РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2016Справа №910/6258/16
За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергія-Новий Розділ"

До Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

Про зобов'язання вчинити дії

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

від позивача не з'явився

від відповідача Іванкіна Ю.Б. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергія-Новий Розділ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України про зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 05.04.2016 за зазначеною вище позовною заявою порушено провадження у справі № 910/6258/16 та призначено розгляд справи на 27.04.2016.

26.04.2016 відділом діловодства суду від представника позивача отримано клопотання про відкладення розгляду справи.

26.04.є2016 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано відзив на позовну заяву.

В судове засідання 27.04.2016 представник позивача не з'явився.

В судове засідання 27.04.2016 представник відповідача з????явився, надав усні пояснення по суті справи.

Ухвалою від 27.04.2016 розгляд справи відкладено на 22.06.2016.

Ухвалою від 22.06.2016 розгляд справи відкладено на 13.07.2013.

13.07.2016 розгляд справи не відбувся.

Ухвалою суду від 18.07.2016 відкладено розгляд справи на 03.08.2016.

02.08.2016 відділом діловодства суду від представника позивача отримано клопотання про розгляд без участі представника позивача.

В судове засідання 03.08.2016 представник відповідача з'явився, надав суд додаткові документи та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні 03.08.2016 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судомо проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

9 березня 2016 року рішенням Господарського суду Львівської області було частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія - Новий Розділ» у справі № 914/3131/15 та стягнуто з останнього 265 430, 61 грн. (39 078, 05 грн. трьох процентів річних та 226 352, 56 грн. інфляційних втрат).

Як встановлено вказаним судовим рішенням, 29 вересня 2011 року між сторонами (Відповідачем / Продавець / та Позивачем / Покупець /) було укладено Договір купівлі-продажу природного газу № 29/09-11-ТЕ. Куплений природний газ використовувався виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями. Заявлені до стягнення штрафні та фінансові санкції були нараховані Відповідачем за період з З грудня 2013 року по 29 липня 2014 року (до моменту повного виконання грошових зобов'язань за Договором).

Позивач зазначив, що на момент порушення провадження у справі № 914/3131/15 (4 вересня 2015 року) Позивач у повному обсязі розрахувався за енергоносії, куплені у Відповідача за період з жовтня 2011 року по грудень 2012 року. Відповідна заборгованість була погашена ще 29 липня 2014 року. Станом на сьогодні у Позивача відсутня заборгованість за Договором купівлі-продажу природного газу від 29 вересня 2011 року № 29/09-11-ТЕ.

В зв'язку із чим , вважає, що за цих обставин задоволені до стягнення штрафні та фінансові санкції в сумі 265 430, 61 грн. підлягають списанню. Таким чином, на підставі частини тринадцятої статті 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» у Відповідача виник обов'язок списати Позивачеві нараховані йому штрафні та фінансові санкції.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог із підстав їх необґрунтованості.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ст. 530 ЦК України).

Закон України "Про засади функціонування ринку природного газу" від 08.07.2010, який втратив чинність з 01.10.2015 згідно із Законом України "Про ринок природного газу" від 09.04.2015, був чинним на момент існування спірних правовідносин та визначав правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку природного газу.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" від 14.05.2015, який набрав чинності 06.06.2015, статтю 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" було доповнено частиною 13 такого змісту:

"Заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості.

Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Виходячи із системного аналізу пункту 3 частини 3 розділу 1 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" предметом його регулювання є заборгованість (а відтак, і штрафні санкції нараховані на неї), що залишилась непогашеною на день набрання чинності цим законом - 06.06.2015, за природний газ, спожитий в період з 01.01.2014 до 31.12.2014; та заборгованість за природний газ, спожитий до 01.01.2014, яка була сплачена у період з 06.06.2015 до 06.09.2015.

В зв'язку із чим, реалізація зазначеного права на списання штрафних санкцій можлива у випадку не тільки існування у боржника непогашеної заборгованості на момент набрання чинності зазначеним законом (06.06.2015), а і її погашення протягом червня - вересня 2015 року.

Відповідно до Постанови Вищого господарського суду від 29.06.2016 у справі № 910/22523/15, колегія суддів зазначила, що суди попередніх інстанцій, встановивши, що на момент набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" - 06.06.2015, суми заборгованості по оплаті природного газу були повністю погашені, а відтак неможливості їх погашення у визначений законом період протягом червня - вересня 2015 року, дійшли помилкового висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позову, оскільки за наведених обставин дія Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" у редакції Закону України № 423-УІІІ від 14.05.2015 не розповсюджується на спірні правовідносини, а тому виводить сторін за межі можливості списання штрафних санкцій.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до приписів ст.. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 33, 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.08.2016

Суддя Прокопенко Л.В.