УХВАЛА

про повернення позовної заяви

22.08.2016Справа № 910/14886/16

Суддя Селівон А.М., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами"Практика"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БОГДАН-ЛІЗИНГ"

про стягнення 1 672 150,90 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Практика" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БОГДАН-ЛІЗИНГ" про стягнення 1 672 150,90 грн. заборгованості, а саме 761 239,94 грн. заборгованості за Договором про відкриття траншевої кредитної лінії № 406 від 15.06.07 р. та 910 910,96 грн. за Договором про надання кредиту № 12 від 07.02.08 р.

Як вбачається із змісту поданої позовної заяви б/н від 09.08.16 р. позовні вимоги ґрунтуються на укладених між Публічним акціонерним товариством "Український Професійний Банк" та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Богдан Лізинг" двох договорах, а саме:

- Договорі про відкриття траншевої кредитної лінії № 406 від 15.06.07 р.;

- Договорі про надання кредиту № 12 від 07.02.08 р.

В подальшому право вимоги за вказаними Договорами перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс" за договором про відступлення права вимоги від 28.05.15 р., та, відповідно, було відступлене останнім новому кредитору - Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Практика" на підставі Договору про відступлення права вимоги від 02.07.15 р.

При цьому, як на підставу позовних вимог позивач посилається на той факт, що внаслідок порушення зобов'язання щодо своєчасного та повного повернення відповідачем грошових коштів, отриманих у відповідності до вищезазначених договорів у останнього виникла заборгованість у вказаному розмірі, з позовом про стягнення якої ТОВ "Компанія з управління активами "Практика" звернулось в судовому порядку.

Суд зазначає, що передумови об'єднання позовних вимог визначені ч.1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Об'єднанням позовів забезпечується правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об'єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Згідно аналізу позовних матеріалів судом встановлено, що кожен із вищевказаних договорів, а саме Договір про відкриття траншевої кредитної лінії № 406 від 15.06.07 р. та Договір про надання кредиту № 12 від 07.02.08 р., на яких ґрунтуються позовні вимоги, є самостійним правочином та не пов'язаний з іншим; на підтвердження позовних вимог до позовної заяви мають бути додані різні докази виконання зобов'язань, тобто розмір заявленої до стягнення заборгованості фактично є сумою визначеного позивачем боргу по кожному окремому з двох вказаних у позовній заяві кредитних договорів, невиконання зобов'язань відповідачем по яких стало підставою звернення позивача до суду.

Отже, кожен з вищезазначених договорів підлягає окремому дослідженню щодо з'ясування прав, обов'язків і взаємовідносин сторін, встановлення обставин щодо виконання кожного договору та з'ясування обґрунтованості заявлених позовних вимог по кожному з договорів окремо.

Суд зазначає, що сам факт укладення оспорюваних договорів в одному складі учасників жодним чином не унеможливлює вирішення питання щодо стягнення заборгованості по кожному кредитному договору окремо при заявлених підставах, а навпаки, за поданою позивачем позовною заявою фактично підлягають вирішенню два окремих спори.

Схожість договорів, відносин (їх однорідність), так само як і подібність документів, які мають бути доказами на підтвердження викладених в позовній заяві обставин, не дає підстав суду вважати за можливе об'єднати в одній позовній заяві вимоги про стягнення заборгованості за різними договорами.

При цьому, вирішення питання про стягнення заборгованості за кожним договором окремо жодним чином не залежить від вирішення питання про стягнення боргу згідно іншого вказаного договору.

Навіть у випадку коли позивач правомірно об'єднав вимоги, пов'язані між собою, суд вправі повернути позовну заяву, якщо вважатиме, що сумісний розгляд об'єднаних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Окрім того, позивач не позбавлений можливості звернутись до суду з окремими позовами про стягнення заборгованості за кожним із вищезазначених договорів - Договором про відкриття траншевої кредитної лінії № 406 від 15.06.07 р. та Договором про надання кредиту № 12 від 07.02.08 р. .

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що об'єднання таких вимог у позовній заяві та одночасний їх розгляд перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін, належній, ретельній оцінці доказів, що має ґрунтуватися на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, що, в свою чергу, призведе до суттєвого утруднення правильного і своєчасного вирішення господарського спору.

Крім того суд не приймає до уваги в якості підстави для об'єднання позовних вимог пов'язаність договорів між собою поданими доказами, зокрема, договорами про відступлення права вимоги як таке, що суперечить принципу об'єктивної (судової) істини, який полягає в обов'язку суду з'ясувати усі дійсні обставини справ, пов'язані із спірними правовідносинами, і на їх основі вирішити питання про права та обов'язки сторін спору. Зокрема, за приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно п. 5 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо в позовній заяві порушено правила об'єднання вимог і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору.

Вищевикладена правова позиція наведена в п.3.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", де зазначено, що якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК). Наприклад, господарський суд повинен повернути позовну заяву без розгляду, зокрема, якщо об'єднано вимоги про стягнення сум боргу, який виник з різних договорів або інших правочинів.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила поєднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає поверненню без розгляду на підставі п.5 ч. 1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України.

Позивачу роз'яснюється, що відповідно до ч.3 ст.63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву і додані до неї документи повернути позивачу без розгляду.

Суддя Селівон А.М.