ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2016 рокуСправа № 912/4223/15
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Колодій С.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 912/4223/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до Дочірнього підприємства "Кіровоградтепло" товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково - технічних інновацій Української нафтогазової академії", м. Кіровоград

про стягнення 28 539 083,48 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - участі не брали;

від відповідача - ОСОБА_1, довіреність № 36 від 31.12.2015 р.

Публічне акціонерне товариство "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - ПАТ НАК "Нафтогаз України") звернулося до господарського суду з позовною заявою від 15.10.2015 р. № 14/2-1280 про стягнення з дочірнього підприємства "Кіровоградтепло" товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково - технічних інновацій Української нафтогазової академії" (далі - ДП "Кіровоградтепло") заборгованості в розмірі 13 730 870,77 грн., а також пені в розмірі 4 638 940,55 грн., 3% річних в розмірі 604474,08 грн., інфляційних втрат у розмірі 9 564 798,08 грн., з покладенням витрат по сплаті судового збору на відповідача.

Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов"язань щодо оплати поставленого позивачем природного газу за договором купівлі - продажу природного газу від 27.12.2013 р. № 1515/14-ТЕ-18.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 11.01.2016 р. позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Дочірнього підприємства "Кіровоградтепло" Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - 8449270,77 грн. основного боргу, 1200000,00 грн. пені, 186679,51 грн. 3 % річних, 3960521,46 грн. інфляційних втрат, а також 182700,00 грн. судового збору; провадження у справі в частині стягнення з Дочірнього підприємства "Кіровоградтепло" Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" суми основного боргу в розмірі 5281600,00 грн. основного боргу припинено; в іншій частині в задоволенні позову відмовлено (т. 1, а.с. 160-163).

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.03.2016 р. рішення господарського суду Кіровоградської області від 11.01.2016 р. у справі № 912/4223/15 залишено без змін (т. 2, а.с. 196-203).

Постановою Вищого господарського суду від 11.05.2016 р. постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.03.2016 р. та рішення господарського суду Кіровоградської області від 11.01.2016 р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 2, а.с. 22-28).

31.05.2016 р. матеріали справи № 912/4223/15 надійшли до господарського суду Кіровоградської області.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Кіровоградської області № 134 від 31.05.2016 р. призначено повторний автоматичний розподіл справи № 912/4223/15.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 31.05.2016 р. дану справу призначено судді Колодій С.Б.

Ухвалою від 01.06.2016 р. суддею Колодій С.Б. дану справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду.

Під час нового розгляду справи господарським судом враховано вказівки касаційної інстанції, викладені в постанові від 11.05.2016 р., які в силу вимог статті 111-12 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи, та витребувано від сторін письмові пояснення по справі з урахуванням постанови Вищого господарського суду України від 11.05.2016 р.

Представник позивача у письмових поясненнях від 14.06.2016 р. зазначив, що договори про організацію взаєморозрахунків стосувалися виключно субвенцій з Державного бюджету України, водночас зазначені договори про організацію взаєморозрахунків жодним чином не обмежує права позивача щодо нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних в строк до 31.07.2015 р. Відповідно до розрахунку пені, інфляційних та 3% річних позивача, нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних були здійснені за договірними зобов"язаннями (договору купівлі-продажу природного газу № 1515/14-ТЕ-18) щодо строків оплати спожитого природного газу в січні - грудні 2014 року, які нараховані за період прострочення виконання зобов"язання з 15.02.2014 р. по 21.07.2015 р. Крім того, вважає, що договори про організацію взаєморозрахунків, жодним чином не вносить зміни до Договору купівлі-продажу природного газу, не встановлює та не змінює для жодних прав та обов"язків які були встановлені вказаним договором в тому числі і щодо нарахування штрафних санкцій, інфляційних втрат та 3% річних за неналежне виконання умов даного договору. Також, зазначає, що вищевказані договори про організацію взаєморозрахунків є лише одним із способів погашення заборгованості за спожитий природний газ за рахунок бюджетних коштів (т. 2, а.с. 53-56).

Представник відповідача подав заперечення на позовну заяву від 12.07.2016 р. за змістом яких просив в задоволенні позовних вимог в частині нарахування 3% річних, інфляційних втрат та пені на суму 26 110 379,74 грн. відмовити враховуючи правову позицію Вищого господарського суду України, яка викладена в постанові від 11.05.2016 р. у даній справі (т. 2, а.с. 69-75).

Крім того, 15.08.2016 р. в письмових поясненнях додатково зазначив, що оскільки всю іншу заборгованість, яка не увійшла до контррозрахунку, погашено відповідно до договорів про організацію взаєморозрахунків відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 року за № 375 та спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання - це виключає застосування штрафних санкцій у вигляді пені, так само як нарахування 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов"язання і нарахування інфляційних втрат на таку заборгованість, поряд з цим подав до суду контррозрахунок 3% річних, пені та інфляційних втрат за зобов"язаннями лютого 2014 р. та березня 2014 р.

Також, відповідач просив суд використати право на зменшення пені при розгляді даної справи та зменшити розмір пені до 10% від тієї суми, яка підлягає стягненню відповідно до поданих контррозрахунків, а саме: з 355 470,56 грн. до 35 547,06 грн. Зазначив, що підстави для зменшення пені наведено у клопотанні № 13-3247/07 від 22.12.2015 р., що міститься в матеріалах справи. Додатковою підставою для зменшення пені слугує та обставина, що на день розгляду справи сума основного боргу погашена в повному обсязі (т. 2, а.с. 113).

Розглянувши наявні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення повноважного представника відповідача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

27.12.2013 р. ПАТ НАК "Нафтогаз України" (продавець) та ДП "Кіровоградтепло" ТОВ "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" (покупець) укладено договір про купівлю-продаж природного газу № 1515/14-ТЕ-18 (далі - договір, т. 1, а.с.8-13).

Відповідно до умов пунктів 1.1., 1.2. договору, продавець зобов'язався поставити у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ НАК "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору. Газ, що продається за цим договором, використовуються покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями, національними творчими спілками та їх релігійними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

Відповідно до пункту 2.1. договору продавець передає покупцеві з 01.01.2014 по 31.12.2014 газ обсягом до 26 956 тис. куб.м., в т.ч. по місяцям кварталів: січень - 5743 тис. куб.м., лютий - 5063 тис. куб.м., березень - 4433 тис. куб.м., квітень - 978 тис. куб.м., травень-вересень - 0 тис. куб.м., жовтень - 1229 тис. куб.м., листопад - 4183 тис. куб.м., грудень - 5327 тис. куб.м.

Згідно підпункту 2.1.1. договору сторони погодили, що обсяги газу, що планується передати за цим договором, можуть змінюватись сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку.

Згідно пункту 3.3 договору приймання - передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання - передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

Пунктом 3.4 Договору сторони погодили, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов"язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірника акта приймання - передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використання газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов"язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаному уповноваженим представником та скріпленому печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до пункту 5.1 Договору ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються Національною комісією регулювання електроенергетики України (НКРЕ).

Пунктом 5.2. договору сторони погодили ціну за 1000 куб. м. природного газу, яка становить 1 118,974 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1 000 куб. м. природного газу - 1 118,974 грн., крім того ПДВ - 17% - 190,226, всього з ПДВ 1 309,20 грн. (пункт 5.2 договору).

Умовами п. 6.1. договору сторони узгодили, що оплата за газ здійснюється виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації договору до 31.12.2014, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (пункт 11 Договору).

Договір підписано продавцем і покупцем та скріплено печатками підприємств.

Крім того, сторонами підписано додаткову угоду № 1 від 31.01.2014 до договору та додаткову угоду № 2 від 30.04.2014 до Договору (т. 1, а.с.14-15), згідно з якими сторонами погоджено в новій редакції пункти 5.2. та 1.2. договору.

Так, пункт 5.2 виклали в наступній редакції: "Ціна за 1000 куб. м. природного газу, яка становить 1 091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1 000 куб. м. природного газу - 1 091,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ 1 309,20 грн.".

Пункт 2.1 виклали в наступній редакції: "Газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням".

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Так, за змістом статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як підтверджується матеріалами справи, за період з січня по грудень 2014 року позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 29 340 947,30 грн., про що сторонами складені та підписані акти приймання-передачі від 31.01.2014 за січень на суму 7 894 978,74 грн., від 28.02.2014 за лютий 2014 на суму 5 853 269,56 грн., від 31.03.2014 за березень 2014 на суму 3 134 345,24 грн., від 30.04.2014 за квітень 2014 на суму 628 261,52 грн., 31.10.2014 від за жовтень 2014 на суму 1 425 858,89 грн., від 30.11.2014 за листопад 2014 на суму 4 335 589,92 грн. та від 31.12.2014 за грудень 2014 на суму 6 068 643,43 грн. (т. 1, а.с.17-23).

Факт належного виконання договору продавцем не оспорюється покупцем.

Проте відповідач свої зобов'язання щодо оплати отриманого природного газу виконав неналежними чином.

Так останнім фактично перераховано на поточний рахунок позивача 2 462 481,80 грн.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами 02.10.2014 р., 04.12.2014 р. та 22.12.2014 р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Кіровоградській області (сторона перша), Департаментом фінансів Кіровоградської міської ради (сторона друга), Фінансовим управлінням Кіровоградської міської ради (сторона третя), Головним управлінням житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради (сторона четверта), відповідачем та позивачем укладено договори за №№ 545/30, 1007/30 та 1551/30 про організацію взаєморозрахунків відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік, предметом яких є організація проведення сторона взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та на умовах надання у 2014 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що виробляється, транспортувалася населенню, яка виникла у зв"язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 р. №30.

За змістом пункту 8 Договорів про організацію взаєморозрахунків ДП "Кіровоградтепло" перераховує на рахунок ПАТ НАК "Нафтогаз України" кошти у загальній сумі 13 147 594,73 грн. на погашення заборгованості за спожитий природний газ у 2014 році, згідно з договором від 27.12.2013 № 1515/14-ТЕ-18 (за договором № 545/30 від 02.10.2014 р. 8 016 676,61 грн.; за договором № 1007/30 від 04.12.2014 р. 4 362 832,36 грн.; за договором 1551/30 від 22.12.2014 р. 768 085,76 грн.) (т. 1, а.с.113-116, 141-143).

Відповідно до пункту 11.2 Договорів про організацію взаєморозрахунків сторони зобов"язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

За умовами пункту 16 Договорів про організацію взаєморозрахунків сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної претензій стосовно предмета договору.

На виконання умов договорів про організацію взаєморозрахунків відповідачем, згідно платіжних доручень №17 від 10.10.2014, №23 від 05.12.2014 та № 25 від 23.12.2014, перераховано на користь позивача суму основного боргу за поставлений у 2014 році природних газ в розмірі 13 147 594,73 грн. (т. 1, а.с.144-146).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 20.11.2015 року між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Кіровоградській області, Департаментом фінансів Кіровоградської облдержадміністрації, Фінансовим управлінням Кіровоградської міської ради, Головним управлінням житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради, відповідачем, позивачем та ПАТ "Украгазвидобування" підписано договір за № 14/375-в про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 375, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначено пунктом 16 статті 14 та статтею 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", відповідно до Порядку та умов надання у 2015 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв"язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р., за умовами якого на виконання пункту 8 ДП "Кіровоградтепло" переховує на рахунок ПАТ НАК "Нафтогаз України" кошти у загальній сумі 5 281 600,00 грн., на погашення заборгованості за спожитий природний газ у 2014 році, згідно з договором від 27.12.2013 №1515/14-ТЕ-18 (а.с.117-120).

Згідно платіжного доручення №13 від 23.11.2015 відповідачем перераховано на користь позивача суму основного боргу в розмірі 5 281 600,00 грн. (а.с. 121).

Також, на виконання Постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2015 р. Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субвенцій та компенсацій між Головним управлінням державної казначейської служби України у Кіровоградській області, Департаментом фінансів Кіровоградської облдержадміністрації, Фінансовим управлінням Кіровоградської міської ради, Фінансовим відділом виконавчого комітету Ленінської районної у м. Кіровограді ради, Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районної у м. Кіровограді ради, відповідачем та позивачем підписано спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, зокрема: № 2640 від 09.12.2015 р., № 2639 від 09.12.2015 р., № 87 від 20.01.2016 р. (т. 2, а.с. 81-90, 96-100), а також Договір про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 375 від 04.06.2015 р. (т. 2, а.с. 91-95). Загальна сума за вказаними спільними протокольними рішеннями та договору складає 8 449 270,77 грн.

Згідно п. 1.1 предметом цих спільних протокольних рішень є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2015 р. № 20 "Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (із змінами і доповненнями).

Розділом 2 спільних протокольних рішень, сторони передбачили порядок проведення взаєморозрахунків. Зокрема, сторона № 6 (ДП "Кіровоградтепло" ТОВ "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії") перераховує стороні останній (НАК "Нафтогаз Україна") кошти за природний газ 2014 року згідно договору від 27.12.013 р. № 1515/14-ТЕ-18 із записом в графі "призначення платежу": "Постанова Уряду від 11.01.2015 р. № 20, за природний газ 2014 року, договір від 27.12.2013 р. № 1515/14-ТЕ-18".

За умовами розділу 3 спільних протокольних рішень, сторони зобов"язуються:

- забезпечити подання до органів Державної казначейської служби України належним чином оформлених спільних протокольних рішень та платіжних доручень згідно з Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженим наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 № 493/688;

- перерахувати кошти наступній стороні, а сторона остання до загального фонду Державного бюджету України не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок;

- оперативно обмінюватись наявною інформацією, виходячи з принципів задоволення взаємних інтересів, у процесі реалізації цього Спільного протокольного рішення;

- забезпечити проведення розрахунків відповідно до цього спільного протокольного рішення та з урахуванням укладених договорів на рахунково - касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою Спільним протокольним рішенням.

Згідно платіжних доручень № 14 від 10.12.2015 р., № 15 від 10.12.2015 р., № 18 від 25.12.2015 р. № 3 від 21.01.2016 р. (т. 2, а.с. 85, 90, 95, 100) відповідачем перераховано 8 449 270,77 грн. на рахунок позивача, тому відповідачем погашено заборгованість за Договором в повному обсязі.

Відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Припинення існування предмета спору, за змістом наведеної статті, свідчить про відсутність між сторонами неврегульованих питань.

Відповідно до пункту 4.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

За таких обставин, враховуючи, що заборгованість в сумі 13 730 870,77 грн. основного боргу відповідачем перед позивачем погашено в повному обсязі, провадження у цій частині позовних вимог підлягає припиненню на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

При розгляді вимог позивача про стягнення 4 638 940,55 грн. пені, 604 474,08 грн. 3% річних та 9 564 798,08 грн. інфляційних втрат суд зважає на наступне.

Згідно частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов"язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов"язання, згідно статті 610 Цивільного кодексу України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

У відповідності до пункту 3 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до частин 1, 2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно частини 1 статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до пункту 7.2. Договору у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1 цього Договору він зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що в розділах 2, 3 спільних протокольних рішень сторони передбачили порядок та строки проведення взаєморозрахунків, зокрема визначили, що учасники розрахунків не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок перераховують кошти наступному учаснику розрахунків.

Тобто, уклавши, спільні протокольні рішення та договори про організацію взаєморозрахунків сторони у такий спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків за спожитий природний газ, поставлений відповідно до договору № 1515/14-ТЕ-18 від 27.12.2013 р.

Для стягнення штрафних санкцій (пені) та застосування наслідків за порушення грошового зобов"язання, встановлених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених договорами.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідачем виконано умови договорів про організацію взаєморозрахунків та спільні протокольні рішення в порядку і у строки, визначені вказаними договорами та рішеннями.

Як визначає правова позиція Верховного Суду України по подібним спорам (по справам № 5011-35/1534-2012-42/553-2012 від 30.09.2014р., № 5011-42/1230-2012-69/542-2012 від 16.09.2014р., № 917/2520/14 від 16.09.2015 року, та ін.), уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу, що у свою чергу потягло відсутність підстав для стягнення пені, передбаченої договором поставки природного газу та застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

При цьому суд зважає на приписи частини 3 статті 82 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими, обираючи при прийнятті рішення правову норму, що підлягатиме застосуванню до спірних правовідносин, господарський суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного суду України, які викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 111-16 ГПК України.

Згідно статті 111-28 цього Кодексу висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що уклавши договори про організацію взаєморозрахунків та підписавши спільні протокольні рішення, сторони змінили порядок і строки проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до Договору від 27.12.2013 року № 1515/14-ТЕ-18.

Як встановлено судом та підтверджується сторонами, відповідачем виконано умови зазначених договорів та спільних протокольних рішень в порядку і у строки, визначені вказаними договорами та рішеннями.

При цьому, для застосування санкцій, передбачених Договором від 27.12.2013 року № 1515/14-ТЕ-18 та наслідків за порушення грошових зобов'язань, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договорами про організацію взаєморозрахунків, відповідно до змісту яких сторони засвідчили відсутність жодних претензій одна до одної після виконання даного договору.

На підставі викладеного, суд вважає неправомірними та необґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені, інфляційних збитків, 3% річних, нараховані виходячи з суми боргу станом на день подачі позову, оскільки оплата вказаних сум вартості природного газу була здійснена на умовах договорів про організацію взаєморозрахунків та на умовах спільних протокольних рішень.

Поряд з цим, судом встановлено, що частина вартості одержаного природного газу, що сплачена відповідачем за рахунок власних коштів здійснена з простроченням строків оплати, визначених договором.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 1.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17 грудня 2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", визначено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені. Якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов'язання визначено "по 1 серпня 2014 року" або "включно до 1 серпня 2014 року", то останнім днем виконання такого зобов'язання буде 1 серпня 2014 року.

Відповідно до правової позиції, викладеної у пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" з огляду на вимоги статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

З урахуванням вказаних вище обставин, виходячи з частини вартості одержаного природного газу, яка була сплачена відповідачем за рахунок власних коштів з простроченням строків оплати, визначених договором купівлі-продажу природного газу № 1515/14-ТЕ-18 від 27.12.2013 року, враховуючи, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені, судом здійснено перерахунок 3% річних, інфляційних збитків та пені, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання зобов'язання.

Згідно з розрахунком суду підлягають до стягнення пеня в розмірі 355 470,56 грн. (354 462,27 грн. за зобов"язаннями лютого 2014 р. та 1008,29 грн. за зобов"язаннями березня 2014 р.)., 3% річних в розмірі 50 055,20 грн. (49 515,80 грн. за зобов"язаннями лютого 2014 р. та 539,40 грн. за зобов"язаннями березня 2014 р.), інфляційні втрати в розмірі 420 570,25 грн. (415 706,55 грн. за зобов"язаннями лютого 2014 р. та 4 863,70 грн. за зобов"язаннями березня 2014 р.).

З огляду на викладене, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов"язань щодо своєчасної оплати отриманого природного газу до стягнення підлягає 355 470,56 грн. пені, 50 055,20 грн. 3% річних та 420 570,25 грн. інфляційних втрат за зобов"язаннями лютого 2014 р. - березня 2014 р.

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат суд відмовляє, оскільки, уклавши договори про організацію взаєморозрахунків та підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу, при цьому прострочення оплати на умовах договорів про організацію взаєморозрахунків та на умовах спільних протокольних рішень відповідачем не допущено.

За таких обставин позов підлягає до часткового задоволення в розмірі 826 096,01 грн., з яких 355 470,56 грн. пені, 50 055,20 грн. 3% річних та 420 570,25 інфляційних втрат.

В свою чергу, відповідач просить використати право на зменшення пені при розгляді справи та зменшити розмір пені до 10% від тієї суми, яка підлягає до стягнення, а саме: з 355 470,56 грн. до 35 547,06 грн.

Розглянувши вказану заяву, суд вважає за доцільне зменшити визначений до стягнення розмір 355 470,56 грн. пені на 50% з огляду на наступне.

Частина 1 статті 550 Цивільного кодексу України встановлює загальне правило про те, що кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов'язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв'язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора. Проте, частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положенням пункту 1 статті 233 Господарського кодексу України також встановлено право суду на зменшення розміру санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

У пункті 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 р. № 18, передбачено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Судом враховано матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, надані відповідачем докази на підтвердження викладених фактів. Суд вважає за можливе клопотання відповідача задовольнити частково та в порядку статті 83 Господарського процесуального кодексу України зменшити розмір пені на 50% та стягнути з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 177 735,28 грн.

З огляду на вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги частково в сумі 648 360,73 грн., з яких 177 735,28 грн. пені, 50 055,20 грн. 3% річних та 420 570,25 грн. інфляційних, в іншій частині позову відмовити.

Виходячи з фактичних обставин даної справи відповідно до вимог статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 182 700,00 грн.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Кіровоградтепло" Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" (25030, м. Кіровоград, вул. Кутузова, 23/16; ідентифікаційний код 33142568) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ідентифікаційний код 20077720) - 50 055,20 грн. 3% річних, 420 570,25 грн. інфляційних втрат, 177 735,28 грн. пені, а також 182 700,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Провадження у справі в частині стягнення з Дочірнього підприємства "Кіровоградтепло" Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" суми основного боргу в розмірі 13 730 870,77 грн. основного боргу припинити.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 19.08.2016 р.

Суддя С.Б. Колодій