ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2016 р. Справа № 914/595/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Зварич О.В.

суддів Хабіб М.І.

ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ДСЛ Вуд Юкрейн (надалі ТзОВ ДСЛ Вуд Юкрейн) б/н від 30.05.2016р. (вх. № 01-05/2764/16 від 07.06.2016р.)

на рішення господарського суду Львівської області від 17.05.2016р.

у справі № 914/595/16

за позовом: ТзОВ ДСЛ Вуд Юкрейн

до відповідача: Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства Галсільліс (надалі Старосамбірське ДЛГП Галсільліс)

про стягнення 894950,23 грн.,

за участю:

від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність б/н від 22.12.2015р.);

від відповідача: ОСОБА_3 представник (довіреність б/н від 25.02.2016р.),

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 17.05.2016р. у справі №914/595/16 (суддя Петрашко М.М.) відмовлено в задоволенні позову.

В ході розгляду справи суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що заборгованість відповідача в розмірі 669170,20 грн. підтверджується матеріалами справи, і позивач правомірно нарахував штраф, пеню, 3% річних та інфляційні втрати, однак, беручи до уваги заяву відповідача про застосування строку позовної давності, передбаченого частиною 5 статті 315 Господарського кодексу України, суд відмовив у задоволенні позову.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій вважає рішення суду першої інстанції прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що висновок суду про наявність між сторонами правовідносин перевезення є хибним. На думку скаржника, договір №22/10/14-01 на перевезення лісопродукції від 22.10.2014 р. за своєю правовою природою є договором надання послуг, тому відсутні підстави для застосування скороченого строку позовної давності. Просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 17.05.2016р. у справі №914/595/16, прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги ТзОВ ДСЛ Вуд Юкрейн.

Відповідач не надавав письмового відзиву на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти доводів апеляційної скаргу. Просив залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний господарський суд, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, здійснивши аналіз наявних у справі письмових доказів, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення господарського суду Львівської області від 17.05.2016р. у справі №914/595/16.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.10.2014р. між ТзОВ ДСЛ Вуд Юкрейн (перевізник) та Старосамбірським ДЛГП Галсільліс (замовник) укладено договір на перевезення лісопродукції (багаторазовий) за № 22/10/14-01, відповідно до якого перевізник зобовязується навантажувати, перевозити та розвантажувати ввірену йому замовником лісопродукцію з місця лісосіки до проміжного складу в установлені строки, а замовник зобовязується сплачувати за перевезення вантажу встановлену плату (а.с.8).

Пунктом 2.1 договору передбачено, що вартість робіт по навантаженню, перевезенню та розвантаженню лісопродукції становить 60 грн./м3.

Відповідно до п.п. 2.2, 2.3 договору Загальна вартість послуг складається з вартості робіт по навантаженню, перевезенню та розвантаженню лісопродукції та витрат перевізника на паливні матеріали. Загальна вартість послуг зазначається сторонами з врахуванням ПДВ в додатку №1 до цього договору в акті приймання передачі наданих послуг.

Перевізник зобовязаний визначити кількість одиниць спеціалізованої техніки, потрібної для перевезення лісопродукції; забезпечити своєчасне подання спеціалізованої техніки до всіх пунктів навантаження в години, зазначені в узгодженому сторонами графіку; подавати під навантаження справну спеціалізовану техніку, придатну для перевезення вантажу відповідно до заявки; забезпечити збереження лісопродукції з моменту її прийняття для перевезення та до моменту видачі в пункті призначення. Замовник зобовязаний: до прибуття техніки під навантаження підготувати вантаж для перевезення; приймати доставлену лісопродукцію на проміжному складі (розділ 3 договору).

Згідно п.4.3 договору замовник зобовязаний здійснити повну оплату вартості наданих послуг на розрахунковий рахунок перевізника протягом 10 календарних днів від дня підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг.

Відповідальність сторін передбачена розділом 5 договору.

В пункті 5.3 договору зазначено, що за прострочку оплати наданих послуг замовник сплачує перевізникові суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення, три відсотки річних від простроченої суми відповідно до ст.625 ЦК України, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення та штраф у розмірі 10% від суми протермінованого боргу.

Спори, що виникатимуть в процесі виконання цього договору, вирішуються згідно з чинним законодавством України (п. 6.2 договору).

Пунктом 7.1 встановлено, що договір набирає чинність з дня його підписання і діє до 22 жовтня 2015 року.

Договір на перевезення лісопродукції (багаторазовий) № 22/10/14-01 від 22.10.2014р. підписаний і скріплений печатками його сторін.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 16.07.2015р. (додаток № 1 до договору № 22/10/14-01 від 22.10.2014р.) перевізник виконав роботи по навантаженню, перевезенню та розвантаженню лісопродукції замовника згідно звіту про надані послуги, що є невідємною частиною цього акту, а замовник прийняв дані роботи. Вартість послуг становить 669 170,20 грн., в тому числі ПДВ 111 528,37грн. Робота виконана в повному обємі відповідно до умов договору (а.с.10).

З аналізу позовної заяви, відзиву на позов вх. № 19556/16 від 05.05.2016 р. та пояснень представників сторін суд встановив, що відповідач, в порушення своїх договірних зобовязань, не оплатив вартості виконаних робіт по навантаженню, перевезенню та розвантаженню лісопродукції, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 669170,20грн.(а.с.5-6, 61-63, 88-90).

В порядку досудового врегулювання спору позивач надіслав відповідачу претензію №14 від 12.11.2015р., в якій просив виконати зобовязання щодо оплати вартості робіт по навантаженню, перевезенню та розвантаженню лісопродукції згідно акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 16.07.2015р. упродовж 30 календарних днів з дня отримання претензії та попередив, що у разі повної чи часткової відмови у задоволенні даної претензії буде вимушений звернутись до суду (а.с.12).

Відповідач залишив вищевказану претензію без відповіді та задоволення, що слугувало підставою звернення позивача до місцевого господарського суду з даним позовом. Вимогами ТзОВ ДСЛ Вуд Юкрейн у даній справі (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог б/н від 29.03.2016р.) є стягнення з відповідача 894950,23 грн., з яких: 669170,20 грн. сума основного боргу, 16815,59 грн. інфляційні втрати, 8140,04грн. 3% річних, 133907,38 грн. пеня та 66917,02 грн. штраф (а.с.38).

У відзиві на позов відповідач заявив про пропуск позивачем строку позовної давності щодо стягнення заборгованості згідно договору на перевезення лісопродукції №22/10/14-01 від 22.10.2014р. Просив відмовити в позові, застосувавши строк позовної давності, встановлений ч.5 ст.315 ГК України (а.с.61-63).

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності із статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно приписів статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частиною 1 статті 909 Цивільного кодексу України визначено, що За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу приписів статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В ході розгляду апеляційної скарги ТзОВ ДСЛ Вуд Юкрейн судом встановлено, що на підставі договору укладеного між сторонами договору про на перевезення лісопродукції (багаторазовий) № 22/10/14-01 від 22.10.2014р. відповідач прийняв від позивача роботи по навантаженню, перевезенню та розвантаженню лісопродукції вартістю 669170,20 грн., що підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг № 1 від 16.07.2015р.

Суду не надано доказів оплати відповідачем вказаних робіт по навантаженню, перевезенню та розвантаженню лісопродукції.

Порушенням зобовязання відповідно до статті 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до приписів статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, який обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Сторонами погоджено, що за прострочення оплати наданих послуг замовник сплачує перевізникові суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення, три відсотки річних від простроченої суми відповідно до ст.625 ЦК України, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення та штраф у розмірі 10% від суми протермінованого боргу (п. 5.3 договору).

Проаналізувавши вищевказане, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що заборгованість відповідача в розмірі 669170,20 грн. підтверджується матеріалами справи, і позивач правомірно нарахував штраф, пеню, 3% річних та інфляційні втрати за прострочення оплати робіт по навантаженню, перевезенню та розвантаженню лісопродукції.

Щодо заяви відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності, передбаченого частиною 5 статті 315 Господарського кодексу України, та відмови у задоволенні позову з цих підстав, необхідно врахувати таке.

Відповідно до положень статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно частини 5 статті 315 Господарського кодексу України для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

Частинами 3 та 4 статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У відповідності до положень статті 266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

З врахуваннями вищевказаного, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд обгрунтовано й підставно відмовив у задоволенні позовних вимог, враховуючи положення п. 4.3 договору щодо обовязку замовника здійснити повну оплату вартості наданих послуг протягом 10 календарних днів від дня підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг, та те, що відповідний акт був підписаний сторонами 16.07.2015р., а з даним позовом Товариство звернулось до суду першої інстанції 02.03.2016р., про що свідчить відтиск штемпелю канцелярії господарського суду Львівської області на позовній заяві (а.с.5).

Отже, як вірно зазначив місцевий господарський суд, позовна вимога про стягнення заборгованості за договором про на перевезення лісопродукції (багаторазовий) № 22/10/14-01 від 22.10.2014р. погашена строком позовної давності, встановленим ч.5 ст. 315 Господарського кодексу України, у звязку з чим підставно та правомірно відмовив позивачу у стягненні з відповідача 894950,23 грн. заборгованості.

Колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта про те, що між сторонами відсутні правовідносини з перевезення, враховуючи наступне.

В позовній заяві ТзОВ ДСЛ Вуд Юкрейн покликається на приписи ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України, згідно яких за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Тобто, звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначав про виникнення між сторонами правовідносин з перевезення і лише після заявлення відповідачем клопотання про застосування до даних правовідносин скороченого строку позовної давності Товариство в запереченні на відзив вказав, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг. При цьому, позивачем не було змінено підстави даного позову.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору на перевезення лісопродукції (багаторазовий) № 22/10/14-01 від 22.10.2014р. та додатку № 1 до нього приймання-передачі наданих послуг № 1 від 16.07.2015р., колегія суддів вважає, в даному випадку між сторонами виникли правовідносини з перевезення, оскільки відповідач прийняв виконані позивачем роботи по навантаженню, перевезенню та розвантаженню лісопродукції, для виконання яких використовується спеціалізована техніка з використанням паливних матеріалів і, як зазначено в п. 1.1 договору, позивач зобовязався навантажувати, перевозити та розвантажувати ввірену йому відповідачем лісопродукцію з місця лісосіки до проміжного складу.

Відтак, відповідач (замовник) є вантажовідправником та вантажоодержувачем, оскільки він, згідно договору, ввіряє лісопродукцію позивачу (перевізнику) на місці лісосіки, та приймає її на проміжному складі.

З огляду на вищевказане, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги необхідно покласти на скаржника відповідно до положень ст.49 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Рішення господарського суду Львівської області від 17.05.2016р. у справі №914/595/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

Головуючий суддя Зварич О.В.

судді Хабіб М.І.

ОСОБА_1