КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2016 р. Справа№ 5/037-11

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання: Степанці О.В.

за участю представників сторін:

від позивача - Нечай О.В., довіреність б/н від 01.07.2016 року,

Колосюк В.А., довіреність б/н від 01.07.2016 року,

від відповідача - Чепурда П.І., довіреність №6 від 04.04.2016 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

публічного акціонерного товариства "Омега Банк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк")

на ухвалу господарського суду Київської області від 24.05.2016 року

за заявою Публічного акціонерного товариства Закритого акціонерного товариства "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі"

про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню

за позовом публічного акціонерного товариства "Сведбанк", м. Київ

до закритого акціонерного товариства "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі", Київська обл., смт. Коцюбинське

про стягнення 707 694, 70 грн. -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.05.2016 року у справі №5/037-11 заяву публічного акціонерного товариства "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі" про визнання наказу господарського суду Київської області від 08.07.2011 року у справі № 5/037-11 таким, що не підлягає виконанню, задоволено.

Визнано наказ господарського суду Київської області від 08.07.2011 року №5/037-11 про стягнення з закритого акціонерного товариства "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат Біличі" на користь публічного акціонерного товариства "Сведбанк" 552 576, 45 грн. заборгованості по кредиту, 155 118, 25 грн. заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитними коштами, 7 076, 95 грн. витрат по сплаті державного мита та 236, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Київської області від 24.05.2016 року у справі № 5/037-11, публічне акціонерне товариство "Омега Банк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову, якою відмовити публічному акціонерному товариству "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі" у задоволенні заяви про визнання наказу господарського суду Київської області від 08.07.2011 року у справі № 5/037-11 таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ПАТ «Омега Банк» не отримував жодної ухвали по справі, в тому числі про дату, час та місце засідання суду, а тому є факт порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Також, апелянт зазначає, що місцевий господарський суд прийшов до неправильного висновку, а саме не прийняв до уваги положення ч. 5, ст. 31 Закону України про внесення змін до Закону України "Про банкрутство" від 30.06.1999 року №784-XIV про те, що вимоги, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, не розглядаються і вважаються погашеними, застосовано судом першої інстанції без аналізу системного зв`язку зазначеної норми з іншими нормами цього Закону.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.07.2016 року апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Омега Банк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") на ухвалу господарського суду Київської області від 24.05.2016 року у справі №5/037-11 прийнято до провадження у складі: Смирнова Л.Г. (головуючий), Дідиченко М.А., Зеленін В.О. та призначено розгляд справи на 27.07.2016 року.

У зв'язку з перебуванням судді-доповідача Смірнової Л.Г. з 25.07.2016 року на лікарняному, з метою недопущення порушення прав сторін на своєчасний розгляд справи, відповідно до частини 7 статті 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", пункту 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Київському апеляційному господарському суді, затверджених рішенням зборів суддів від 03.02.2016 року, справа №5/037-11 передана на повторний автоматизований розподіл.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду Пасічник О.Ю. від 08.08.2016 року №09-52/3666/16, у зв`язку із перебуванням судді-доповідача Смирнової Л.Г., призначено повторний автоматизований розподіл справи №5/037-11.

За протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2016 року, відповідно до абзацу 1 підпункту 2.3.50 пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Омега Банк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") у справі №5/037-11 сформовано колегію суддів у складі головуючий суддя Агрикова О.В., судді Рудченко С.Г., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2016 року апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Омега Банк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") на ухвалу господарського суду Київської області від 24.05.2016 року у справі №5/037-11 прийнято до провадження у складі: Агрикова О.В. (головуючий), Рудченко С.Г., Чорногуз М.Г. та призначено розгляд справи на 16.08.2016 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2016 року апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Омега Банк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") на ухвалу господарського суду Київської області від 24.05.2016 року у справі №5/037-11 прийнято до провадження у складі: Агрикова О.В. (головуючий), Майданевич А.Г., Чорногуз М.Г.

15.08.2016 року відповідачем до суду було подано відзив на апеляційну скаргу в якому він просить ухвалу Господарського суду Київської області залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання 16.08.2016 року представники сторін з'явилися.

Представники позивача підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та просили суд її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.5 ст.106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням господарського суду Київської області від 12.04.2011 у справі № 5/037-11 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Сведбанк" до Закритого акціонерного товариства "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі" про стягнення 707694,70 грн. задоволені повністю. Стягнуто з Закритого акціонерного товариства "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат Біличі" () на користь Публічного акціонерного товариства "Сведбанк" () 552576 (п'ятсот п'ятдесят дві тисячі п'ятсот сімдесят шість) грн. 45 коп. заборгованості по кредиту, 155118 (сто п'ятдесят п'ять тисяч сто вісімнадцять) грн. 25 коп. заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитними коштами, 7076 (сім тисяч сімдесят шість) грн. 95 коп. витрат по сплаті державного мита та 236 (двісті тридцять шість) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Згодом, на виконання вказаного вище рішення господарським судом було видано відповідний наказ від 08.07.2011 року.

05.04.2016 року, ПАТ "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі" подало заяву про визнання наказу господарського суду Київської області від 08.07.2011 року у справі № 5/037-11 таким, що не підлягає виконанню. (том 2, а.с. 1-3).

Звертаючись із заявою про визнання наказу господарського суду Київської області від 08.07.2011 року у справі № 5/037-11 такими, що не підлягає виконанню, боржник, посилаючись на ст. 14 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 117 Господаоського процесуального кодексу України, ст. 598 Цивільного кодексу України і на те, що обов`язок боржника перед стягувачем щодо сплати грошових коштів у сумі 715 007, 65 грн. є таким, що припинений, оскільки ухвалою господарського суду Київської області від 22.07.2013 року у справі №Б8/022-12 відхилено заяву стягувача про визнання грошових вимог та зазанчаено, що вимоги стягувача не розглядаються і вважаються погашеними відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.05.2016 року у справі №5/037-11 заяву публічного акціонерного товариства "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі" про визнання наказу господарського суду Київської області від 08.07.2011 року у справі № 5/037-11 таким, що не підлягає виконанню, задоволено. (том 2, а.с. 124-127).

Як встановлено судом першої інстанції, ухвалою господарського суду Київської області від 21.02.2012 року було порушено провадження у справі № Б8/022-12 за заявою Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені про банкрутство Закритого акціонерного товариства "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі" за загальною процедурою банкрутства, передбаченою ст. 6, 7, 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в ред., чинній до 19.01.2013).

Ухвалою підготовчого засідання господарського суду Київської області від 20.03.2012 року у справі № Б8/022-12 введено процедуру розпорядження майном ЗАТ "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі.

Також судом першої інстанції встановлено, що була здійснена в газеті "Голос України" № 59 (5309) від 31.03.2012 року публікація оголошення про порушення провадження у справі № Б8/022-12 про банкрутство ЗАТ "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі".

Ухвалою попереднього засідання господарського суду Київської області від 19.06.2012 у справі № Б8/022-12 затверджено реєстр вимог кредиторів боржника - ЗАТ "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі". (том 2, а.с. 8-38).

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.07.2013 у справі № Б8/022-12 (п. 9 резолютивної частини) заяву ПАТ "Омега Банк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") № 3883 від 20.06.2013 б/№ (вх. № 14131 від 26.06.2013) про визнання грошових вимог відхилено; зазначено, що вимоги ПАТ "Омега Банк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк"), викладені в поданій заяві, не розглядаються і вважаються погашеними. (том 2, а.с. 47).

Згідно ч. 1 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в ред., чинній до 19.01.2013), конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Отже, місцевий господарський суд дійшов висновку, що граничний строк для подачі заяв з конкурсними вимогами кредиторів становить 03.05.2012 року, оскільки публікація оголошення про порушення справи про банкрутство ЗАТ "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі" здійснена в газеті "Голос України" № 59 (5309) від 31.03.2012 року. Вказане, також зазначено в ухвалі господарського суду Київської області від 19.06.2012 року у справі №Б8/022-12.

Проте, ПАТ "Омега Банк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк"), звернувся з кредиторськими вимогами до боржника у сумі 1 006 680, 56 грн., що ґрунтуються на рішенні господарського суду Київської області від 12.04.2011 року у справі № 5/037-11, 26.06.2013 року - тобто з пропуском граничного строку, встановленого Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в ред., чинній до 19.01.2013) визначено, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції зробив висновок, що ПАТ "Омега Банк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") не скористалося наданим правом заявити грошові вимоги до боржника ЗАТ "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі" протягом 30 днів з моменту опублікування оголошення про порушення провадження у справі № Б8/022-12.

Крім цього, судом першої інстанції також встановлено, що в пункті 4 резолютивної частини ухвали суду від 19.06.2012 року у справі № Б8/022-12 встановлено, що конкурсні вимоги всіх кредиторів, що заявлені до ЗАТ "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі" після 03.05.2012 року або не заявлені взагалі по даній справі, відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" - вважаються погашеними. В подальшому боржник є вільним від всіх вказаних у цьому пункті ухвали зобов'язань.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною 4 ст. 117 ГПК України передбачено, що господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Водночас, частиною 1 ст. 49 ЗУ "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання боржника банкрутом. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

При цьому, статтею 50 згаданого Закону передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

В даному випадку, як вказувалось вище, та було встановлено судом першої інстанції, 08.07.2011 року на виконання судового рішення від 12.04.2011 року у справі №5/037-11, яке набрало законної сили, господарським судом Київської області було видано відповідний наказ № 5/037-11, який надійшой до виконання до Відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції (далі - ВДВС), який своєю постановою від 20.06.2012 року порушив виконавче провадження № 33135442 з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 08.07.2011 року у справі 5/037-11.

Разом з тим, за заявою Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області було порушено провадження у справі №Б8/022-12 про банкрутство ЗАТ "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі" та, відповідно до вимог статті 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника, або визнання його банкрутом" введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, у зв`зку з чим заборонено органам стягнення та органам виконавчої служби стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства, оголошення про що було опубліковано в газеті "Голос України" №59 (5309) від 31.03.2012 року.

У зв'язку з цим, постановою ВДВС від 27.06.2012 року виконавче провадження №33135442 з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 08.07.2011 року у справі № 5/037-11 було зупинено. (том 2, а.с. 48-49).

Крім того, частинами 1, 2 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника, або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній на час виконання спірних наказів та провадження у справі про банкрутство ЗАТ "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі"), конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Як зазначено в ухвалі попереднього засідання господарського суду Київської області від 19.06.2012 року у справі № 5/037-11, відповідно до вимог ст.ст. 14, 15 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника, або визнання його банкрутом", було затверджено реєстр вимог кредиторів та, зокрема, встановлено (п. 4. ухвали), що вимоги конкурсних кредиторів, які заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними.

Крім того, ухвалою господарського суду Київської області від 22.07.2013 року у справі №Б8/022-12 відхилено заяву стягувача у даній справі про визнання грошових вимог та зазанчаено, що вимоги стягувача не розглядаються і вважаються погашеними відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника, або визнання його банкрутом».

В подальшому, ухвалою господарського суду Київської області від 14.12.2015 року у справі № 5/037-11 затверджено мирову угоду, укладену між боржником ПАТ «Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат «Біличи» та кредиторами, провадження у справі про банкрутство боржника припинено.

Отже, з огляду на викладені обставини справи, те, що ухвалою попереднього засідання господарського суду від 19.06.2012 року у справі № 5/037-11 про банкрутство ПАТ «Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат «Біличи» було затверджено реєстр вимог кредиторів та, зокрема, встановлено, що вимоги конкурсних кредиторів, які заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, це товариство було визнано банкрутом, відкрито його ліквідаційну процедуру та визнано вважати строк виконання всіх грошових зобов'язань таким, що настав, які було прийнято відповідно до норм 14 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника, або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній на час виконання спірних наказів та провадження у справі про банкрутство ПАТ «Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат «Біличи»), тоді як відхилено заяву стягувача у даній справі про визнання грошових вимог та зазанчаено, що вимоги стягувача не розглядаються і вважаються погашеними.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та доводами ПАТ «Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат «Біличи», про те, що такі вимоги, в силу вказаних вище приписів частини 2 статті 14 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника, або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній на час виконання спірних наказів та провадження у справі про банкрутство ПАТ «Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат «Біличи»), є погашеними, а наказ господарського суду за такими вимогами, відповідно до вищезгаданої частини 4 статті 117 Господарського процесуального кодексу України - не підлягає виконанню.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що Цивільним кодексом України (ст.ст. 598-609) визначено поняття саме припинення зобов'язань, їх правові підстави та особливості. При цьому, вказані правові норми не містять такого поняття, як "погашені вимоги".

Разом з тим, частиною 1 ст. 598 Цивільного кодексу України про підстави припинення зобов'язань, встановлено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Тобто, вказана норма Цивільного кодексу України передбачає можливість припинення зобов'язань, як на підставах, передбачених умовами конкретного договору, так і норм конкретного Закону, у тому числі - і спеціального, яким є Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно ж положень останнього, який є спеціальним Законом, що встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів та використовує спеціальну термінологію, визначається поняття "погашення зобов'язань".

Так, згідно ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника, або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній на час виконання спірних наказів та провадження у справі про банкрутство ПАТ «Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат «Біличи»), погашені вимоги кредиторів - задоволені вимоги кредиторів, вимоги, щодо яких досягнуто згоди про припинення, у тому числі заміну зобов'язання або припинення зобов'язання в інший спосіб, а також інші вимоги, які відповідно до цього Закону вважаються погашеними.

Крім того, частинами 1, 2 ст. 14 вказаного Закону встановлено, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Тобто, погашення зобов'язань, в розумінні вказаної норми спеціального Закону, яке може мати місце тільки в процедурах банкрутства, є спеціальним терміном і, фактично, має своїм правовим наслідком відсутність обов'язку боржника перед кредитором, тобто - те, що і припинення зобов'язання. (постанова Вищого господарського суду України від 19.07.2016 року №18/208).

З огляду на таке, а також приписи частини 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України, за якою господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, а якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом, на думку колегії суддів, вимоги Публічного акціонерного товариства Закритого акціонерного товариства "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі" у заяві про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу господарського суду Київської області від 08.07.2011 року, є такими, що обґрунтовані нормами права, а тому, підлягають задоволенню.

Доводи скаржника, які викладені у апеляційній скарзі, з приводу того що суд першої інстанції не правомірно розглянув справу за відсутності представника позивача, колегія суддів не приймає до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України суддя, прийнявши позовну заяву, не пізніше трьох днів з дня її надходження виносить і надсилає сторонам, прокурору, якщо він є заявником, ухвалу про порушення провадження у справі, в якій вказується про прийняття позовної заяви, призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, необхідні дії щодо підготовки справи до розгляду в засіданні. Ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Київської області від 08.04.2016 року було прийнято заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі №5/037-11, розгляд заяви призначений на 24.05.2016 року (том 2, а.с. 105).

Згідно із відміткою на звороті ухвали господарського суду Київської області від 08.04.2016 року у справі № 5/037-11, вказана ухвала була направлена сторонам 15.04.2016 року.

Також, у додатках до заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі №5/037-11 містяться опис вкладення та фіскальний чек (том 2, а.с.6-7), що є доказом відправлення копії заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі №5/037-11 та доданих до неї додатків на адресу позивача: 04080, м. Київ, вул. Новоконстянтинівська, 18В, яка відповідно до витягу з ЄДРПОУ (том 2, а.с.95) є вірною адресою місцезнаходження відповідача.

Відповідно до абзацу 3 підпункту 3.9.1 підпункту 3.9 пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» За змістом статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор чи його заступник зобов`язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що позивач відповідно абзацу 3 підпункту 3.9.1 підпункту 3.9 пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» та статті 64 Господарського процесуального кодексу України вважається таким, що повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Отже суд першої інстанції здійснив всі передбачені процесуальним законодавством вимоги.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду прийнята у відповідності з вимогами чинного матеріального та процесуального права, підстав її скасовувати або змінювати не вбачається. Решта доводів скаржника зводяться до намагань надати їм перевагу над встановленими судом першої інстанції обставинами, та переоцінити ці обставини, що не впливає на результат розгляду справи.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому ухвала господарського суду Київської області від 24.05.2016 року у справі № 5/037-11 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105, ст. 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Омега Банк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") на ухвалу господарського суду Київської області від 24.05.2016 року залишити без задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду Київської області від 24.05.2016 року у справі №5/037-11 залишити без змін.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

А.Г. Майданевич