РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2016Справа №910/12352/16

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/12352/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Боріс»;

до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова»;

про стягнення 41 086,65 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Щербак М.В., довіреність б/н від 03.08.2016р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Боріс» (надалі - позивач) з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» (надалі - відповідач) про стягнення 41 086,65 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору № 84/1/14-11 про медичне обслуговування Застрахованих осіб від 25.10.2011р. у визначений строк не розрахувався за надані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 39327,32 грн., за прострочення оплати якої нараховані пеня в сумі 1626,26 грн. та 133,07 грн. - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2016р. порушено провадження у справі № 910/12352/16 та призначено її розгляд на 04.08.2016р.

04.08.2016р. через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли витребувані судом докази.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2016р. розгляд справи було відкладено на 01.09.2016р., у зв'язку з неявкою представника відповідача.

Присутній у судовому засіданні 01.09.2016р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання вдруге не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали про порушення провадження у справі від 07.07.2016р. та ухвали від 04.08.2016р. не виконав, витребувані документи, в тому числі відзив на позов, суду не надіслав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, ухвалу про порушення провадження у справі 07.07.2016р. та ухвалу від 04.08.2016р. було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, проте поштове відправлення повернуто на адресу суду без вручення з відповідною відміткою поштової установи.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання представника відповідача суд не повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.10.2011 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Боріс» (за договором - виконавець, позивач) та приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Нова» (за договором - замовник, відповідач) було укладено Договір № 84/1/14-11 про медичне обслуговування Застрахованих осіб, у відповідності з п. 1.1. якого виконавець надає медичні послуги Застрахованим особам, а замовник проводить оплату за надання таких послуг відповідно до умов даного Договору.

Згідно з п. 2.2.1. Договору, відповідач зобов'язаний сплатити повну вартість послуг, наданих позивачем Застрахованим особам відповідача на підставі виставленого позивачем рахунку.

Так, позивачем було виставлено на оплату послуг рахунок № 525 від 15.04.2016р. на суму 36 795,03 грн., разом з рахунком були передані: Звіт про надання послуг з медичної допомоги за період з 01.04.2016р. по 15.04.2016р. та Акт наданих послуг № 684 від 15.04.2016р. - передано під підпис 21.04.16 p., які вручено під розпис уповноваженого співробітника відповідача, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією витягу з журналу позивача від 21.04.2016р.

Відповідно до п. 4.4. Договору (в редакції зі змінами, внесеними додатковою угодою № 2 до договору), відповідач перевіряє виставлені рахунки і здійснює оплату протягом 10 робочих днів з дати отримання повного пакету звітних документів, який перелічений в п. 4.3. Договору.

За умовами п. 4.3. Договору, до рахунку додаються Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) та Звіт про надання послуг з медичної допомоги, що містять детальний перелік наданих послуг, та їх вартість, застосовані витратні матеріали. Рахунок, Акт та Звіт є обов'язковими документами, що складають повний пакет звітної документації виконавця. Ці документі передаються позивачем відповідачу під розпис уповноваженого співробітника відповідача. Факт такого розпису у відповідному журналі виконавця буде визнаватись ними належним доказом факту передачі Відповідачу повного пакету звітної документації від позивача.

Відтак, оскільки пакет звітних документів щодо надання послуг на суму 36 795,03 грн. отримано відповідачем 21.04.2016р., то кінцевий строк оплати таких послуг, з урахуванням умов п.4.4 Договору, настав 06.05.2016р.

Також, позивачем було виставлено відповідачу на оплату послуг рахунок № 599 від 30.04.2016р. на суму 2532,29 грн., разом з доданими Звітом про надання послуг з медичної допомоги за період з 16.04.2016р. по 30.04.2016р. та Актом наданих послуг № 766 від 30.04.2016р., які було надіслано відповідачу цінним листом, що підтверджується наявним в матеріалах справи описом вкладення у цінний лист від 12.05.2016р.

Таким чином, загальна вартість послуг за період з 01.04.2016р. по 30.04.2016р. склала 39 327,32 грн.

Відповідно до п. 2.2.7. Договору, відповідач зобов'язаний протягом 10 календарних днів з дати отримання підписати та повернути виконавцеві Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) та Звіт про надання послуг з медичної допомоги, передбачені п. 4.3. даного Договору. У випадку непідписання вищевказаних Акту чи/та Звіту, ненаправлення підписаних Акту чи/та Звіту, або ненадання письмової вмотивованої відмови від їх підписання протягом 10-ти календарних днів з моменту отримання, послуги вважаються такими, що повністю прийняті без зауважень.

В матеріалах справи відсутні докази надання позивачу письмової вмотивованої відмови від підписання вказаних документів щодо наданих послуг на суму 2532,29 грн.

Відтак, у відповідності до умов п.2.2.7 Договору, такі послуги вважаються прийнятими відповідачем.

Однак, відповідач в порушення умов договору, станом на день звернення позивача з позовом до суду отримані послуги не оплатив, у зв'язку з чим у відповідача виникла перед позивачем заборгованість за надані послуги в сумі 39 327,32 грн.

Отже, на день подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становила 39 327,32 грн.

Згідно з приписами ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини першої статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На час розгляду спору в господарському суді відповідачем не заперечений факт отримання послуг за представленими актами та не надано доказів повної оплати послуг на суму 39 327,32 грн., відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 39 327,32 грн. підлягає задоволенню.

Також, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, позивач просить суд стягнути з відповідача 1626,62 грн. пені та 133,07 грн. - 3% річних, які розраховані за період з 10.05.2016р. по 22.06.2016р. за актом наданих послуг № 684 від 15.04.2016р. на суму 36 795,03 грн..

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 5.2. Договору сторонами передбачено, що за прострочення строку оплати наданих позивачем послуг, відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Спеціальним законом, що регулює договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за невчасне виконання грошових зобов'язань, є Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. № 543/96, відповідно до статті 3 якого, розмір пені за порушення грошового зобов'язання розраховується із суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, суд, перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування пені, визнав його обґрунтованим, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню в сумі 1626,62 грн.

Крім того, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

Таким чином, оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних ґрунтується на законі (ст. 625 Цивільного кодексу України), а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов'язання, тому позовні вимоги позивача в частині стягнення 3% річних, підлягають задоволенню згідно уточненого розрахунку суду в сумі 132,70 грн., з урахуванням того, що у 2016 році 366 днів.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» (02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 11 (вул. Євгена Сверстюка, 11); ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Боріс» (02081, м. Київ, вул. Клеманська, 3; адреса для листування: 02140, м. Київ, пр. Бажана, 12-а; ) 39 327 грн. 32 коп. основного боргу, пеню в сумі 1626 грн. 26 коп., 132 грн. 70 коп. 3% річних та 1377 грн. 99 коп. - витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 06.09.2016р.

Суддя А.І. Привалов