ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2016 року Справа № 904/2156/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сизько І.А. (доповідач),

суддів: Кузнецової І.Л., Чус О.В.,

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №220/75/д від 15.01.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №б/н від 18.04.2016р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2016р. по справі №904/2156/16

за позовом Міністерства оборони України, м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю МОДУЛЬ СЕРВІС, м. Дніпро

про стягнення 80 589, 56 грн. пені

ВСТАНОВИВ:

В березні 2016 року Міністерство оборони України звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю МОДУЛЬ СЕРВІС (далі ТОВ МОДУЛЬ СЕРВІС) про стягнення за договором від 03.12.2015р. №303/26/213-15 про закупівлю товарів, робіт або послуг (за кошти Державного бюджету України) 80 589, 56 грн. пені та 1 378, 00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2016р. по справі №904/2156/16 (суддя Воронько В.Д.) у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову господарський суд виходив з того, що висновком Дніпропетровської торгово-промислової палати підтверджено настання істотної зміни обставин, яку не могли передбачити сторони та яка безпосередньо впливає на виконання постачальником договору; відповідач стверджує про отримання рознарядки у січні 2016 року, документальні докази, які б спростовували ці доводи, чи докази того, що рознарядка, за реквізитами якої мала бути здійснена поставка товару, була вручена відповідачу при укладенні договору, відсутні; суд не вбачає наявності вини відповідача в простроченні поставки товару, і як наслідок підстав для стягнення з відповідача пені за прострочку поставки товару.

Не погодившись з рішенням суду, Міністерство оборони України звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2016р. у справі №904/2156/16 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Міністерства оборони України до ТОВ МОДУЛЬ СЕРВІС задовольнити у повному обсязі; стягнути з ТОВ МОДУЛЬ СЕРВІС на користь Міністерства оборони України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що судове рішення по справі №904/2156/16 є необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме, вимог ст. ст. 11, 216, 627, 629 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 216, 265 Господарського кодексу України, ст. ст. 33, 43 Господарського процесуального кодексу України; замовника не було повідомлено належним чином згідно п. 8.2 договору про настання обставин непереборної сили; сторони за умовами п. 8.3 договору домовились, що доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або органом виконавчої влади за місцем виникнення вищезазначених обставин, а не Дніпропетровською торгово-промисловою палатою; суд першої інстанції не врахував, що в п. 8.1 договору сторони визначили чіткий перелік обставин непереборної сили, серед яких відсутня така обставина, як поломка обладнання; підписання постачальником договору та рознарядки свідчить про його обізнаність щодо адреси доставки товару; лист від 28.12.2015 та претензія від 08.01.2016 направлено на адресу замовника після закінчення строку виконання постачальником зобовязань (20.12.2015р.), крім того, вони містять виключно пропозиції стосовно продовження строку дії договору та проведення приймання продукції на території підприємства.

В відзиві на апеляційну скаргу ТОВ МОДУЛЬ СЕРВІС просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2016р. по справі №904/2156/16 залишити без змін, в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

03.12.2015 між Міністерством оборони України в особі заступника начальника Головного управління - головного інженера Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України полковника ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності від 16.11.2015 №220/735/д, (замовник) та ТОВ МОДУЛЬ СЕРВІС (постачальник) укладено договір №303/26/213-15 про закупівлю товарів, робіт або послуг (за кошти Державного бюджету України), за умовами якого постачальник зобов'язується у 2015 році поставити Міністерству оборони України товар, код предмета закупівлі 31.09.1 меблі, інші (лот 5 - ліжко 2-х ярусне армійське типу А) для обладнання казармених приміщень, заміна втрачених на території під час проведення антитерористичної операції, а замовник забезпечити приймання та оплату товару в кількості, у строки (терміни) і виключно за цінами згідно положень договору (п. 1.1 договору).

Пунктом 1.2 договору визначено, що ціна товару, передбаченого до поставки, його номенклатура, характер, технічні та якісні характеристики, а також конструктивні, технологічні, експлуатаційні та інші вимоги до товару, строки (терміни) виконання договору, визначаються специфікацією, яка викладена у договорі, а саме:

- найменування товару - ліжко 2-х ярусне армійське типу А;

- технічні умови на товар - ГОСТ 2056-77;

- строки (терміни) постачання - до 20 грудня 2015 року включно;

- загальна кількість, яку необхідно постачати, 2 000 шт.;

- ціна за одиницю товару в грн. з врахуванням упаковки, вантажних робіт у місцях завантаження та транспортних витрат (з ПДВ) 1 927, 98 грн.;

- ціна товару в грн. з врахуванням упаковки, вантажних робіт у місцях завантаження та транспортних витрат (з ПДВ) 3 855 960, 00 грн.

В п. 5.2 договору передбачено, що доставка товару здійснюється постачальником за його рахунок на склад замовника; товар доставляється згідно реквізитів представників замовника у відповідності з рознарядкою Міністерства оборони України, з обов'язковим дотриманням передбачених нею вимог до асортименту, кількості, адреси представників замовника (одержувачів).

Пунктом 6.3.1 договору визначено, що постачальник зобов'язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором.

За п. 7.1 договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену договором.

В п. 7.3.2 договору сторони погодили, що за порушення строків виконання зобов'язань з вини постачальника, він сплачує пеню у розмірі 0,2 відсотка від вартості недопоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 10 відсотків вказаної вартості договору.

Пунктом 8.1 договору визначено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна).

Сторона, що не може виконувати зобов'язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом п'яти календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі; доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-Промисловою палатою України або органом виконавчої влади за місцем виникнення вищезазначених обставин (п. 8.2 та п. 8.3 договору).

Відповідно п. 8.4 договору, у разі коли строк дії обставин непереборної сили продовжується більше ніж 30 календарних днів, кожна із сторін в установленому порядку має право розірвати договір; якщо обставини, зазначені у пункті 8.1 договору, будуть продовжуватися більше 30 календарних днів, то кожна із сторін буде вправі розірвати договір повністю чи частково і, в такому випадку, жодна із сторін не буде мати права вимагати від іншої відшкодування можливих збитків; сторони можуть бути звільнені від відповідальності за часткове чи повне невиконання обов'язків за договором, якщо доведуть, що воно було викликано перешкодою поза їх контролем, якому навіть уважна сторона не могла б запобігти, і виникло після укладення договору.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2015 року (п.10.1 договору).

08.12.2015 та 15.12.2015 відбулася поставка товару в загальній кількості 100 штук, що підтверджується видатковими накладними та актами приймання-передачі товару.

Отже, станом на 01.01.2016 постачальник поставив замовнику 100 шт. ліжок на суму 192 798, 00 грн., а обов'язок з поставки ліжок у кількості 1 900 шт. не виконав.

З метою досудового вирішення питання щодо невиконання постачальником умов договору, на його адресу позивачем було направлено претензії від 23.12.2015 №303/26/1401 та від 30.12.2015 №303/26/1439, які залишені відповідачем без виконання.

Посилаючись на невиконання постачальником обов'язку щодо поставки ліжок армійських до 20 грудня 2015 року в кількості 1 900 шт. на суму 3 663 162, 00 грн. (з урахуванням ПДВ), позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 80 589, 56 грн. пені за неналежне виконання зобов'язань з поставки товару за період з 21.12.2015 по 31.12.2015.

Згідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

В частинах 1 та 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно; якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства; розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Відповідач у строк до 20 грудня 2015 року не поставив 1 900 шт. ліжок, тому колегія суддів вважає обґрунтованими позовні вимоги Міністерства оборони України про стягнення з відповідача пені у сумі 80 589, 56 грн. за період з 21.12.2015 по 31.12.2015, оскільки відповідно п. 7.3.2 договору за порушення строків виконання зобовязання з вини постачальника, він сплачує пеню в розмірі 0,2% від вартості недопоставленого товару за кожну добу затримки.

Нарахування пені у розмірі 0,2% відповідно до умов договору не суперечить положенням Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, яким передбачено розмір пені, що не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, з тих підстав, що зазначений закон передбачає розмір пені за порушення грошового зобовязання, в той час як зобовязання відповідача не є грошовим, а повязано з не поставкою товару у визначений договором строк.

Щодо посилання відповідача на висновок Дніпропетровської торгово-промислової палати від 01 лютого 2016р. №138/12-15 про істотну зміну обставин, як на підставу звільнення від відповідальності за порушення строків поставки, то ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Дніпропетровська торгово-промислова палата підтверджує настання істотної зміни обставин, що обумовлена поломкою обладнання та відсутністю необхідних матеріалів, що призвело до затримки терміну поставки у період з 20 грудня 2015 року по 29 січня 2016 року, тоді як відповідно п. 8.1 та п. 8.3 договору підставою звільнення відповідача від відповідальності є виникнення обставин непереборної сили, що підтверджується Торгово-Промисловою палатою України або органом виконавчої влади за місце виникнення вищезазначених обставин, а в п. 8.2 договору закріплено обов'язок повідомити іншу сторону про виникнення обставин непереборної сили протягом п'яти календарних днів з моменту їх виникнення.

Проте, відповідачем не надано доказів наявності обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна), а також доказів повідомлення ним позивача про наявність таких обставин.

Крім того, Дніпропетровська торгово-промислова палата підтверджує, що станом на 29 січня 2016 року будь-які угоди між сторонами про зміну умов договору в частині строків виконання зобов'язань відсутні.

Листи відповідача від 28 грудня 2015 року №193 та №195, на які він посилається як на підставу своїх дій, направлених на внесення змін до договору, направлені поза межами строку виконання зобовязання з поставки та за своїм змістом лише підтверджують наміри відповідача про готовність виконати зборку та відвантажити товар замовнику.

Щодо зауважень відповідача про те, що ТОВ МОДУЛЬ СЕРВІС не отримано рознарядку Міністерства оборони України, яка є обовязковою умовою поставки, а тому ТОВ МОДУЛЬ СЕРВІС було позбавлено можливості своєчасно поставити продукцію, то до договору долучена рознарядка на відвантаження ліжок 2-х ярусних армійських типу А до договору №303/26/213-15 від 01.12.2015, в якій зазначено, що поставка здійснюється до КЕВ м. Луганська за адресою: Донецька обл., 84122 м. Слов'янськ, вул. Вільямса, 15. Зазначена рознарядка підписана як представником постачальника так і представником замовника.

Той факт, що рознарядка датована 01 грудня 2015 року, тоді як договір підписаний 03 грудня 2015 року, не спростовує того, що вона є додатком саме до договору №303/26/213-15, оскільки в ній міститься посилання саме на договір №303/26/213-15.

За п. 12.1 договору, невідємною частиною договору є рознарядка Міністерства оборони України на 1 аркуші, яка надається постачальнику під час укладання договору; підписання постачальником договору є підтвердженням отримання рознарядки.

Договір підписаний повноважними представниками сторін, що свідчить про отримання відповідачем рознарядки, незважаючи на те, що дата підписання рознарядки передує даті підписання договору.

Щодо посилання відповідача на неможливість поставки товару через відсутність відомостей про адресу доставки, то з акта №ОУ-00000078 прийому-передачі товару від 15.12.2015 вбачається, що ТОВ МОДУЛЬ СЕРВІС була здійснена передача представникам КЕВ м. Луганськ 70 шт. ліжок в м. Слов'янську. Акт, підписаний представником постачальника, містить інформацію про те, що майно передано згідно з умовами договору №303/26/213-15.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не доведено в порядку п. 8.1 договору наявність обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна), що звільняє від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за договором, та не надано належних доказів звернення постачальника (відповідача) в період з 03.12.2015 по 20.12.2015 (час поставки товару) на адресу замовника стосовно відсутності інформації (необізнаності) про місце поставку товару.

Відповідач порушив умови договору в частині поставки 1 900 шт. ліжок армійських в строк до 20 грудня 2015 року, а тому вимоги позивача про стягнення пені, передбаченої умовами договору, є законними та обґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги Міністерства оборони України у звязку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та у звязку з порушенням судом норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України, м. Київ задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2016р. по справі №904/2156/16 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю МОДУЛЬ СЕРВІС, м. Дніпро на користь Міністерства оборони України, м. Київ за договором від 03.12.2015р. №303/26/213-15 про закупівлю товарів, робіт або послуг (за кошти Державного бюджету України) 80 589, 56 грн. пені, 1 378, 00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 1 515, 80 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Виконання постанови доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя І.А. Сизько

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя О.В. Чус

(Повний текст постанови складений 25.08.2016р.)