ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.08.2016 Справа № 905/1908/16

Господарський суд Донецької області у складі: судді Овсяннікової О.В.,

при секретарі судового засідання Вороній І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу за позовом Приватного малого виробничо-комерційного підприємства «Ассоль», м. Василівка, Запорізька область

до Державного підприємства «Селидіввугілля», м. Селидове, Донецька область

про стягнення 101 299,46 гривень, -

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 5 від 04.01.2016)

від відповідача: не зявився

С У Т Ь С П О Р У :

Приватне мале виробничо-комерційне підприємство «Ассоль» звернулось з позовом до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення 101 299,46 гривень, з яких: 83 603,46 гривень заборгованості, 6 312,64 гривень пені, 1 250,62 гривень річних, 10 132,74 гривень інфляційних втрат.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що ним були виконані роботи на виконання умов договору № 1807-2/100-13ЕМС від 18.07.2013, але відповідач за них в повному обсязі не розрахувався, тому за ним налічується борг за прострочку оплати якого нараховуються річні та інфляційні на підставі ст.625 ЦК України.

Відповідач відзиву по справі не надав, його представник у жодне судове засідання не з`явився. Про час і місце проведення судових засідань відповідач був повідомлений належним чином, тому суд розглядає справу в порядку статті 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд

В С Т А Н О В И В :

18 липня 2013 року між сторонами був укладений договір № 1807-2/100-13ЕМС, згідно з п.п.1.1. якого ОСОБА_2 (відповідач) доручив, а Виконавець (позивач) прийняв на себе зобовязання з виконання капітального ремонту вузлів бульдозерної і екскаваторної техніки, згідно з вимогами Стандарту Міністерства вугільної промисловості України СОУ-10.1.00174071.003:2008 у відповідності з затвердженим кошторисом (або калькуляцією) і специфікаціями, які є невідємною частиною договору.

Строк дії договору встановлений з моменту його підписання обома сторонами і по 31.12.2013.

За правовою природою укладений договір є договором підряду і підпадає під правове регулювання глави 61 (ст.ст. 837-864) Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. (ч.2 ст.837 ЦК України)

Згідно п.3.1. договору загальна вартість робіт необмежена і складається з сум специфікацій кожної партії ремфонду.

У п.3.3. встановлено, що розрахунки за ремонт здійснюються шляхом перерахування ОСОБА_2 грошових коштів в національній валюті України на розрахунковий рахунок Виконавця в наступному порядку:

30% передоплати відповідно виставленим рахункам при наявності калькуляції у ОСОБА_2 та оформленої належним чином специфікації на кожну партію ремфонду,

70% по факту виконаних робіт протягом 30-ти календарних днів з моменту підписання ОСОБА_2 виконаних робіт і акту про повернення з ремонту обладнання.

12 серпня 2013 року позивачем був виставлений рахунок на оплату № СД-0000815 на суму 119 433,46 гривень за «ремонт двигуна Д-60 до трактору Т-170, інв.№38654, №двигуна 141049».

Відповідач 30.10.2013 здійснив попередню оплату у встановленому договорі розмірі 35 830,00 гривень, про що свідчить виписка по банківському рахунку позивача.

Позивач виконав ремонтні роботи відповідно до Специфікації 1 на суму 119 433,46 гривень, що підтверджується ОСОБА_2 здачі-приймання робіт №ОУ-0000107 від 18.11.2013 та повернув обладнання ОСОБА_2 передачі двигуна Д-160 з ремонту від 18.11.2013.

З боку відповідача приймання здійснював директор ВП «Шахта Росія» ДП «Селифіввугілля» ОСОБА_3, чиї повноваження підтверджуються довіреністю № 1/132 від 17.01.2013.

Акти підписані ОСОБА_2 без зауважень, а тому суд вважає, що роботи були виконані належним чином.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, виконані роботи підлягали оплаті у строк до 18.12.2013 включно.

Відповідач за виконані роботи не розрахувався, а тому сума неоплачених робіт у розмірі 83 603,46 гривень є його боргом.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК, якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.610 ЦКУ порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загально-господарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. (п.2 ст.193 ГК України)

Пунктом 5.3. договору встановлено, що за порушення строків оплати за капітальний ремонт, згідно п.3.3. договору, ОСОБА_2 сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплачених робіт за кожен день прострочення платежу.

Позивачем нарахована пеня у сумі 6 312,64 гривень за період з 19.12.2013 по 18.06.2014.

Стаття 625 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що розмір річних не встановлений договором, вони підлягають нарахуванню відповідно до закону.

Позивачем нараховані 3% річних в розмірі 1 250,62 гривень за період з 19.12.2013 по 18.06.2014, інфляційні втрати в розмірі 10 132,74 гривень за період з січня 2014 року по червень 2014 року.

Перевіривши арифметичний розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон», враховуючи рекомендації Пленуму Вищого господарського суду України, викладені у постанові № 14 від 17 грудня 2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань», інформаційного листа № 01-06/928/2012 від 17 липня 2012 року та приписи статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання зобовязань», господарський суд дійшов висновків, що розмір нарахованих позивачем 3% річних є вірним, а інфляційних втрат і пені - завищеним.

За здійсненим господарським судом перерахунком, сума інфляційних втрат, що підлягає стягненню з відповідача становить 9 670,39 гривень, а пені 6 312,63 гривень.

Згідно зі ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Беручи до уваги, що позовні вимоги частково обґрунтовані, документально доведені та відповідачем не спростовані, вони підлягають задоволенню в обґрунтованій частині.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі ст.ст. 230, 526, 530, 610, 625, ч.1,2 ст.837 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.193 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги Приватного малого виробничо-комерційного підприємства «Ассоль» до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення 101 299,46 гривень задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» (85400, Донецька область, місто Селидове, вулиця Карла Маркса, будинок № 41; р/р 980 в ПАТ «Укрбізнесбанк», МФО 334969; ) на користь Приватного малого виробничо-комерційного підприємства «Ассоль» (71600, Запорізька область, місто Василівка, вулиця Чекістів, будинок № 43; р/р 8900 в АТ «УкрСиббанк» м. Харків, МФО 351005; ) 83 603,46 гривень заборгованості, 6 312,63 гривень пені, 1 250,62 гривень річних, 9 670,39 гривень інфляційних втрат, 1 512,49 гривень судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене через господарський суд Донецької області до Донецького апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту підписання повного тексту. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 04.08.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 09.08.2016.

Суддя О.В. Овсяннікова