номер провадження справи 11/85/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2016 Справа № 908/1873/16

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі:

головуючий суддя Гончаренко С.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд Кейсінг» (вул.Червонопрапорна, буд. 34, м. Київ, Київська область, 03680, ),

до відповідача: Публічне акціонерне товариство «Мелітопольський мясокомбінат» (вул. Кірова, буд. 175, м. Мелітополь, Запорізька область, 72319, ),

у присутності представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився;

про: стягнення 459700,31грн., -

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду надійшла позовна заява ТОВ «Гранд Кейсінг» про стягнення з ПАТ «Мелітопольський мясокомбінат» 459700,31грн., як вказано в позові, 424021,02грн. основного боргу за поставлений товар, 17541,69грн. пені, 2858грн. річних і 15279,60грн. індексу інфляції.

14.07.2016 порушено провадження по справі і справа призначена до розгляду. Для надання витребуваних матеріалів в засіданні оголошувалась перерва.

Позивач наполягає на позовних вимогах. В обґрунтування позову посилається на те, що на виконання укладеного між ним і відповідачем договору від 04.06.2015 №16/15 позивач поставляв протягом січня березня 2016 поставив відповідачу продукцію. Згідно договору оплата товару виконується шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача з відстрочкою платежу.

Відповідач свої зобовязання з оплати товари не виконав повністю, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 424021,02грн.

Позивач просить стягнути вказану заборгованість, а також нараховані відповідачу у звязку з несвоєчасною сплатою цієї заборгованості 17541,69грн. пені, 2858грн. річних і 15279,60грн. індексу інфляції.

Відповідач позов визнав частково.

Вказує, що позивачем неправильно розрахована сума боргу, яка фактично складала 423316,92грн. Після провадження у справі сплатив на користь відповідача 5000грн., тому вважає що сума основного боргу складає 418317,22грн.

В частині стягнення індексу інфляції просить відмовити, оскільки позивачем невірно розраховане інфляційне збільшення боргу. Згідно контрозрахунку розмір інфляційного збільшення суми боргу відсутній.

Крім того просить розстрочити виконання рішення строком на 6 місяців.

Вивчивши матеріали справи і вислухавши пояснення представників сторін, встановив наступні обставини:

Статтею 11 Цивільного кодексу України закріплено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Відповідно до п. 2 цієї статті підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Зобовязанням, відповідно до п.п.1, 2 ст.509 цього Кодексу, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

04.06.2015 між ТОВ «Гранд Кейсінг» (Постачальник) і ПАТ «Мелітопольський мясокомбінат» (Покупець) укладений договір постачання №16,15, згідно якому Постачальник зобовязується передати товар у встановлений договором строк у власність Покупця для використання його у підприємницькій діяльності, або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а Покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього грошову суму згідно договору (п.1.1 договору).

Кількість, асортимент та ціна товару встановлюється згідно накладних, підписаних постачальником і Покупцем (їх уповноваженими представниками), які є невідємною частиною цього договору (п.1.4 договору).

Оплата товару виконується шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника з відстрочкою платежу в 21 (двадцять один) календарних дня (п.6.3 договору).

За своєю правовою природою договір, укладений між позивачем та відповідачем, є договором поставки.

В силу положень ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 692 Цивільного кодексу України визначає обовязок Покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На виконання договору позивач поставив протягом січня-березня 2016 року продукцію (оболонка ковбасна) на загальну суму 780461,21грн., що підтверджується належним чином оформленими видатковими накладними, довіреностями тощо.

Відповідач свої зобовязання по оплаті виконав частково. З урахуванням заборгованості, яка існувала раніше, сума боргу на день звернення позивача до суду складала 423317,22грн. (відповідно до акту звірки між сторонами по справі).

Після звернення позивача до суду відповідач ще сплатив 5000грн.

Таким чином, заборгованість складає 418317,22грн.

Провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 5000грн. підлягає припиненню у звязку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України одним з наслідків порушення зобовязань є сплата неустойки, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Також, у відповідності до ст. 216 ОСОБА_1 кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст.230 ОСОБА_1 кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно з ч. 6 ст.231 ОСОБА_1 кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 8.1 договору передбачено, що в разі порушення умов цього договору щодо строків поставки та/або оплати, винна сторона сплачує другій стороні неустойку у розмірі облікової ставки НБУ діючої на момент виникнення такого порушення за кожен день прострочки від суми несплати або від суми непоставленого в строк Товару.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не передбачено договором.

Вимоги позивача про стягнення пені, річних і інфляційних втрат законні і обґрунтовані.

Між тим, позивачем не вірно здійснений розрахунок пені, річних і інфляційних втрат.

По перше, виходячи із суми основного боргу в розмірі 423317,22грн., розмір пені за вказаний позивачем період складає 17512,66, а розмір річних складає 2853,04грн.

Крім того, позивач просить стягнути інфляційні втрати за період з 20.04.2016 по 11.07.2016, виходячи з боргу в сумі 424021,02грн. При цьому не вказує індекс інфляції за червень місяць (вказано «індекс не встановлено», був невідомий на день звернення позивача до суду). Таким чином, розрахунок здійснений за квітень місяць (і.і. 103,5%) і за травень місяць (і.і. 100,1%).

Відповідно до листа Верховного ОСОБА_2 України №62-97р від 03.04.97 «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ»:

«…При применении индекса инфляции следует иметь в виду, что индекс рассчитывается не на каждую дату месяца, а в среднем на месяц; поэтому условно следует считать, что сумма, внесенная за период с 1 по 15 число соответствующего месяца, например, мая, индексируется за период с учетом мая, а если с 16 по 31 число, то расчет начинается со следующего месяца - июня…».

Таким чином, розмір інфляційних втрат повинен нараховуватись лише за травень місяць, виходячи із заборгованості в розмірі 423317,22грн., і складає 423,31грн. (423317,22 х 100,1%).

Відповідач просить розстрочити виконання рішення на 6 місяців. В обґрунтування клопотання посилається, зокрема, на те, що:

- протягом тривалого часу поставляв мясопродукцію контрагентам, які знаходяться на території Автономної Республіки Крим, в результаті чого у останніх перед ним накопичилась значна сума заборгованості;

- окупація АРК, а також проведення на території Донецької і Луганської областей антитерористичної операції позбавила відповідача значної частини ринку збуту, у звязку із чим істотно знизився обєм реалізації виготовленої продукції;

- за чотирма рішеннями господарського суду Запорізької області стягнуто на користь ПАТ «Мелітопольський мясокомбінат» більше двохсот тисяч гривень, вказана сума до теперішнього часу ним не отримана.

Відповідно до п. 6 ст. 83 ОСОБА_1 процесуального Кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення. При цьому слід застосовувати положення ст. 121 ОСОБА_1 процесуального Кодексу України.

Відповідно до ст. 121 ОСОБА_1 процесуального кодексу при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд, який видав виконавчий документ, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок його виконання.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При цьому, слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ОСОБА_1 процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд враховує матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи, зокрема вчинення ним дій спрямованих на погашення існуючої заборгованості.

ОСОБА_1 процесуального кодексу України не визначають переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення суду чи ускладнюють його виконання. Тому, суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ОСОБА_1 процесуального кодексу України. За наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення суду чи унеможливлюють його, господарський суд має право відстрочити або розстрочити його виконання.

Доказів, які підтверджують обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (заборгованість по заробітній платі, за обовязковими платежами і зборами, декларації з прибутку, наявність оборотних коштів тощо) відповідачем, в тому числі за вимогою суду, не надано.

Підстави для надання відстрочки відсутні.

На підставі викладеного, ст.ст. 49, 80 п.1-1, 82-85 ОСОБА_1 процесуального Кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Мелітопольський мясокомбінат» (вул. Кірова, буд. 175, м. Мелітополь, Запорізька область, 72319, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Кейсінг» (вул.Червонопрапорна, буд. 34, м. Київ, Київська область, 03680, ) 423317 (чотириста двадцять три тисячі триста сімнадцять) грн. 22 коп. основного боргу, 17512 (сімнадцять тисяч пятсот дванадцять) грн. 66 коп. пені, 2853 (дві тисячі вісімсот пятдесят три) грн. 04коп. річних, 423 (чотириста двадцять три) грн. 31коп. інфляційних втрат і 6661 (шість тисяч шістсот шістдесят одна) грн. 59 коп. судового збору.

В частині стягнення 5000грн. провадження по справі припинити.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення в повному обсязі складено і підписане 30.08.2016.

ОСОБА_2 Гончаренко