ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2016 р. Справа № 922/1469/16

Харківський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Здоровко Л.М. , суддя Плахов О.В.

при секретарі Міракові Г.А.

за участю :

від Прокуратури Харківської області - прокурор Комісар О.О. (посвідчення №043187 від 06.05.2016р.);

від позивача ОСОБА_1, (за довіреністю №61 від 20.04.2016р.),

від відповідача ОСОБА_2, (за довіреністю від 01.07.2016р.),

від 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, (за довіреністю №21 від 04.03.2016р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача ТОВ "Інверс-Тім" (вх. №1943 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 30.06.16 у справі № 922/1469/16

за позовом Керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 Харківської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, м. Харків

до ТОВ "Інверс-ТІМ" , м. Харків

3-тя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Харківський національний медичний університет, м. Харків

про визнання недійсним договору та повернення майна,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Харківської місцевої прокуратури №1 Харківської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд:

1) визнати недійсним договір оренди №5936-Н від 13.07.2015, укладений між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інверс-Тім" ();

2) припинити зобов'язання за договором оренди №5936-Н від 13.07.2015 на майбутнє;

3) зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Інверс-Тім" () звільнити нежитлові приміщення - кімнати з №1 по №23 у підвалі 3-поверхової будівлі з триповерховою надбудовою у центральній частині та двома 4-х поверховими будівлями Науково-дослідного інституту гігієни праці та професійних захворювань Харківського медичного університету загальною площею 334,35 кв.м, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Трінклера, 6 (вартістю 1704400 грн.), та повернути їх регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській області ();

4) судовий збір у розмірі 26944,00 грн. просить суд стягнути з відповідача.

Рішенням господарського суду Харківської області від 30.06.2016 у справі № 922/1469/16 (суддя Сальнікова Г.І.) позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Визнано недійсним договір оренди державного майна №5936-Н від 13.07.2015, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна по Харківській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інверс-Тім". Припинено зобов'язання за договором оренди №5936-Н від 13.07.2015 на майбутнє. Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Інверс-Тім" (61022, м. Харків, вул. Трінклера, буд. 6; ) звільнити нежитлові приміщення - кімнати з №1 по №23 у підвалі 3-поверхової будівлі з триповерховою надбудовою у центральній частині та двома 4-х поверховими будівлями Науково-дослідного інституту гігієни праці та професійних захворювань Харківського медичного університету загальною площею 334,35 кв.м, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Трінклера, 6 (вартістю 1704400 грн.), та повернути їх Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській області ().

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інверс-Тім" (61022, м. Харків, вул. Трінклера, буд. 6; ) на користь прокуратури Харківської області (61050, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, 4; код одержувача 37999654, № рахунку 7171, банк одержувача - Держказначейська служба України, МФО 820172) судовий збір в сумі 26944,00 грн.

Відповідач ТОВ "Інверс-Тім" не погодився з прийнятим у справі рішенням та звернувся з апеляційною скаргою.

У скарзі апелянт вважає, що не є належним відповідачем у даній справі, вказує, що на його думку господарським судом першої інстанції порушено норми статті 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014. Зазначає, що прокуратурою не підтверджено підстав для представництва, як того вимагає Закон.

Крім того, зазначає, що визнання недійсним договору № 5936-Н від 13.07.2015 прямо суперечить інтересам держави, оскільки призведе до недоотримання Державним бюджетом України та Харківським національним медичним університетом грошових коштів за оренду державного майна та грошових коштів на утримання об'єкту державної власності.

Також, посилається на порушення місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального права та просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 30.06.2016 у даній справі, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги просить покласти на Державний бюджет України.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.07.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні 29.08.2016.

Від Харківського національного медичного університету надійшли пояснення (вх. 8414 від 29.08.2016) на апеляційну скаргу, в яких він вважає оскаржуване рішення таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, наводить доводи, в обґрунтування своєї позиції у справі.

Від апелянта надійшли пояснення до апеляційної скарги, в яких наводить додаткове обґрунтування апеляційної скарги.

В судовому засіданні 29.08.2016 заявник апеляційної скарги підтримав її вимоги в повному обсязі та наполягав на її задоволенні.

В судовому засіданні 29.08.2016 представник третьої особи підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

В судовому засіданні 29.08.2016 представник прокуратури просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, пояснив, що вважає законним та обґрунтованим оскаржуване рішення господарського суду Харківської області.

В судовому засіданні 29.08.2016 представник Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області пояснила суду, що підтримує позицію прокуратури у даній справі та вважає оскаржуване рішення у даній справі таким, що прийнято при повному дослідженні обставин справи та з вірним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи, викладені в апеляційній скарзі, додаткових поясненнях до неї, заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, в порядку ст. 101 ГПК України на підставі наявних у справі доказів, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

13.07.2015 між Регіональним відділенням Фонду державного майна по Харківській області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інверс-Тім" (орендар) укладено договір оренди державного майна №5936-Н, згідно з умовами якого орендар отримав в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно - нежитлові приміщення - кім. з №1 №23 у підвалі 3-поверхової будівлі з триповерховою надбудовою у центральній частині та двома 4-х поверховими Науково-дослідного інституту гігієни праці та професійних захворювань ХНМУ, інв. №10310001, пам'ятка архітектури, реєстровий номер майна - 01896866.1.АААЛБ045 (далі - майно), загальною площею 334,35 кв.м., розміщене за адресою: м. Харків, вул. Трінклера, 6, що перебуває на балансі Харківського національного медичного університету (ідентифікаційний номер 01896866) (далі Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість оцінки на 13.03.2015 і становить 1704400,00 грн.

Майно передано в оренду з метою розміщення кафе, яке не здійснює продаж товарів підакцизної групи.

Відповідно до п. 10.1 Договору його укладено на строк 2 роки 11 місяців, що діє з 13.07.2015 до 13.06.2018.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, задовольняючи позовні вимоги, суд вважав, що приміщення, які передані в оренди використовуються не за цільовим призначенням, чим порушуються вимоги закону.

Судова колегія вважає правомірними такі висновки господарського суду, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачено статтею 203 ЦК України, а саме : зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 18 Закону України "Про освіту" навчальні заклади, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу.

Відповідно до ст.ст. З, 28 Закону України Про освіту, під освітньою діяльністю розуміється діяльність закладів, що входять до системи освіти, з метою здобуття відповідного виду освіти і задоволення інших освітніх потреб здобувачів освіти та інших осіб, що визначаються метою освіти.

Згідно зі ст. 63 Закону України Про освіту, матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством.

Тобто, об'єкт освіти - це не тільки навчальний заклад, а й будівлі, споруди, землі, комунікації, обладнання та інші цінності підприємств системи освіти, а тому передача будь-яких приміщень шкільних навчальних закладів у оренду суб'єктам господарювання для проведення господарської діяльності не пов'язаної з наданням освітніх послуг, прямо заборонена законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 63 Закону України Про освіту об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Постановою Головного державного санітарного лікаря України від 14 серпня 2001 року за № 63 санітарні правила і норми влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01 поширюються на загальноосвітні навчальні заклади I, I-II, I-III ступенів, спеціалізовані школи I, II, III ступенів, гімназії, ліцеї, колегіуми, що проектуються, будуються, реконструюються та ті, що існують, незалежно від типу, форми власності і підпорядкування.

Відповідно до п. 3.19 вказаних правил здача в оренду території, будівель, приміщень, обладнання підприємствам, установам, організаціям іншим юридичним та фізичним особам для використання, що не пов'язано з навчально-виховним процесом, не дозволяється.

Судова колегія вважає правомірним та обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що Закон України "Про освіту" в даному випадку є спеціальним по відношенню до даних правовідносин, отже саме його норми повинні застосовуватись до даних правовідносин.

Навчально-виховний процес визначений у Положенні про організацію роботи з охорони праці учасників навчально-виховного процесу в установах і навчальних закладах, затвердженому наказом Міністерства освіти і науки України від 01 серпня 2001 року за №563, як система організації навчально-виховної, навчально-виробничої діяльності, визначеної навчальними, науковими, виховними планами (уроки, лекції, лабораторні заняття, час відпочинку між заняттями, навчальна практика, заняття з трудового, професійного навчання і професійної орієнтації, виробнича практика, робота у трудових об'єднаннях, науково-дослідні та дослідно-конструкторські роботи, походи, екскурсії, спортивні змагання, перевезення чи переходи до місця проведення заходів тощо).

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців видами діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Інверс-Тім" є неспеціалізована оптова торгівля, роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах, роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах, діяльність ресторанів, обслуговування напоями.

Як встановлено господарським судом Харківської області, під час апеляційного провадження, підтверджується матеріалами справи та не заперечується представниками сторін мета використання спірного приміщення з освітньою діяльністю не пов'язана.

Тобто з наведеного можна дійти висновку, що спірним договором оренди фактично змінено цільове призначення частини приміщення навчального закладу та визначено його використання під кафе, тобто для проведення господарської (підприємницької) діяльності орендарем.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України Про оренду державного та комунального майна не можуть бути об'єктами оренди об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України Про приватизацію державного майна.

Відповідно до п. б ч. 2 ст. 5 Закону України Про приватизацію державного майна приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, зокрема, об'єкти освіти, фізичної культури, спорту і науки, що фінансуються з державного бюджету.

Тому передача в оренду приміщень Харківського національного медичного університету, який є об'єктом державної власності та фінансується з державного бюджету, для здійснення діяльності, не пов'язаної з навчально-виховним процесом, суперечить вимогам чинного законодавства.

У пункті 2.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 надані господарським судам наступні роз'яснення: частиною третьою статті 207 ГК України передбачена і можливість припинення господарського зобов'язання лише на майбутнє. Отже, якщо зі змісту господарського договору випливає, що зобов'язання за цим договором може бути припинено лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути усе одержане за ним (наприклад, вже здійснене користування за договором майнового найму (оренди), користування електроенергією, спожиті послуги, зберігання, здійснене за відповідним договором, тощо), то господарський суд одночасно з визнанням господарського договору недійсним (за наявності підстав для цього) зазначає в резолютивній частині рішення, що зобов'язання за договором припиняється лише на майбутнє.

Судова колегія вважає безпідставними посилання заявника апеляційної скарги на те, що ТОВ "Інверс-Тім" є неналежним відповідачем у даній справі, зважаючи на наступне.

Так, предметом позовних вимог у даній справі є визнання недійсним договору оренди № 5936-Н від 13.07.2015, що укладений між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та ТОВ "Інверс-Тім"; припинення зобов'язань за вказаним договором оренди; зобов'язання ТОВ "Інверс-Тім" звільнити нежитлові приміщення кімнати № 1 по № 23 у підвалі 3-поверхової будівлі з триповерховою надбудовою у центральній частині та двома 4-х поверховими будівлями НДІ гігієни праці та професійних захворювань Харківського медичного університету.

Відповідно до статті 21 ГПК України сторонами в господарському процесі є позивач та відповідач.

Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким предявлено позовну вимогу.

Зважаючи на те, що ТОВ "Інверс-Тім" є орендарем за спірним договором про визнання недійсним якого пред'явлено вимогу, твердження про те, що він не є належним відповідачем є безпідставним.

Необґрунтованим та таким, що спростовується матеріалами справи є посилання апелянта на те, що судом не підтверджено підстав для представництва прокуратурою інтересів держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області.

Відповідно до Конституції України, на прокуратуру України покладається представництво в суді інтересів держави та громадянина у випадках, визначених законом.

Статтею 123 Конституції України передбачено, що організація і порядок діяльності органів прокуратури визначається законом.

Згідно з Законом України "Про прокуратуру" (в редакції чинній на час звернення прокурора з позовом), підставою для представництва прокуратурою у суді інтересів громадянина або держави полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Формами представництва є: звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, а також інші форми представництва.

Прокурор самостійно визначає підстави для представництва в судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь - якій стадії судочинства, в порядку передбаченому процесуальним законом.

Згідно зі ст.2 ГПК України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор зазначає про це в позовній заяві.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Харківською місцевою прокуратурою повідомлено позивача про намір звернутися до господарського суду з відповідним позовом. (копія листа в матеріалах справи т. 1 а.с. 34-35). Отже посилання апелянта на недотримання прокуратурою при зверненні з позовом вимог Закону щодо повідомлення позивача РВ ФДМ України по Харківській області є безпідставним. Так, на вказаному листі міститься вихідна дата та вихідних номер. Крім того, позивач не висловив жодних заперечень щодо неотримання ним вказаного листа прокуратури про намір звернутися з даним позовом.

Наявність підстав для представництва прокуратури полягає в тому, що регіональним відділенням ФДМ України по Харківській області не вжито заходів щодо захисту державного майна від нецільового використання. Звернення прокурора до суду спрямоване на дотримання встановленого Конституцією України принципу верховенства права, задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні питання про передачу в оренду державної власності.

Судова колегія вважає правомірним висновок господарського суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення вимог про зобов'язання ТОВ "Інверс-Тім" нежитлових приміщень, які є предметом спірного договору оренди, зважаючи на приписи частини 1 статті 785 ЦК України, якими передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Судова колегія не погоджується з посиланням апелянта на наявність права оренди спірного приміщення, оскільки воно технологічно не пов'язано з навчально-виховним та науковим процесом, та в контексті ч. 5 статті 63 Закону України "Про освіту" може бути об'єктом оренди.

Однак, відповідно до наведених вище положень Закону заборонено використовувати не за цільовим призначенням об'єкти освіти.

Отже, з огляду на те, що доводи апелянта не знайшли підтвердження в ході апеляційного провадження, а також враховуючи наведені обставини справи та норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про відповідність оскаржуваного рішення нормам чинного законодавства та матеріалам справи, на підставі чого вказане рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зважаючи на те, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта щодо сплати судового збору відшкодуванню не підлягають.

Керуючись 49, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ "Інверс-Тім" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 30.06.16 у справі № 922/1469/16 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 05.09.2016

Головуючий суддя Шутенко І.А.

Суддя Здоровко Л.М.

Суддя Плахов О.В.