РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2016Справа №910/12674/16
За позовом Приватного акціонерного товариства "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача -

Державне підприємство "Донецька залізниця"

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача -

Регіональна філія "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 7 885,72 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Корсун Ю.Ю. (довіреність № Ц-2/3-04/186-16 від 29.04.2016)

від третьої особи 1: не з'явився

від третьої особи 2: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (відповідач) суми збитків, які виникли у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні, в розмірі 7885,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок незабезпеченого Державним підприємством "Донецька залізниця" збереження вантажу під час перевезення, утворилась недостача у розмірі 2800 кг, про що складено комерційний акт БН 724699/66 від 06.02.2016. Вартість недостачі вантажу за розрахунком позивача становить 7885,72 грн., у зв'язку з чим, позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення зазначеної суми збитків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2016 порушено провадження по справі № 910/12674/16 та призначено її до розгляду на 28.07.2016.

25.07.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечив. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що при реорганізації (злитті) юридичних осіб перехід прав і обов'язків до новоутвореної юридичної особи відбувається на підставі передавального акта та про необхідність затвердження якого, також було зазначено й у постанові Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця". Проте, ДП "Донецька залізниця" та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" такий передавальний акт не складався. Також, у зв'язку із тим, що процедура реорганізації цих підприємств та передача їх прав та обов'язків до ПАТ "Укрзалізниця" призупинена до завершення проведення антитерористичної операції відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 604 від 12.11.2014, відповідач не став правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (в тому числі і Державного підприємства "Донецька залізниця"). До Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань не внесено запису про припинення Державного підприємства "Донецька залізниця".

А тому, ДП "Донецька залізниця" самостійно продовжує здійснювати свою господарську діяльність та нести відповідальність за договірними та позадоговірними зобов'язаннями, що виникли за його участі.

27.07.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі третьої особи ДП "Донецька залізниця" - Регіональну філію "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця". Також у своєму клопотанні позивач просить суд здійснювати розгляд справи у судовому засіданні 28.07.2016 без участі представника позивача.

Присутній в судовому засіданні 28.07.2016 представник відповідача заявив клопотання про продовження строку вирішення спору у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2016 залучено до участі у справі №910/12674/16 третіх осіб 1, 2 які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державне підприємство "Донецька залізниця" та Регіональну філію "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", розгляд справи відкладено на 30.08.2016.

02.08.2016 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання, в якому позивач просить суд здійснювати розгляд справи у судовому засіданні 28.07.2016 без участі представника позивача. Також до заявленого клопотання позивачем долучено докази оплати вантажу.

22.08.2016 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання, в якому позивач просить суд здійснювати розгляд справи у судовому засіданні без участі представника позивача. Також до заявленого клопотання позивачем долучено докази направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів на адресу третіх осіб.

Представник позивача в судове засідання 30.08.2016 не з'явився.

Представник відповідача надав пояснення по суті своїх заперечень на позов.

Представник третьої особи 1 в судове засідання 30.08.2016 не з'явився.

Згідно із п. 6 інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/1290/14 від 12.09.2014 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством зв'язку) відомості або відомості з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" в мережі Інтернет про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, то суд не вчиняє дій, зазначених у підпунктах 1 і 2 цього пункту (передбачають здійснення відправлення ухвали суду за адресою, що значиться в ЄДРЮОП або за іншою адресою).

Місцезнаходженням третьої особи є м. Донецьк, тобто на території проведення АТО.

Неможливість здійснення поштового відправлення у м. Донецьк підтверджується листом УДППЗ "Укрпошта" Київська міська дирекція № 50-06/606 від 03.06.2016.

За неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис (п. 6 інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/1290/14 від 12.09.2014 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції").

У відповідності до згаданого листа судом було розміщено інформацію про залучення ДП "Донецька залізниця" як третьої особи та відкладення розгляду справи на 30.08.2016 на сторінці Господарського суду міста Києва офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет, що підтверджується відповідною роздруківкою, долученою до матеріалів справи.

Таким чином, ДП "Донецька залізниця" було належним чином повідомлено про час і місце судового засідання.

Представник третьої особи 2 в судове засідання також не з'явився. Третя особа 2 була повідомлена про час та місце розгляду справи ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2016, яку було надіслано на юридичну третьої особи 2, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №570.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Приймаючи до уваги те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 30.08.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05.02.2016 Публічним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод" (вантажовідправником) на адресу Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" (вантажоодержувача) зі станції відправлення "Авдіївка" Донецької залізниці на станцію Маріуполь - Сортувальний Донецької залізниці за залізничною накладною №51786747 у вагоні №62325220 було відправлено вантаж - кокс доменний (вологий).

Позивач є покупцем вугільної продукції за договором №245/108/16Сб від 01.02.2016, укладеним з Публічним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод".

Згідно із вказаною залізничною накладною №51786747 від 05.02.2016, вага вантажу у вагоні №62325220 становить 44100 кг.

06.02.2016 вантаж, що прибув у зазначених вагонах був виданий одержувачу - ПАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (позивачу) із складанням комерційного акту БН №724699/66 від 06.02.2016, про що в залізничній накладній №51786747 зроблено відповідний напис.

В комерційному акті БН №724699/66 від 06.02.2016 відображено, що при комерційному огляді виявлено: навантаження у вагоні вище рівня бортів на 200мм., "шапкородібна". Вантаж маркований однією поздовжньою смугою, вапном. У вагоні над 1 люком є поглиблення 1200мм х на ширину вагона х 300мм, над 5-6-7 люками є поглиблення 2500мм х на ширину вагона х 200мм в глибину. Маркування порушене. На станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці течі вантажу немає. Вагон прибув у технічному відношенні справний. Переважування вантажу здійснювалось на 150 т. електронних вагах ст.Сартана2 к-та ім.Ілліча з повною зупинкою вагону. При повторному переважуванні недостача підтвердилась. Завідувача вантажного двору немає за штатом. Згідно із даним комерційним актом недостача у вагоні №62325220 становить 2800 кг.

Комерційний акт підписано належними особами згідно п. 10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855: з боку залізниці - начальником станції, вантажоодержувачем та комерційними агентами. Зазначено, що завідуючого вантажним двором в штаті немає.

За розрахунками позивача, вартість недостачі вантажу, яка була розрахована позивачем відповідно до рахунку - фактури №90736102 від 01.02.2016 з урахуванням норми недостачі вантажу 2% становить 7885,72 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із ч. 6 ст. 306 Господарського кодексу України, відносини, пов'язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено, також ч. 2 ст. 307 ГК України.

Як встановлено судом, згідно із залізничною накладною №51786747 зі станції відправлення "Авдіївка" Донецької залізниці на станцію Маріуполь - Сортувальний Донецької залізниці у вагоні №62325220 було відправлено вантаж - кокс доменний (вологий), вага вантажу - 44100 кг.

Згідно із ч. 2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

06.02.2016 під час приймання вантажу, що прибув у вагоні № 62325220 було виявлено недостачу, про що складно комерційний акт БН №724699/66 від 06.02.2016 та в залізничній накладній №51786747 зроблено відповідний напис.

Згідно із комерційним актом БН №724699/66 від 06.02.2016 загальна недостача вантажу за залізничною накладною №51786747 становить 2800 кг.

Вказаний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

В матеріалах справи наявний рахунок-фактура №90736102 від 01.02.2016, згідно із яким вартість 1 тонни вантажу становить 4111,43 грн. (181314,08 грн. (сума з ПДВ) / 44,100 т ).

Згідно із наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № від 29.03.2016 позивачем здійснено оплату вугільної продукції за договором №245/108/16Сб від 01.02.2016 на загальну суму 25000000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно із ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах щодо вантажів, зданих для перевезення у вологому стані.

Розрахунок фактичної недостачі вантажу здійснюється наступним чином:

у вагоні № 62325220 маса нетто при відправленні 44100 кг;

норма недостачі 44100 х 2% = 882 кг;

недостача 441000 кг - 41300 кг = 2800 кг;

вартість 1 тонни без ПДВ згідно рахунку-фактури №90736102 від 01.02.2016 - 4111,43 грн. з ПДВ;

сума недостачі з урахуванням природних втрат: 2800 кг (сума недостачі) - 882 кг (норма недостачі) = 1918 кг.

Відтак, вартість нестачі вантажу становить 7885,72 грн. (1,918 х 4111,43 грн.), у зв'язку із чим, заявлена до стягнення сума збитків визнається судом обґрунтованою.

Відповідач - Публічне акціонерне товариство "Укрзалізниця" заперечуючи позовні вимоги посилається на те, що є неналежним відповідачем по справі, оскільки правонаступництво за спірними зобов'язаннями Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" від Державного підприємства "Донецька залізниця" не відбулось.

Вирішуючи питання щодо того чи є ПАТ "Українська залізниця" правонаступником ДП "Донецька залізниця" судом було встановлено наступне.

В силу положень ч. 1, ч. 2 ст. 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Частиною 2 статті 104 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Вирішуючи питання про правонаступництво, потрібно мати на увазі, що запис в установчих документах про правонаступництво має істотне значення для визнання правонаступництва. При цьому, у вирішенні питань, пов'язаних з правонаступництвом, слід здійснювати аналіз документів, що стосуються переходу прав і обов'язків на майно (майнові права).

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, що стосуються переходу прав і обов'язків, суд встановив таке.

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", як нова юридична особа утворене згідно із Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Як вбачається із положень наведеного вище Закону України "Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та постанови Кабінету Міністрів України, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" утворюється на базі Державної адміністрації залізничного транспорту (Укрзалізниця), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття.

В додатку №1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року за №200 до таких підприємств віднесено Державне підприємство "Донецька залізниця".

Відповідно до ч. 6 ст. 2 Закону України "Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" від 23.02.2014 № 4442-VI, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

Статут Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735.

Згідно із п. 2 Статуту ПАТ "Українська залізниця", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 735 від 02.09.2015, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" товариство є правонаступником всіх прав та обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту, враховуючи додаток №1 до постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", у тому числі Державного підприємства "Донецька залізниця".

Дані відомості підтверджуються випискою із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, згідно із якою державна реєстрація новоутвореної юридичної особи проведена 21.10.2015. Державну реєстрацію Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" вчинено з внесенням запису про дані юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа, до яких віднесено, зокрема, Державне підприємство "Донецька залізниця".

Судом враховано, що згідно із ч. 2, ч. 3 ст. 107 ЦК України, після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов'язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до передавального акту від 05.08.2015, затвердженого Міністром інфраструктури України 18.08.2015, голова та члени комісії з утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", голова комісії з реорганізації Державного підприємства "Донецька залізниця", керуючись статтею 107 Цивільного кодексу України підтверджують вартість і склад активів та зобов'язань Державного підприємства "Донецька залізниця". При цьому в акті наявне зауваження, що правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обов'язків Державного підприємства "Донецька залізниця", яке розташоване на території проведення антитерористичної операції не включається до зведених актів інвентаризації, а відображено в балансі і закріплюється в частині активів за Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки, відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 № 604, а саме перелік їх наведено у балансі (звіт про фінансові результати).

Водночас, вказаний баланс не містить розмежування таких прав та обов'язків Державного підприємства "Донецька залізниця".

Натомість, судом встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань дата створення Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" - 26.11.2015.

В матеріалах справи міститься копія договору №1970/ДФ/10017 від 25.12.2015 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги, у відповідності до умов якого, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" прийняв зобов'язання надавати позивачу послуги з перевезення вантажів за плату на станціях регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Доказів того, що станція Авдіївка та станція Маріуполь - Сортувальний до таких станцій не віднесено, відповідачем суду не надано.

Також відповідно до договору №1970/ДФ/10017 від 25.12.2015 відповідні розрахункові документи за перевезення вантажів і надані додаткові послуги надаються Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" через станцію Маріуполь - Сортувальний.

Згідно із вказаним договором Публічному акціонерному товариству "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" відкрито особовий рахунок 3512375, з привласненням залізничного коду 3134, що зазначений в залізничній накладній №51786747 від 05.02.2016.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне перевезення вантажу відповідно залізничної накладної №51786747 від 05.02.2016 відбулось у лютому 2016 року, тобто після укладення між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" договору №1970/ДФ/10017 від 25.12.2015 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги.

Враховуючи наведене, оскільки у відповідності до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" взяло на себе зобов'язання надавати позивачу послуги з перевезення вантажів за плату на станціях вказаної регіональної філії, та за наявності діючого нового суб'єкта господарювання створеного за рахунок підприємств, що реорганізуються, в тому числі ДП "Донецька залізниця", доводи відповідача про те, що він не є належним відповідачем у даній справі не знайшли свого підтвердження.

За таких обставин, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" є належним відповідачем по справі.

Згідно із ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не подано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували позовні вимоги позивача.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" підлягають задоволенню повністю.

При цьому, суд зазначає, що сума збитків, що виникли у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні, в розмірі 7885,72 грн. підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Судовий збір за розгляд справи, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, будинок 5; ) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (84400, Донецька область, м. Красний Лиман, вул. Кірова, будинок 22, ) на користь Приватного акціонерного товариства "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, будинок 1; ) суму збитків, які виникли у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні, в розмірі 7885,72 грн. та судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 02.09.2016

Суддя С.О. Турчин