, що оплата авансу не передбачена. Так, відповідно до пункту 3.2 договору від 29.09.2015 № 29.09 має бути перераховано 100 % вартості робіт, тобто 150 000 грн.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із частиною першою статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до частини першої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Частиною першою статті 181 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Таким чином, поданий відповідачем примірник договору від 29.09.2015 № 29.09, який взагалі не підписано, не є доказом укладення правочину у розумінні ГК України та ЦК України.

Що ж до роздруківки електронного листа, то вказаний лист не є ані офертою, ні акцептом та не свідчить про досягнення згоди щодо всіх істотних умов.

Також, слід зазначити, що електронне листування здійснювалося не керівниками сторін, а особами повноваження яких на узгодження істотних умов правочину документально не підтверджено.

Отже, суду не було подано жодного документального підтвердження наявності правовідносин між сторонами, які б виникли із договору від 29.09.2015 № 29.09.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до пункту 6 Указу Президента України від 16.03.1995 № 227 «Про заходи щодо нормалізації платіжної дисципліни в народному господарстві України» підприємства, незалежно від форми власності, мають повертати в 5-денний термін помилково зараховані кошти.

Згідно із пунктом 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 (далі - Інструкція) неналежний отримувач - це особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі; неналежний платник - особа, з рахунку якої помилково або неправомірно переказана сума коштів.

Пунктом 2.35 Інструкції передбачено, що кошти, які помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку.

Разом з тим, відповідач вимоги чинного законодавства України не виконав та безпідставно отримані грошові у сумі 50 000 грн. позивачу не повернув.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Український виробничо-будівельний альянс «Центр» (02140, м. Київ, вул. Вишняківська, 13, офіс 1; ідентифікаційний код: 34280208) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «А.О. «Мрія-Інвест» (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, кв-л МЖК «МРІЯ», 2; ідентифікаційний код: 21774527): 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. помилкового перерахованих грошових коштів та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 22.08.2016.

Суддя І.Д. Курдельчук