ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"16" серпня 2016 р. Справа № 911/1814/16

за позовом Приватного акціонерного товариства КП «Укренергомонтаж» (08133, Київська обл., Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вулиця Чорновола, будинок 35)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська енергетична будівельна компанія» (07300, Київська обл., Вишгородський район, місто Вишгород, вулиця Шкільна, будинок 4)

про стягнення 1670241,84 грн.

суддя Шевчук Н.Г.

За участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1 (дов. №28/04/16-а від 28.04.2016),

від відповідача - ОСОБА_2С.(дов. №1240/К01-21.2 від 21.06.2016), ОСОБА_3 (дов. №1073/К01-21.2 від 13.08.2015),

Суть спору: Приватне акціонерне товариство КП «Укренергомонтаж» звернулось у господарський суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська енергетична будівельна компанія» про стягнення 1670241,84грн збитків (упущена вигода), спричинених позивачу у звязку з неподанням відповідачем податкової накладної на суму 10 021 451,03грн, що позбавило позивача права на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту (т. 1 арк с. 3-6, т. 3 арк с. 104-106).

Відповідач у відзиві на позов та додаткових поясненнях проти позову заперечує з посиланням на те, що податкові накладні ним виписувались у відповідності до приписів Податкового кодексу України, що із отриманих від позивача 19.01.2015 коштів у розмірі 15 000 000грн тільки 4 978 548,97грн, в тому числі ПДВ 829 758,16грн, є авансовим платежем і на цю суму була виписана податкова накладна, решта суми 10 021 451,04грн врахована як заборгованість за виконані роботи у жовтні-листопаді 2014 року і по яких як перша подія були виписані податкові накладні №15 та №16 від 14.11.2014 відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України (т. 1 арк с. 24-32, т. 3 арк с. 163-168).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази суд

В С Т А Н О В И В :

Приватним акціонерним товариством КП «Укренергомонтакж» (Генеральний підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська енергетична будівельна компанія» (Підрядник) укладений договір підряду №9-03/11-11 від 18.11.2011, відповідно до якого Підрядник зобовязався у 2011-2014 роках на свій ризик власними або залученими силами з власних матеріальних ресурсів на підставі наданої Генеральним підрядником проектної документації виконати та здати Генпідряднику в установлений цим договором строк закінчені роботи обєкт будівництва, а саме: сукупність приміщень і споруд або окремі приміщення (споруди), будівництво яких здійснюється відповідно до проекту «ПЛ 750 кВ Запорізька АЕС Каховська з ПС 750 кВ «Каховська» та заходами ПЛ 330 кВ» в частині реконструкції ПС 330 кВ «Новокаховська» із заміною АТ 220/150/35 кВ на АТ 330/220/35 кВ, у тому числі Пусковий комплекс №3 окрім: проектних, будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних робіт з влаштування АСУ ТП і системи технологічного та охоронного відеоспостереження, а також виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а Генпідрядник зобовязався надати Підряднику будівельний майданчик (фронт робіт), передати проектно-кошторисну та іншу необхідну дозвільну документацію, затверджену в установленому порядку, прийняти виконані роботи та оплатити їх в порядку та на умовах, визначених цим договором (далі Договір) (т. 1 арк с. 34-86, т. 3 арк с. 107-127).

Згідно пункту 3.2 Договору договірна ціна є твердою і становить 349 468 355,71грн, в тому числі ПДВ (20%) 58 244 725,96грн

Договором встановлений Календарний графік виконання робіт.

Статтею 4 Договору сторони визначили порядок здійснення оплати, відповідно до якого Генпідрядник здійснює авансові платежі протягом 5 календарних днів з дня фактичного надходження коштів від Замовника шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Підрядника на підставі його письмового звернення у розмірі 30% від вартості будівельно-монтажних робіт, а саме: до 100 171 858,37грн, які Підрядник зобовязався використати на розробку проектної документації, а також на придбання і постачання необхідних для виконання будівельно-монтажних робіт матеріалів протягом 85-ти календарних днів з дня його одержання. Генпідрядник здійснює попередню оплату лише тих робіт, які передбачається виконати протягом бюджетного року.

Оплата виконаних Підрядником робіт проводиться Генпідрядником проміжними щомісячними платежами в міру виконання робіт на підставі типових форм первинних облікових документів у будівництві: акту приймання виконаних будівельних робіт (форма №КБ-2в) (далі Акт), довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма №КБ-3) (далі Довідка), акту здавання-приймання проектних робіт (пункт 4.2 Договору).

Генпідрядник здійснює щомісячні проміжні платежі протягом 7 (семи) банківських днів після підписання Сторонами Довідок та актів, за умови своєчасного здійснення розрахунків з боку Замовника за основним договором (пункт 4.3).

Після підписання Акта та Довідки Генпідрядник зобовязаний оплатити виконані роботи за вирахуванням суми авансу протягом 7 (семи) банківських днів після підписання відповідних Довідок та Актів, передбачених пунктом 4.3 цього Договору, за умови своєчасного здійснення розрахунків з боку Замовника за Основним договором (пункт 4.5).

Початок та закінчення всіх видів (етапів, комплексів) робіт за цим Договором здійснюється у строки згідно з Календарним графіком виконання робіт (пункт 5.2).

Відповідно до пункту 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, що ведеться підприємством.

Відповідно до приписів статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обовязкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пунктом 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 (далі - Положення №88), первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобовязань і фінансових результатів.

Пунктом 2.2 зазначеного Положення передбачено, що первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

Первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання юридичної сили і доказовості повинні мати такі обовязкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо (пункт 2.4 Положення №88).

Таким чином, підтвердженням обгрунтованості здійснення господарського зобов'язання, зокрема, щодо отримання товару, послуг, робіт, є документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХІУ від 16.07.1999 та приписів Положення №88, які підтверджують факт втримання такого товару від іншої особи, а також наявність звязку понесених витрат із господарською діяльністю платника податку.

Виходячи з вищевикладеного, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які згідно із законом є документами, що містять відомості про господарські операції та підтверджують їх здійснення. Зазначені документи свідчать про ведення операції з дотриманням господарської компетенції учасників правочину.

Відповідно до пункту 138.2 статті138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ Податкового кодексу України. Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пункт 139.1.9 пункту.139.1 статті139 Податкового кодексу України).

Відповідно до частини другої статті З Закону України від 16 липня 1999 року № 996 -XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» зі змінами та доповненнями (далі - Закон №996) податковий облік базується на даних бухгалтерського обліку. Згідно Закону №996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції.

Також, згідно з пунктом44.1. статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Також встановлено, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обовязковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ Податкового кодексу України..

Податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобовязання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом. Податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у звязку з придбанням товарів, вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації

Пунктом 187.1. статті 187 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної

декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб'єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Позивач стверджує, що ним на виконання пункту 4.1 Договору було перераховано аванс на виконання будівельно-монтажних робіт платіжним дорученням №5 від 19.01.2015 перераховано відповідачу 15 000 000грн (сума ПДВ 3 333 333,33грн). Проте податкова накладна №124 подана та зареєстрована відповідачем тільки на частину суми авансу, а саме на 4 978 548,97грн (ПДВ 829 758,16грн), а на суму 10 021 451,03грн (ПДВ 1 670 241,84грн) податкова накладна не подавалась, чим позивачу спричинені збитки (упущена вигода)..

Отримання цього платежу та видача податкової накладної №124 на суму 4 978 548,97грн підтверджується матеріалами справи і не заперечується відповідачем (т. 1 арк.с 9-12).

Позивач вважає, що подання відповідачем податкової декларації не на всю суму платежу, а лише на його частину, є порушенням пункту 201.1 Податкового кодексу України, і це позбавило позивача права на включення суми податку на додану вартість 1 670 241,84грн до податкового кредиту, а відтак спричинило йому збитки (упущена вигода) на суму податкових зобовязань з ПДВ у розмірі 1 670 241,84грн.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 224 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Статтею 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Таким чином, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність всіх чотирьох умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки боржника (невиконання або неналежне виконання ним зобовязань), наявність збитків, причинного звязку між протиправною поведінкою та завданими збитками, вини боржника.

Як вбачається з реєстрів та актів виконаних робіт (форма №КБ-2в), довідок про вартість виконаних робіт та витрат (форма №КБ-3 за жовтень-листопад 2014 року), банківської виписки від 03.12.2014, актів звірення взаєморозрахунків, податкових накладних, листування сторін (т. 1 арк с. 88-250, т. 2 арк с. 1-250, т. 3 арк с. 1-182), за виконані по Договору роботи позивачем відповідачу були виписані податкові накладні №30 від 31.10.2014, №15 від 14.11.2014, №16 від 14.11.2014 на суму виконаних по Договору робіт, за якими станом на 19.01.2015 (до сплати платіжним дорученням №5 від 19.01.2015 грошових коштів у сумі 15 000 000грн) заборгованість позивача перед відповідачем становила 10 021 451,04грн (2 816 050,83грн за жовтень 2014 року і 7 205 400,21грн за листопад 2014 року).

Таким чином, із сплаченої позивачем платіжним дорученням №5 від 19.01.2015 суми 15 000 000грн тільки 4 978 548,97грн є авансовим платежем, на які відповідачем і була видана податкова накладна №124 від 19.01.2015.

Решта суми 10 021 451,04грн була врахована як заборгованість за виконані роботи у жовтні-листопаді 2014 року та по яких, як перша подія, були виписані податкові накладні №30 від 31.10.2014, №15 від 14.11.2014, №16 від 14.11.2014.

За таких обставин протиправної поведінки в діях відповідача не вбачається.

Докази наявності у відповідача заявлених до стягнення збитків (упущеної вигоди) відсутні.

А тому позовні вимоги є безпідставними і не підлягають задоволенню.

Відповідно до статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд

В И Р І Ш И В :

У позові відмовити повністю.

Суддя Н.Г. Шевчук

Повне рішення складене і підписане 22.08.2016.