РІШЕННЯ

30 серпня 2016 року Справа № 913/802/16

Провадження №15/913/802/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма Промсоюз, м.Сєвєродонецьк Луганської області

до Департаменту житлово-комунального господарства Луганської обласної державної адміністрації, м.Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 168128 грн 23 коп.

Суддя Смола С.В.

Секретар судового засідання Богуславська Є.В.

У засіданні брали участь:

від позивача представник не прибув;

від відповідача представник не прибув.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма Промсоюз звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до Головного управління житлово-комунального господарства облдержадміністрації про стягнення заборгованості за договором №329п від 30.11.2011 в сумі 153541 грн 76 коп., пені в сумі 69991 грн 54 коп.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 12.07.2016 було порушено провадження у справі та її розгляд призначений на 25.07.2016.

Позивач поясненням б/н від 25.07.2016 зазначив, що ним на виконання умов договору №329п від 30.11.2011 були виконані роботи на суму 138488 грн 46 коп. (акт №1 приймання виконаних будівельних робіт від 23.12.2011), на суму 15053 грн 30 коп. (акт №2 приймання виконаних будівельних робіт від 26.12.2011); також позивачем було продано відповідачеві обладнання на суму 92145 грн 84 коп.; що у звязку з частковою оплатою відповідача в сумі 65818 грн 41 коп. заборгованість за виконані роботи та придбане обладнання складає 179869 грн 19 коп.; що пеня за період з 07.01.2012 по 07.07.2012 складає 17087 грн 57 коп.

Відповідач поясненнями №15/08-1233 від 20.07.2016, які надійшли на адресу електронної пошти суду, зазначив, що розпорядженням голови Луганської обласної державної адміністрації від 26.10.2012 перейменовано з 28.12.2012 Головне управління житлово-комунального господарства Луганської обласної державної адміністрації в Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Луганської обласної державної адміністрації, а розпорядженням від 11.03.2016 №124 перейменовано в Департамент житлово-комунального господарства Луганської обласної державної адміністрації.

Відповідач заявою №15/08-1221 від 19.07.2016, яка надійшла на адресу електронної пошти суду, просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог про стягнення 223533 грн 30 коп. Також просив розглянути справу без участі представника.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 25.07.2016 розгляд справи відкладено на 30.08.2016.

Заявою про зменшення розміру позовних вимог б/н від 09.08.2016 позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором №329 п від 30.11.2011 в сумі 179869 грн 19 коп. та пеню в сумі 17087 грн 57 коп.

Відносно вказаної заяви суд зазначає наступне.

Згідно з ч.4 ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

В абз.1 пп.3.10 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції зазначено, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Відповідно до абз.3-6 пп.3.12 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після завершення підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК) відкриття судового засідання, розяснення (за необхідності) сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обовязків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, тобто до зясування у передбаченому ГПК порядку обставин справи та здійснення їх правової оцінки, про що зазначається в протоколі судового засідання. При цьому неявка у судове засідання сторін або однієї з сторін, за умови, що їх належним чином повідомлено про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 ГПК. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. У разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи), розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову. Позивач при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку.

При зверненні з позовом до суду позивачем було заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором №329п від 30.11.2011 в сумі 153541 грн 76 коп. та пені в сумі 69991 грн 54 коп. В поясненнях б/н від 25.07.2016 позивач зазначив, що ним на виконання умов договору №329п від 30.11.2011 були виконані роботи на суму 138488 грн 46 коп. (акт №1 приймання виконаних будівельних робіт від 23.12.2011), на суму 15053 грн 30 коп. (акт №2 приймання виконаних будівельних робіт від 26.12.2011), всього на суму 153541 грн 76 коп. Крім того, позивачем було продано відповідачеві за актом купівлі-продажу устаткування №1 від 02.12.2011 обладнання на суму 92145 грн 84 коп., яке частково оплачено в сумі 65818 грн 41 коп., заборгованість складає 26327 грн 43 коп. Таким чином, позивачем додатково заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за актом купівлі-продажу устаткування №1 від 02.12.2011 в сумі 26327 грн 43 коп. Крім того, в заяві про зменшення розміру позовних вимог позивач зменшив розмір пені з 69991 грн 54 коп. до 17087 грн 57 коп. Суд зазначає, що при зверненні з позовом до суду позивачем нарахування пені здійснювалось на суму заборгованості за договором №329п від 30.11.2011 в розмірі 153541 грн 76 коп. за період прострочення з 07.01.2012 по 31.12.2014, в свою чергу, в заяві про зменшення розміру позовних вимог нарахування пені здійснено на суму заборгованості 179869 грн 19 коп. за період прострочення з 07.01.2012 по 07.07.2012, тобто позивачем на суму заборгованості 26327 грн 43 коп. фактично заявлено нову вимогу про стягнення пені в сумі 2501 грн 10 коп., а отже змінено предмет і підставу позову.

З огляду на викладене, суд приймає вказану заяву до розгляду в частині зменшення розміру пені за період з 07.01.2012 по 07.07.2012, нарахованої на суму заборгованості 153541 грн 76 коп., з 69991 грн 54 коп. до 14586 грн 47 коп., в частині вимог про стягнення з відповідача заборгованості за актом купівлі-продажу устаткування №1 від 02.12.2011 в сумі 26327 грн 43 коп. та пені в розмірі 2501 грн 10 коп. заява розгляду не підлягає.

Таким чином, предметом розгляду в даній справі є вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором №329п від 30.11.2011 в сумі 153541 грн 76 коп. та пені за період з 07.01.2012 по 07.07.2012 в сумі 14586 грн 47 коп.

Відповідач поясненням №15/08-1340 від 08.08.2016 зазначив, що розпорядженням голови Луганської обласної державної адміністрації від 26.10.2012 перейменовано з 28.12.2012 Головне управління житлово-комунального господарства Луганської обласної державної адміністрації в Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Луганської обласної державної адміністрації, а розпорядженням від 11.03.2016 №124 перейменовано в Департамент житлово-комунального господарства Луганської обласної державної адміністрації, що судом приймається до уваги.

Сторони не скористалися своїм правом, передбаченим ст.22 Господарського процесуального кодексу України, не забезпечили участі повноважних представників у судовому засіданні, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

У судовому засіданні 30.08.2016 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма Промсоюз (генпідрядник, позивач) та Головним управлінням житлово-комунального господарства Луганської обласної державної адміністрації, яке в подальшому перейменоване на Департамент житлово-комунального господарства Луганської обласної державної адміністрації (замовник, відповідач) 30.11.2011 був укладений договір на виконання робіт №329 п, за умовами якого генпідрядник зобовязується у 2011 році на свій ризик власними (власними і залученими, залученими) силами та засобами виконати зазначені в п.1.2 роботи у встановлений строк згідно календарного графіку робіт (додаток №3 до договору), а замовник зобовязується прийняти і оплатити їх (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору найменування робіт: будівництво міні-котельні для теплопостачання приміщень дитячої школи мистецтв №2 за адресою: м.Брянка мікрорайон Тополь, 38 (будівельно-монтажні роботи та пусконалагоджувальні роботи). Кількісні характеристики виконуваних за цим договором робіт: будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи.

Згідно з п.3.1 договору ціна договору визначається по узгодженню сторін, є твердою і складає 251098 грн 68 коп., в т.ч. ПДВ 41849 грн 78 коп. і оформлюється Протоколом узгодження договірної ціни (додаток №4 до договору). Ціна будівельно-монтажних робіт (включаючи вартість обладнання) є твердою і складає 236045 грн 38 коп., в т.ч. ПДВ 39340 грн 90 коп. і оформлюється договірною ціною (додаток №1 до договору). Ціна пусконалагоджувальних робіт є твердою і складає 15053 грн 30 коп., в т.ч. ПДВ 2508 грн 88 коп. і оформлюється договірною ціною (додаток №2 до договору).

Ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін (п.3.2 договору).

Відповідно до п.4.1 договору джерелом фінансування робіт замовника є кошти державного бюджету у сумі 179356 грн 07 коп. та кошти місцевого бюджету у сумі 71742 грн 61 коп., що спрямовані на фінансування бюджетної програми Реалізація пілотних проектів у сфері житлово-комунального господарства у 2011 році.

Згідно з п.4.2 договору замовник робить проміжні платежі генпідряднику за виконані роботи на підставі актів виконаних робіт форми №КБ-2в, №КБ-3, підписаних уповноваженими представниками сторін. Акт виконаних робіт, дискети, документи, що підтверджують фактичні витрати, надаються генпідрядником уповноваженому представнику замовника не пізніше 25 числа поточного місяця. В разі зриву строків надання вищевказаних документів, замовником не приймаються форми №КБ-2в, №КБ-3 до оплати у звітному місяці, що не звільняє генпідрядника від дотримання графіка виконання робіт. Уповноважений представник замовника протягом 5-ти днів перевіряє реальність акту і підписує його в частині реально виконаних обсягів робіт. Оплата виконаних робіт здійснюється замовником після підписання акту форми №КБ-2в, №КБ-3 протягом 10 банківських днів з моменту надходження бюджетних коштів на розрахунковий рахунок замовника.

Оплата замовником вартості обладнання, необхідного для виконання цього договору, здійснюється на підставі акта купівлі-продажу та рахунка генпідрядника, в якому зазначається вартість обладнання (п.4.5 договору).

Відповідно до п.5.2 договору місце виконання робі: мікрорайон Тополь, 38, м.Брянка Луганської області.

У відповідності до пп.6.1.1 п.6.1 договору замовник зобовязаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи по мірі надходження відповідних коштів на рахунок.

Згідно з п.7.4 договору за порушення строків виплати по договору замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми договору за кожний день прострочки.

Договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2011, а в частині фінансових відносин до повного розрахунку сторонами за договором (п.20.1 договору).

Позивач на виконання вказаних умов договору виконав для відповідача будівельні роботи, що підтверджується довідками про вартість виконаних будівельних робіт від 23.12.2011, від 26.12.2011, актом №1 від 23.12.2011 приймання виконаних будівельних робіт за 01.12.2011-31.12.2011, актом №2 від 26.12.2011 приймання виконаних будівельних робіт за 01.12.2011-31.12.2011 на загальну суму 153541 грн 76 коп., які відповідач своєчасно не оплатив.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно з ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Згідно з ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду, до яких відноситься і договір №329 п від 30.11.2011 підрядник зобовязується збудувати і здати у встановлений строк обєкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобовязується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обовязок не покладається на підрядника, прийняти обєкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно повязаних з місцезнаходженням обєкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Аналогічні положення містяться і в ст.318 Господарського кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.853 Цивільного кодексу України замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частиною 1 ст.854 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобовязаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст.ст.98, 99 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №668 від 01.08.2005 договором підряду може бути передбачено, що оплата виконаних робіт проводиться після прийняття замовником закінчених робіт (обєкта будівництва) або поетапно проміжними платежами в міру виконання робіт. У договорі підряду сторони можуть передбачати надання замовником авансу з визначенням порядку його використання. Розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються підрядником та передаються замовнику. Замовник перевіряє ці документи і в разі відсутності зауважень підписує їх. Після підписання документів замовник зобовязаний оплатити виконані роботи. Порядок подання підрядником документів про обсяги і вартість виконаних робіт, проведення перевірки їх достовірності, підписання та оплати замовником визначається у договорі підряду.

Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

Приписами ст.530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.4.2 договору замовник робить проміжні платежі генпідряднику за виконані роботи на підставі актів виконаних робіт форми №КБ-2в, №КБ-3, підписаних уповноваженими представниками сторін. Акт виконаних робіт, дискети, документи, що підтверджують фактичні витрати, надаються генпідрядником уповноваженому представнику замовника не пізніше 25 числа поточного місяця. В разі зриву строків надання вищевказаних документів, замовником не приймаються форми №КБ-2в, №КБ-3 до оплати у звітному місяці, що не звільняє генпідрядника від дотримання графіка виконання робіт. Уповноважений представник замовника протягом 5-ти днів перевіряє реальність акту і підписує його в частині реально виконаних обсягів робіт. Оплата виконаних робіт здійснюється замовником після підписання акту форми №КБ-2в, №КБ-3 протягом 10 банківських днів з моменту надходження бюджетних коштів на розрахунковий рахунок замовника.

Крім того, позивач звертався до відповідача з претензією б/н від 24.04.2014 (а.с.70).

Факт виконання робіт позивачем за договором №329 п від 30.11.2011 підтверджується матеріалами справи, в т.ч. довідками про вартість виконаних будівельних робіт за 01.12.2011 31.12.2011, актами приймання виконаних будівельних робіт №1 від 23.12.2011 та №2 від 26.12.2011.

Порушенням зобовязання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором №329 п від 30.11.2011 в сумі 153541 грн 76 коп.

Заявою №15/08-1221 від 19.07.2016 відповідач просив застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення 223533 грн 30 коп., які заявлені позивачем.

Розглядаючи вказану заяву, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовну давність - строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст.260 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.261 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Частинами 2-3 ст.264 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

У відповідності до даних, які містяться в автоматизованій системі документообігу суду, 03.07.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма Промсоюз зверталося до господарського суду Луганської області з позовом до Головного управління житлово-комунального господарства Луганської обласної державної адміністрації про стягнення боргу за договором на виконання робіт від 30.11.2011 №329 п в сумі 153541 грн 76 коп. та пені в сумі 69991 грн 54 коп. Ухвалою від 03.07.2014 порушено провадження у справі №913/1610/14. Ухвалою суду від 09.07.2014 розгляд справи було відкладено на 29.07.2014.

У звязку з проведенням на території міста Луганська антитерористичної операції матеріали справи №913/1610/14 втрачені, що підтверджується довідкою №124 від 17.06.2016.

Таким чином, у звязку із звернення позивача з позовом до суду у справі №913/1610/14 мало місце переривання перебігу позовної давності за вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором на виконання робіт від 30.11.2011 №329 п в сумі 153541 грн 76 коп. В даному випадку переривання має триваючий характер і на момент повторного звернення позивача з вказаною вимогою до суду у справі №913/802/16 позовна давність не сплила.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором №329 п від 30.11.2011 в сумі 153541 грн 76 коп. підлягає задоволенню.

Відносно вимоги про стягнення з відповідача пені за період з 07.01.2012 по 07.07.2012 в сумі 14586 грн 47 коп. суд зазначає наступне.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Відповідно до ст.886 Цивільного кодексу України у разі невиконання або неналежного виконання замовником обовязків за договором будівельного підряду він сплачує підрядникові неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки у повному обсязі, якщо не доведе, що порушення договору сталося не з його вини.

Згідно п.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст.549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

В п.7.4 договору сторони передбачили, що за порушення строків виплати по договору замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми договору за кожний день прострочки.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Частиною 5 ст.254 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем (а.с.74), суд вважає його неправильним, оскільки позивачем з урахуванням умов п.4.2 договору №329 п від 30.11.2011 невірно визначено початок періоду прострочення.

Водночас, господарський суд вважає за необхідне навести власний розрахунок пені, зроблений за допомогою програми Законодавство в межах заявленого позивачем періоду:

Акт приймання виконаних будівельних робітСума заборгованостіСтрок оплатиПеріод нарахування пеніКількість днів простроченняСума пені, грн
№1 від 23.12.,46До 11.01.201211.01.2012-07.07.95,82
№2 від 26.12.201115053,30До 12.01.201212.01.2012-07.07.2,75
Всього:11408,57

З огляду на викладене, обґрунтованою є пеня за період з 11.01.2012 по 07.07.2012 в сумі 11408 грн 57 коп.

Пунктом 1 ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.ч.3-4 ст.267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем у заяві №15/08-1221 від 19.07.2016 заявлено про застосування до вимоги про стягнення пені позовної давності.

Господарський суд зауважує, що позивачем у справі не надано доказів поважності причин пропущення строку позовної давності для звернення з вимогою про стягнення пені, в матеріалах справи такі докази також відсутні.

Враховуючи заявлений позивачем період стягнення пені з 07.01.2012 по 07.07.2012, строк позовної давності за вказаною вимогою сплинув 08.07.2013, тобто ще до звернення позивача з даним позовом до суду 03.07.2014 у справі №913/1610/14. Таким чином, суд зважаючи на заяву відповідача про застосування позовної давності та дату звернення з позовом до суду, приходить до висновку про пропуск позивачем строку позовної давності за вимогою про стягнення пені та про відмову в задоволенні позову в цій частині.

З огляду на викладене позов підлягає задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

При зверненні позивача з даним позовом до суду було сплачено за платіжним дорученням №7831 від 11.06.2014 судовий збір у сумі 4470 грн 67 коп., в той час як, виходячи із заявленої до стягнення суми (223533 грн 30 коп.) повинно було бути сплачено судовий збір у сумі 3353 грн 00 коп. Таким чином, переплата складає 1117 грн 67 коп. Заявою б/н від 09.08.2016 про зменшення позовних вимог позивач зменшив розмір позовних вимог в частині стягнення пені на 55405 грн 07 коп., поверненню підлягає судовий збір в сумі 831 грн 08 коп.

Таким чином, наразі існує необхідність повернення Товариству з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма Промсоюз судового збору в сумі 1948 грн 75 коп., який у відповідності до приписів Закону України Про судовий збір може бути повернутий ухвалою господарського суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Судовий збір в сумі 2521 грн 92 коп. покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма Промсоюз до Департаменту житлово-комунального господарства Луганської обласної державної адміністрації задовольнити частково.

2. Стягнути з Департаменту житлово-комунального господарства Луганської обласної державної адміністрації, проспект Центральний, б.59, м.Сєвєродонецьк Луганської області, ідентифікаційний код 03364062, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма Промсоюз, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 21822350, заборгованість за виконані роботи в сумі 153541 грн 86 коп., судовий збір у сумі 2303 грн 13 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 02.09.2016.

Суддя С.В. Смола