ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

26.08.16р. Справа № 904/7351/16

Суддя Рудовська І.А. , розглянувши матеріали

за позовом ПАТ "Білоцерківський завод ЖБК", м. Біла Церква, Київська область

до Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення 226 389,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Стаття 63 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує суддю, який вирішує питання про прийняття позовної заяви, повернути позовну заяву з підстав неправильного оформлення позовної заяви та доданих до неї документів.

Суд досліджує позовну заяву за формальними ознаками, не вивчаючи питання по суті позовних вимог.

Позовна заява підлягає поверненню, якщо вона за формою та змістом не відповідає вимогам статей 54 - 58 Господарського процесуального кодексу України.

Стаття 65 Кодексу визначає дії судді з підготовки справи до розгляду, які полягають у здійсненні певних заходів і процесуальних дій, спрямованих на правильне і своєчасне вирішення спору.

Суддя самостійно на власний розсуд визначає, які саме дії слід учинити виходячи з конкретних обставин справи, ступеня підготовленості матеріалів самими сторонами, а також тих клопотань, що подані позивачем разом із позовною заявою.

ПАТ "Білоцерківський завод ЖБК" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом (вх. № суду 7361/16 від 25.08.2016 р.) до Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" про стягнення 226 389,80 грн. - заборгованості та витрат по сплаті судового збору.

Суд вважає за необхідне повернути позовну заяву вих. № 08-683 від 17.08.2016 р. і додані до неї документи без розгляду з наступних підстав:

Пунктом 2 частини другої ст. 54 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити, зокрема, найменування, місцезнаходження, ідентифікаційні коди субєкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб).

Згідно ч. 1 ст. 90 Цивільного кодексу України юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму. Найменування установи має містити інформацію про характер її діяльності. Юридична особа може мати крім повного найменування скорочене найменування.

Найменування юридичної особи вказується в її установчих документах і вноситься до єдиного державного реєстру.

Всупереч вказаних вимог, позовна заява не містить повного найменування позивача (зазначено лише скорочену назву підприємства, без розшифровки абревіатури ПАТ "Білоцерківський завод ЖБК"), що є неприпустимим. Організаційно-правова форма сторони має вказуватись повністю, так як є складовою частиною найменування юридичної особи та як того вимагають положення статті 54 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору.

Згідно з пунктом 2.21 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про судовий збір", судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно з пунктом 2.22 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" судовий збір сплачується до територіальних органів Державної казначейської служби України; платники судового збору у платіжних документах на перерахування судового збору повинні в рядку "одержувач" зазначити найменування територіального органу казначейської служби за місцем знаходження господарського суду, який розглядає справу.

Відповідно до листа Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська від 10.01.2013 року № 02-12/47 зарахування судового збору з 21.01.2013 року здійснюється за наступними реквізитами:

одержувач: Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області

код за ;

банк: ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області (Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, код банку за );

МФО банку: 805012;

рахунок: № 3005, судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050), Господарський суд Дніпропетровської області, код бюджетної класифікації доходів - 22030001.

Із доданого до позовної заяви платіжного доручення № 957 від 16.08.2016 року вбачається, що судовий збір сплачено на рахунок УДКУ у Бабушкінському р-ні м. Дніпропетровська, а не за місцем розгляду справи.

Отже, до позовної заяви не додано доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Як випливає з вимог ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок позивача направити відповідачу копії доданих до позовної заяви документів не залежить від того чи є у наявності у відповідача дані документи.

Відповідно до п. 2 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.09 р. № 270, розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового звязку є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Згідно з п.п. 59, 61 Правил надання послуг поштового зв'язку внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

З сукупного аналізу наведених вище норм вбачається, що належним доказом відправлення відповідачеві позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) надані в оригіналі або належним чином засвідченій копії.

Позивач надає як докази направлення відповідачу позовної заяви з доданими до неї додатками поштову квитанцію та опис вкладення у лист від 17.08.2016 р., проте із зазначеного опису вкладення не вбачається, що позивачем направлено на адресу відповідача копій перелічених в позовній заяві додатків.

А саме, в описі вкладення у цінний лист зазначено, що на адресу Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" надіслано позовну заяву на 52 арк., проте в них не вказано, які конкретно додатки були направлені відповідачу.

Таким чином, у наданих до суду позовних матеріалах відсутні належні та допустимі докази надсилання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів листом з описом вкладення, що є підставою для повернення позовної заяви та доданих до неї документів без розгляду на підставі п. 6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому суд приймає до уваги правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

За змістом ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Вказані обставини є підставою для повернення позовної заяви та доданих до неї документів без розгляду.

Додатково зазначаємо, що згідно з ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись ч. 2 ст. 34, ст.ст. 54, 56, 57, п.п. 2, 4, 6 ст. 63, ст.ст. 86, 87 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Додаток: - позовна заява з додатком на 58 аркушах, у тому числі платіжне доручення № 957 від 16.08.2016 року про сплату судового збору у розмірі 3395,85 грн.

Суддя ОСОБА_1