ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.08.16р. Справа № 904/4934/16

За позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", м. Дніпро

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Фінансист", м. Дніпро

відповідача-2: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Харків

про стягнення 23 164,27 грн.

Суддя Колісник І.І.

Представники:

від позивача: Задорожний С.О., довіреність № 131-К-Н-О від 16.01.2015 року, представник;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповдіача-2: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Фінансист" та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості у сумі 23 164,27 грн., з яких: 5 056,64 грн. - заборгованість за кредитом, 6 925,22 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 11 182,41 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача-2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем-2 порушені зобов'язання за договором № HA1VCQ банківського рахунку від 05.01.2007 року в частині неналежного виконання зобов'язань з повернення кредиту за регламентом надання мінімального бланкового овердрафтового кредиту на картковий рахунок до договору № HA1VCQ банківського рахунку від 05.01.2007 року (додаток № 7 від 27.03.2007 року), у зв'язку з чим у нього станом на 05.05.2016 року виникла заборгованість у сумі 23 164,27 грн., з яких: 5056,64 грн. - заборгованість за кредитом, 6925,22 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 11182,41 грн. - пеня.

Солідарне стягнення з відповідачів заборгованості позивач обгрунтовує укладеним із Товариством з обмеженою відповідальністю "Приват-Фінансист" договором поруки №70327HAFQO013 від 11.08.2015 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову з наведених у ньому підстав.

Про час та місце розгляду справи відповідачі повідомлялись належним чином відповідно до вимог статті 64 Господарського процесуального кодексу України за адресами, зазначеними у позові, що підтверджується наявними у справі поштовими рекомендованими повідомленнями.

Відповідно до підпункту 3.9.1 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідачі відзиву на позовну заяву та витребуваних судом документів не надали, у судове засідання не з'явились.

За таких обставин, а також приймаючи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно зі статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Розгляд справи призначався на 06.07.2016 року.

Ухвалою господарського суду від 06.07.2016 року за клопотанням представника позивача продовжено строк вирішення спору на 15 днів до 25.08.2016 року включно та призначено розгляд справи на 15.08.2016 року після чого розгляд справи відкладався на 25.08.2016 року.

У судовому засіданні 25.08.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

05.01.2007 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі - Клієнт, Відповідач) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (далі - Банк, Позивач) було укладено договір банківського рахунку №HA1VCQ (далі - Договір).

27.03.2007 року сторонами підписано Додаток № 7 "Регламент надання мінімального бланкового овердрафтового кредиту на картковий рахунок" до договору № HA1VCQ банківського рахунку від 05.01.2007 року (далі - Додаток № 7).

Відповідно до пункту 1.1 Додатку № 7 банк за наявності вільних грошових ресурсів зобов'язується здійснювати овердрафтове обслуговування клієнта, що полягає у проведенні платежів, здійснених довіреними особами клієнта з використанням корпоративних платіжних карток, понад залишок коштів на картковому рахунку клієнта № НОМЕР_2, відкритому в банку (далі - картрахунок), за рахунок кредитних коштів у межах ліміту, встановленого відповідно до пункту 1.3 цього додатку, шляхом дебетування картрахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

Ліміт згідно з цим Додатком до даного договору являє собою суму коштів, у межах якої банк зобов'язується здійснювати оплату платежів довірених осіб клієнта, проведених із використанням корпоративних платіжних карт, понад залишок коштів на його картковому рахунку. На момент підписання цього додатку до даного договору ліміт складає 5000,00 грн. Проведення платежів клієнта в порядку, встановленому цим додатком до даного договору, здійснюється банком у термін по 28.03.2008 року (пункт 1.3 Додатку № 7 до договору).

На виконання умов Додатка № 7 до договору банк надав Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 кредитні кошти, що підтверджується наданою позивачем випискою по рахунку за період з 27.03.2007 року по 17.06.2016 року (а.с. 41 - 45 том 1).

Відповідно до пунктів 1.4, 1.6 Додатку № 7 до договору клієнт здійснює погашення кредиту, отриманого в межах ліміту, не пізніше терміну закінчення безперервного користування кредитом (не більше 30 днів).

Причиною спору є невиконання відповідачем-2 прийнятих на себе зобов'язань за Додатком № 7 до договору № HA1VCQ банківського рахунку від 05.01.2007 року у частині повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом, пені за прострочення платежів.

Відповідно до частини першої статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За частинами першою, другою статті 1067 цього Кодексу договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Частиною першою статті 1068 Цивільного кодексу України встановлено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом (частини перша, друга статті 1069 Цивільного кодексу України).

Укладений сторонами Додаток № 7 до договору свідчить про їх домовленість щодо кредитування позивача банком.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (стаття 1054 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором (стаття 525 Цивільного Кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

З урахуванням пунктів 1.4, 1.6 Додатку № 7 до договору строк повернення кредиту вважається таким, що настав.

Доказів погашення заборгованості за кредитом у сумі 5 056,64 грн. Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 суду не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

За користування кредитом встановлена диференційована процентна ставка: протягом 1 - 3 днів - 24%; протягом 4 - 7 днів - 24%; протягом 8 - 15 днів - 24%; протягом 16 - 30 днів - 24% (підпункт 4.1.1 пункту 4.1 Додатку № 7 до договору)

У випадку непогашення кредиту після закінчення 30 днів з дати початку періоду безперервного користування кредитом, починаючи з 31-го дня встановлюється подвоєна процентна ставка у розмірі подвійної ставки річних інтервалу "1-30 днів" від суми залишку непогашеної заборгованості. У випадку непогашення кредиту після закінчення 30-ти днів з дати початку періоду безперервного користування кредитом, починаючи з 31-го дня, встановлюється подвоєна процентна ставка, визначена в пункті 3.2. цього Додатку до чинного договору (пункти 3.2, 3.5, 4 Додатку № 7 до договору).

З огляду на положення зазначених пунктів Додатку № 7 до договору є правомірною вимога позивача про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 6 925,22 грн., яка нарахована за період з 15.06.2009 року по 05.05.2016 року.

Згідно з частиною першою статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (стаття 546 Цивільного кодексу України).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 5.1 Додатку № 7 від 27.03.2007 року до договору при порушенні клієнтом якого-набудь із зобов'язань: по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених пунктами 1.5, 1.11, 3.1, 3.2, 3.3 цього Додатку до чинного договору, винагороди, передбаченої пунктом 1.10 цього Додатку до чинного договору, клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який виплачується пеня.

При цьому нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбачених пунктами 5.1, 5.2 здійснюється протягом 3 років із дня, коли відповідне зобов'язання повинне було бути виконане клієнтом (пункт 5 додатку № 7 до договору).

Заявлена позивачем до стягнення пеня за прострочення виконання зобов'язання у сумі 11182,41 грн. нарахована за період з 15.06.2009 року по 05.05.2016 року.

За результатом перевірки вказаного розрахунку встановлено, що він здійснений невірно, а саме позивачем порушені умови пункту 5 Додатку № 7 до договору.

За результатом перерахунку, здійсненого позивачем відповідно до умов договору у межах трирічного строку за період з 05.05.2013 року по 05.05.2016 року, пеня підлягає зменшенню і фактично складає 5 653,69 грн.

Отже, на користь позивача підлягає стягненню 17 635,55 грн., з яких: 5 056,64 грн. - заборгованість за кредитом, 6 925,22 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 5 653,69 грн. - пеня.

11.08.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Приват-Фінансист"" (далі - Поручитель, Відповідач-1) і Публічним акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк" (далі - Кредитор) був укладений договір поруки № 70327HAFQO013. Предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 усіх своїх обов'язків за договором від 27.03.2007 року (пункт 1 договору).

Пунктом 2 договору поруки встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків, зазначених в кредитному договорі.

Пунктами 4, 5, 6 договору поруки передбачено, що за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

У випадку невиконання боржником будь-якого обов'язку, передбаченого пунктом 1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного(их) обов'язку(ів).

Поручитель зобов'язаний виконати обов'язок(ки), зазначений(ні) в письмовій вимозі кредитора, впродовж 5 (п'яти) календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в пункті 5 цього договору.

За пунктом 8 договору поруки цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 01.01.2030 року.

Сторони прийшли до згоди, що строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором встановлюється протягом 5 (п'яти) років (пункт 9 договору поруки).

Відповідно до частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Листом № 30.1.0.0/2-70327HAFQO013 від 28.04.2016 року позивач звернувся до відповідача-2 та відповідача-1 з вимогою про сплату боргу, яка останніми залишена без відповіді (а.с. 27 том 1). Жодних заходів щодо добровільного погашення заборгованості за спірним кредитним договором відповідачі не здійснили.

За таких обставин та з урахуванням умов договору поруки позивач набув право вимоги до поручителя як солідарного боржника щодо погашення заборгованості за кредитним договором у сумі правомірно заявлених позовних вимог.

Частиною першою статті 543 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Отже, у ході вирішення спору встановлений факт наявності заборгованості Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за договором № HA1VCQ банківського рахунку від 05.01.2007 року у сумі 17635,55 грн., яка з урахуванням договору поруки №70327HAFQO013 від 11.08.2015 року підлягає стягненню з відповідачів солідарно.

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Щодо розподілу судового збору суд зазначає таке.

Згідно з абзацом третім пункту 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI ГПК України" у разі коли позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 1049,11 грн., визначений пропорційно сумі задоволених позовних вимог, покладається на відповідача-1 у сумі 524,55 грн., а на відповідача-2 - у сумі 524,56 грн.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Фінансист" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 32, ідентифікаційний код 35201640) та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (61032, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ідентифікаційний код 14360570) заборгованість за кредитом у сумі 5056,64 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 6925,22 грн., пеню у сумі 5653,69 грн.

У решті позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Фінансист" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 32, ідентифікаційний код 35201640) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ідентифікаційний код 14360570) судовий збір у сумі 524,55 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (61032, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ідентифікаційний код 14360570) судовий збір у сумі 524,56 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.08.2016 року.

Суддя І.І. Колісник