ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2016 р. Справа № 911/1658/16

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРІНТ ПРОВАЙДЕР»

до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт»

про стягнення 518060,27 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 03.02.2016 року);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № 08-08/12 від 08.08.2016 року).

обставини справи:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРІНТ ПРОВАЙДЕР» до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про стягнення 518060,27 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.05.2016 року порушено провадження у справі № 911/1658/16 та призначено справу до розгляду на 21.06.2016 року.

17.06.2016 року від представника позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

21.06.2016 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, яким останній проти позову заперечує та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судове засідання, яке відбулось 21.06.2016 року представник позивача не зявився. У звязку з чим, розгляд справи відкладався до 05.07.2016 року.

В судовому засіданні 05.07.2016 року позивач позов підтримав та надав додаткові пояснення по суті спору з врахуванням відзиву відповідача, відповідач проти позову заперечував. В судовому засіданні 05.07.20916 року оголошувалась перерва до 02.08.2016 року. Також ухвалою від 05.07.2016 року продовжено строк розгляду справи.

В судовому засіданні 02.08.2016 року сторони надали додаткові докази та пояснення по суті спору, в судовому засіданні 02.08.2016 року оголошувалась перерва до 09.08.2016року.

В судовому засіданні 09.08.2016 року позивач позовні вимоги підтримав, відповідач проти позову заперечував.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані сторонами докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, 11.11.2014 року між Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (Продавець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРИНТ ПРОВАЙДЕР» (Покупець, позивач) укладено Контракт № 9 (надалі - Контракт).

У відповідності до п. 1.1. Контракту Продавець продає, а Покупець купує спирт етиловий ректифікований вищої очистки, спирт етиловий ректифікований, що відповідає ДСТУ 4221:2003 «Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови».

Згідно з п. 5.1 Контракту, оплата за товар, що продається, здійснюється в доларах США шляхом передоплати в розмірі 100 % вартості узгодженої партії та здійснюється тільки на підставі інвойсу, наданого Продавцем.

Пунктом 5.3 Контракту визначено, що Покупець перераховує кошти на валютний рахунок Продавця - Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» № 00 в ПАТ Банк «Український капітал».

Разом з тим, п. 5.4. Контракту погоджено, що платником по Контракту може бути третя Сторона.

Керуючись пунктом 5.4. Контракту, між позивачем та відповідачем 10.12.2014 року було укладено додаткову угоду № 1 до Контракту, у відповідності до якої сторони внесли зміни до Контракту та погодили, що платником по контракту може бути третя сторона, згідно з новою редакцією п. 5.4 Контракту - Intechno LLP, Unit 5 Olympia Industrial Estate, Coburg Road GB/London. RIBLV22XXX Regional Investiciju Banka J. Alunana 2 1010 Riga.

Позивач зазначає, що на виконання умов Контракту, викладених в пункті 5.1., відповідачем 11.11.2014 року було надано інвойс, а Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРИНТ ПРОВАЙДЕР» через вищезазначену третю особу - платника на користь відповідача було сплачено суму передоплати за Товар - спирт етиловий ректифікований вищої очистки, що є предметом Контракту, в розмірі 20501,00 доларів США, а саме 12.12.2014 року вказана сума перерахована на рахунок відповідача, вказаний в Контракті.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положенням ст. 662 Цивільного кодексу України встановлений обовязок Продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Однак, як зазначає позивач, відповідач свої зобовязання з поставки передплаченого товару не виконав.

У відповідності до положень ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

У звязку з чим, у відповідності до ч. 3 ст. 693 Цивільного кодексу України, з метою дотримання пункту 9.1. Контракту позивач 24.09.2015 року звернувся до відповідача з Претензією згідно ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України про повернення суми передоплати 20 501,00 доларів США протягом семи днів з моменту отримання Претензії, яка відповідачем залишена без задоволення.

Позивач стверджує, що відповідач не виконав взятих на себе зобовязань за Контрактом, не поставив товар на користь позивача та не повернув суму попередньої оплати. Таким чином, позивач стверджує, що зобовязання щодо повернення суми передоплати в розмірі 20501 доларів США є простроченим починаючи з 03.10.2015 року, рахуючи сім днів з моменту надіслання 24.09.2015 року Претензії.

У звязку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 20501 доларів США, що станом на 18.05.2016 року (день складення позовної заяви) за курсом НБУ складає 518 060,27 грн.

Відповідач в ході розгляду спору проти позову заперечував, у відзиві на позов зазначив, що ним було надіслано інвойс від 11.11.2014 року, яким визначено кількість та вартість спирту на рівні 7 500 декалітрів загальною вартістю 61500,00 доларів США.

Відповідач зазначає, що первинними бухгалтерськими документами підтверджується, що 10.12.2014 року та 12.12.2014 року третя особа - Intechno LLP, Unit 5 Olympia Industrial Estate, Coburg Road GB/London. RIBLV22XXX Regional Investiciju Banka J. Alunana 2 1010 Riga переказала двома платіжними дорученнями відповідачу кошти у сумі 41 002,00 доларів США (по 20 501,00 доларів США 10.12.2014 року та 12.12.2014 року відповідно) за поставку спирту за Контрактом.

Відповідачем було здійснено 2 поставки з наступних місць провадження діяльності ДП «Укрспирт»: 16.12.2014 року у кількості 2500,12 декалітрів спирту з Мартинівського МПД та 25.12.2014 року у кількості 2500,12 декалітрів спирту з Бершадського МДП.

Додатковою угодою №1 від 10.12.2014 року сторонами були встановлені умови поставки, а саме, передбачено, що відвантаження спирту за цим контрактом здійснюється автомобільним транспортом Покупця (експедитора Покупця) в тарі Покупця чи Продавця на умовах FСА Франко-перевізник - місця здійснення відвантаження - місця провадження діяльності ДП «Укрспирт».

Стаття А.4. Умов FСА передбачає, що продавець зобов'язаний надати товар перевізнику або іншій особі, призначеній покупцем або обраній продавцем у відповідності зі статтею А.3 «а», у названому місці у день чи в межах періоду, що узгоджені сторонами для здійснення поставки.

Поставка вважається здійсненою (п. «а»), якщо названим місцем поставки є площі продавця: коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий перевізником, що призначений покупцем, чи іншою особою, що діє від імені останнього.

Якщо сторони не узгодили конкретного пункту в межах названого місця поставки, і наявні декілька придатних для цього пунктів, продавець може вибрати пункт у межах місця поставки, який найбільш задовольняє його цілям.

Стаття А.5. Умов FСА передбачає перехід ризиків: продавець зобовязаний, з урахуванням положень статті Б.5, нести всі ризики втрати чи пошкодження товару до моменту здійснення його поставки у відповідності з статтею А.4, тобто надання товару перевізнику або іншій особі, призначеній покупцем або обраній продавцем у відповідності зі статтею А.3 «а», у названому місці, яке в додатковій угоді погоджено місце провадження діяльності ДП «Укрспирт».

Таким чином, відповідачем було виконано зобовязання за Контрактом та завантажено спирт перевізнику позивача, про що свідчать відповідні документи: Мартинівське МПД: Наряд на відпуск спирту №14/46 від 10.12.2014 року, товарно-транспортна накладна №318 від 15.12.2014 року, Акт про відвантаження і приймання спирту № 318 від 15.12.2014 року, висновок про походження товару № С-9770 від 16.12.2014 року; Бершадське МПД: Інвойс 01АААА №262966 від 25.12.2014 року, наряд на відпуск спирту № 14/47 від 23.12.2014 року, товарно-транспортна накладна від 25.12.2014 року, якісне посвідчення № 280 про якість спирту етилового ректифікованого, акт про відвантаження та приймання спирту № 280 від25.12.2014 року, дозвіл на відвантаження спирту з акцизного складу № 242 від 25.12.2014 року, лист ТОВ «ПРИНТ ПРОВАЙДЕР» №188 від 23.12.2014 року, №189 від 23.12.2014 року, сертифікат про проходження спирту.

Таким чином, зважаючи на те, що спирт був відвантажений, а ризики і права на вантаж перейшли до Вантажоодержувача в момент прийняття ним товару, відповідач не несе відповідальності за польший рух вантажу.

Також, відповідач зауважив, що позивач не здійснював оплату товару, тому навіть в разі наявності підстав для відмови від договору та повернення здійсненої передплати, право вимагати повернення коштів належить виключно особі, яка кошти фактично сплатила, а не позивачу.

Також відповідач зазначив, що відносно вказаних правовідносин було порушено кримінальне провадження № 0000002 за фактом зловживання службовим становищем посадовими особами ГУ Міндоходів у Вінницькій області, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України та за фактом ухилення невстановленими особами від сплати податків у великих розмірах на загальну суму 2 млн. 186 тис. грн., а саме: акцизного податку на суму 1 млн. 763 тис. грн. та податку на додану вартість на суму 423 тис. грн., за ознаками кримінального правопорушення передбачено ч.2 ст. 212 КК України.

14.12.2015 року Слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області винесено ухвалу в справі № 127/27606/15-к, де зазначено, що розслідуванням встановлено, що 11.11.2014 року між ДП «Укрспирт» та вірменським підприємством ТОВ «Принт Провайдер» укладено Контракт № 9 про реалізацію в адресу останнього спирту етилового ректифікованого на загальну суму 3 млн. 690 тис. доларів США із розрахунку 8,2 доларів США за 1 декалітр спирту. На виконання вищевказаного контракту з Бершадського МПД ДП «Укрспирт» в адресу ТОВ «Принт Провайдер» 25.12.2014 року згідно товарно-транспортної накладеної серії АААА №262966 від 25.12.2014 року відвантажений спирт в кількості 2500,12 дал, однак митне оформлення вантажу було призупинено, спирт, завантажений в автомобіль з причіпом знаходився у секторі митного оформлення за адресою: Вінницька область, м. Гайсин, вул. 50річчя СРСР, 23.

Згідно показів водія, останній отримав замовлення від представників вірменської фірми - ТОВ «Принт Провайдер» на перевезення спирту з Бершадського МПД ДП «Укрспирт». За усної домовленості, спирт мав бути доставлений у м. Харків, а не у Вірменію, як зазначено в ТТН.

Відповідно повідомлення підрозділу Укрбюро Інтерполу УМВС України у Вінницькій області встановлено, що вірменське підприємство ТОВ «Принт Провайдер» ніколи немало фінансово-господарських взаємовідносин з ДП «Укрспирт», не укладало жодних контрактів з ДП «Укрспирт», не здійснювало імпорт та експорт товарів. ТОВ «Принт Провайдер» займається видавницькою діяльністю. Згідно отриманих з Республіки Вірменія матеріалів виконання запиту про надання міжнародної допомоги компетентними органами Республіки Вірменія встановлено, що нерезидент - вірменське підприємство ТОВ «Принт Провайдер» не укладало з ДП «Укрспирт» зовнішньоекономічний контракт № 9 від 11.11.2014 року про придбання в останнього спирту етилового ректифікованого, та, відповідно, директор ТОВ «Принт Провайдер» не підписував вищевказаний контракт та інші фінансово-господарські документи ТОВ «Принт Провайдер» по операціях з ДП «Укрспирт».

Враховуючи встановлені в ухвалі від 14.12.2015 року Слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/27606/15-к обставини, відповідач також ставить під сумнів повноваження представника позивача.

Позивач в додаткових поясненнях по суті позовних вимог наголошував, що п.п. 3.2. ст. 3 Контракту № 9 та Додаткової угоди № 1 від 10.12.2014 року до Контракту передбачено, що відвантаження спирту по даному контракту здійснюється автомобільним транспортом Покупця (експедитора Покупця) в тарі Покупця або Продавця на умовах FСА.

В останньому абзаці вищезгаданого пункту вказано, що Продавець зобовязаний відвантажити спирт в строк, не пізніше 7 (семи) робочих днів після зарахування оплати на валютний рахунок Продавця та за наявності транспортних засобів для навантаження та дозвільної документації на рух автомобілів за маршрутом слідування. Датою відвантаження є дата штампу митного оформлення на накладній, проставлена у країні Продавця.

Відповідно до п.п. 3.7. Статті 3 Контракту № 9 в товаросупровідних документах на кожну партію повинні бути зазначені номер Контракту, Продавець, Покупець (Вантажоотримувач), кількість спирту.

Підпунктом 3.8. Статті 3 Контракту № 9 передбачено, що ємності, в яких поставляється спирт, пломбуються пломбами Продавця. Номери пломб, їх кількість, опис заносяться в супровідні документи.

В той же час, в п.п. 3.9. Статті 3 Контракту № 9 зазначено, що Продавець зобовязаний отримати дозвіл на експорт вказаної кількості спирту і при вивезенні кожної партії забезпечити наступні документи: інвойс, товарно-транспортну накладну, оформлену на дану партію спирту, виданий ТПП сертифікат походження, сертифікат якості.

Також, позивач уточнив, що поставка з Мартинівського відділення ДП «Укрспирт» не є предметом розгляду в даній справі, оскільки досліджується в іншій судовій справі.

Предметом спору є поставка з Бершадського відділення ДП «Укрспирт», факт якої і заперечується позивачем.

Також, позивач зазначає, що відповідно до Офіційних правил тлумачення торгівельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс 2000) FСА (франко-перевізник) означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці.

Також, позивач наголошує, що умовами п.п. 8.1. п. 8 Контракту передбачено, що датою отримання спирту вважається дата штампу митного оформлення в країні Покупця.

Таким чином, позивач стверджує, що спірна поставка вважається здійсненою лише коли товар завантажений на транспортний засіб перевізника, визначеного покупцем. Однак, позивач стверджує, що спірна поставка не була передана особі, чи представнику особи, яку Покупцем було уповноважено на отримання згаданого товару.

У звязку з чим, судом встановлено, що за спірною поставкою, а саме з Бершадського МДП ДП «Укрспитр» поставка здійснювалась шляхом завантаження товару в місці провадження діяльності відповідача у визначений позивачем в листі від 23.12.2014 року № 189 автомобіль НОМЕР_1, НОМЕР_2, водію ОСОБА_3, що і відображено у відповідній товарно-транспортній накладній б/н від 25.12.2014 року, яка підписана уповноваженим позивачем водієм.

Щодо поставки з Мартинівського МДП ДП «Укрспитр» за товарно-транспорною накладно № 318 від 15.12.2014 року, така поставка здійснювалась шляхом завантаження товару в місці провадження діяльності відповідача у визначений позивачем в листі від 10.12.2014 року № 178 автомобіль НОМЕР_3 водію ОСОБА_4, що і відображено у відповідній товарно-транспортній накладній, яка підписана уповноваженим позивачем водієм.

Також, на відповідних товарно-транспортних накладних стоять відмітки Державної фіскальної служби України про надання дозволу на виїзд, на Сертифікатах про проходження товару стоять відмітки відповідних обласних Торгово-промислових палат.

Таким чином, відповідачем підтверджено відвантаження товару у визначені покупцем (позивачем) транспортні засоби, в погодженому сторонами місці та передано товар уповноваженим позивачем водіям, що перевірено органами Торгово-промислової палати та Державної фіскальної служби.

Пунктом 3.2. Контракту № 9 передбачено, що датою відвантаження є дата штампу митного органу оформлення на накладній в країні Продавця, тобто відповідача.

Пунктом 8.1. п. 8 Контракту, на який посилається позивач, передбачено, що датою отримання спирту вважається дата штампу митного оформлення в країні Покупця.

Таким чином, відповідні умови Контракту суперечать одна одній, тому вважаються не врегульованими сторонами і не підлягають застосуванню судом.

В той же час, судом встановлено, що поставка здійснена у відповідності до погоджених сторонами у мов FСА (франко-первізник) у визначені покупцем (позивачем) транспортні засоби, в погодженому сторонами місці та передано товар уповноваженим водіям позивача, що перевірено органами Торгово-промислової палати та Державної фіскальної служби.

За таких обставин, оскільки згідно умов FСА, ризики переходять до отримувача товару в момент його відвантаження визначеному покупцем перевізнику, що відбулось за погодженням сторін в місці відвантаження продавця (безпосередньо з території відповідача), покладення на продавця відповідальності за подальший рух товару, в тому числі по території України до кордону, тим більше, за межі кордону країни, є безпідставним. Також, продавець не може і не повинен відповідати за дії водія, визначеного покупцем.

Згідно з ч. 1 ст. 528 Цивільного кодексу України виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. У цьому разі кредитор зобов'язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.

В той же час, ст. 510 Цивільного кодексу України визначено, що сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. У зобов'язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб.

Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Згідно зі ст. 511 Цивільного кодексу України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Таким чином, з огляду на наведені норми законодавства, умовами Контракту була передбачена можливість виконання обовязку щодо оплати товару третьою особою за відповідним погодженням позивача, який у відносинах щодо оплати товару виступає зобовязаною особою, тобто боржником, а у відносинах поставки виступає кредитором.

З огляду на ст. 511 Цивільного кодексу України, враховуючи, що умовами Контракту передбачено можливість участі третьої особи щодо оплати товару, яка і здійснена фактично третьою особо, такий Контракт породжує для такої особи відповідні права та обовязку в частині оплати.

Крім того, враховуючи, що позивач, як кредитор за зобовязаннями з поставки товару посилається на невиконання відповідачем відповідного обовязку і стверджує про наявність підстав для відмови від виконання зобовязання в натурі та вимоги про повернення передплачених коштів, до відповідних правовідносин також підлягають застосуванню норми глави 83 Цивільного кодексу України, які регулюють загальні умови повернення безпідставно набутого майна (коштів).

Згідно зі ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Враховуючи, що у звязку з відмовою покупця від виконання зобовязання, одночасно відпадають підстави набуття та утримання постачальником передплачених коштів, право вимагати їх повернення має особа, якій відповідні кошти належать, тобто фактичний платник.

В будь-якому випадку, оскільки кошти сплачені третьою особою і позивачем не надано доказів, що такі кошти належать саме йому (відповідних уповноважуючи документів), у позивача відсутнє право вимагати повернення чужих коштів. З огляду на спірні правовідносини, в разі невиконання умов Контракту, враховуючи, що оплату здійснено коштами третьої особи, позивач має право лише вимагати виконання зобовязання чи відмовитись від зобовязання, що в останньому випадку породжує для третьої особи право вимагати повернення передплати.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача передплачених третьою особою коштів на користь позивача безпідставні і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги безпідставні, позивачем не доведені, відповідачем спростовані, тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 25.08.2016 р.

Суддя Т.П. Карпечкін