РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2016Справа №910/12217/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лабораторія інформаційних систем та технологій»

до Київської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - Хапко Ю.Б. (дов. від 01.06.2016);

від відповідача - Дорошенко О.С. (дов. №225-КМГ-1928 від 13.06.2016);

від третьої особи - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

04.07.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Лабораторія інформаційних систем та технологій» звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до Київської міської ради про визнання поновленим (продовженим) на той самий строк і на тих самих умовах договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :79:011:0002, площею 0,3036 га для будівництва офісно-житлового комплексу по вул. Жилянській, 26 у Голосіївському районі м. Києва №79-6-00303, що укладений між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лабораторія інформаційних систем та технологій», який 06.08.2009 року зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у книзі записів державної реєстрації договорів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач в установленому порядку звертався до Київської міської ради з клопотанням про поновлення договору оренди земельної ділянки від 06.08.2009 №79-6-00711, однак оскільки заперечень від Київської міської ради не отримував, вважав, що вказаний договір автоматично поновлювався.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 06.07.2016 порушено провадження у справі №910/12217/16, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), розгляд справи призначено на 19.07.2016.

Письмовим відзивом на позовну заяву відповідач заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що оскільки додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення не була укладена сторонами у місячний строк (до 06.09.2009), як цього вимагає ч. 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі між сторонами не поновився, а припинив свою дію відповідно до положень ст. 31 вказаного Закону та умов самого договору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.07.2016 у зв'язку із неявкою представника позивача, неналежним виконанням сторонами вимог ухвали суду від 06.07.2016, а також необхідністю витребування доказів по справі, розгляд справи відкладено на 28.07.2016.

26.07.2016 позивач через загальний відділ діловодства суду подав заяву про зміну предмету позову, у якій просив визнати поновленим (продовженим) на той самий строк і на тих самих умовах договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :79:011:0002, площею 0,3036 га для будівництва офісно-житлового комплексу по вул. Жилянській, 26 у Голосіївському районі м. Києва №79-6-00711, що укладений між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лабораторія інформаційних систем та технологій», який 06.08.2009 року зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у книзі записів державної реєстрації договорів, з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :79:011:0002, площею 0,3036 га для будівництва офісно-житлового комплексу по вул. Жилянській, 26 у Голосіївському районі м. Києва №79-6-00711, що укладений між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лабораторія інформаційних систем та технологій», який 06.08.2009 року зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у книзі записів державної реєстрації договорів в редакції позивача.

28.07.2016 третя особа через загальний відділ діловодства суду подала додаткові докази по справі.

28.07.2016 позивач через загальний відділ діловодства суду подав додаткові докази по справі.

В судовому засіданні 28.07.2016, судом на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 11.08.2016.

05.08.2016 представником третьої особи через загальний відділ суду було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

11.08.2016 представником позивача через загальний відділ суду було подано письмові пояснення з урахуванням відзиву відповідача на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 11.08.2016, у зв'язку із необхідністю витребування доказів по справі, розгляд справи відкладено на 01.09.2016.

Розглянувши у судовому засіданні 01.09.2016 заяву позивача про зміну предмету позову, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що згідно ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Згідно п. 3.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова № 18) право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу.

Предметом позову є матеріально - правова вимога про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу до відповідача, що кореспондується зі способами захисту цього права чи інтересу, передбаченими ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.12р. "Про судове рішення" зміна предмета або підстав позову за заявою позивача допустима лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та якщо при цьому не порушено процесуальних прав відповідача, передбачених статтями 22 і 23 ГПК, і відповідачеві було надано можливість подання доказів щодо нового предмета або підстав позову та наведення його доводів у судовому засіданні. Волевиявлення позивача повинно викладатись у письмовій формі.

Таким чином, розглянувши в судовому засіданні 01.09.2016 подану позивачем заяву, враховуючи, що зміна предмету позову є правом позивача, передбаченим ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не суперечить законодавству, не порушує процесуальні права відповідача, передбачені ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, відповідачу було надано можливість надання заперечень щодо нового предмета позову та наведенні їх доводів у судовому засіданні, вищевказана заява про зміну предмету позову прийнята судом до розгляду і спір вирішується з її урахуванням.

У судове засідання 01.09.2016 з'явилися представники позивача та відповідача.

Представник третьої особи в судове засідання 01.09.2016 не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

В судовому засіданні 01.09.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Відповідно до п. 75 рішення Київської міської ради від 15.07.2004 №419/1829 «Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею» позивачу погоджено передати в короткострокову оренду на 2 роки земельну ділянку загальною площею 0,31 га для експлуатації та обслуговування виробничо-складських будівель на вул. Жилянській, 26 у Голосіївському районі м. Києва у зв'язку з переходом права власності на майновий комплекс (договір купівлі-продажу від 17.12.2002, додаток №1 до договору купівлі-продажу).

На підставі даного рішення між ТОВ «Лабораторія інформаційних систем та технологій» до Київською міською радою укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано Головним управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 20.05.2005 №79-6-00303.

В подальшому, на підставі рішення Київської міської ради від 14.06.2007 №873/1534, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «Лабораторія інформаційних систем та технологій» для будівництва офісно-житлового комплексу на вул. Жилянській, 26 у Голосіївському районі м. Києва та відповідно погоджено оренду на 2 роки вказаної земельної ділянки.

Рішенням господарського суду м. Києва від 23.11.2007 у справі №18/475 визнано укладеним з дня набрання даним рішенням законної сили, договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,30 га для будівництва офісно-житлового комплексу по вул. Жилянській, 26 у Голосіївському районі м. Києва строком на 2 роки між ТОВ «Лабораторія інформаційних систем та технологій» до Київською міською радою.

Вказаний договір зареєстровано Головним управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 06.08.2009 №79-6-00711.

Відповідно до п. 3.1 вказаного договору, договір укладено на 2 роки.

Згідно з п. 8.3 договору після закінчення строку, на який було укладено цей договір, при умові належного виконання обов'язків відповідно до умов цього договору, орендар має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору.

За умовами п. 11.1 договору всі зміни та/або доповнення до цього договору вносяться за згодою сторін. Згодою або запереченням орендодавця на зміни та/або доповнення до цього договору, є його рішення, прийняте в установленому законодавством порядку.

Пунктом 11.7 договору сторони погодили, що після закінчення строку, на який було укладено цей договір, орендар, за умови належного виконання своїх обов'язків, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 3 місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. У разі поновлення договору на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

Позивач зазначав, що 14.02.2011 він звернувся до відповідача із листом №03-02/11 про поновлення договору оренди №79-6-00303 від 06.08.2009, до якого додав проект відповідної додаткової угоди у двох примірниках, а також продовжував сплачувати орендну плату та користуватися вказаною вище земельною ділянкою.

26.06.2013 він звернувся до відповідача про поновлення договору оренди №79-6-00303 від 06.08.2009 із відповідним клопотанням, до якого додав проект відповідної додаткової угоди у двох примірниках.

Таким чином, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що він в установленому порядку звертався до Київської міської ради з клопотанням про поновлення договору оренди земельної ділянки від 06.08.2009 №79-6-00711, однак оскільки заперечень від Київської міської ради не отримував, вважав, що вказаний договір автоматично поновлювався.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови у задоволенні позову з таких підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України1. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 33 цього Закону По закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Таким чином стаття 33 цього Закону фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 зі справи №6-55цс15, яка відповідно до приписів статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України має враховуватися судами.

У першому випадку орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору має переважне право перед іншими особами укласти договір оренди землі після його припинення. В цьому разі нормою покладено на орендаря обов'язок повідомити про такий свій намір орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі, додати лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі з обов'язковим доданням проекту додаткової угоди, а на орендодавцеві лежить обов'язок у місячний термін розглянути надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевірити його на відповідність вимогам закону, узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), та укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. Таким чином, при продовженні договору оренди землі у спосіб реалізації переважного права орендаря на укладення договору оренди на новий строк, незмінними будуть залишатися лише сторони договору оренди землі (з урахуванням положень про правонаступництво), розмір земельної ділянки та її цільове призначення. Інші ж умови можуть змінюватися.

У другому випадку поновлення договору відбувається на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі. У цьому випадку також передбачено укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, яке здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі.

Разом з тим, враховуючи вищенаведені положення законодавства, та беручи до уваги, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення не була укладена сторонами у місячний строк (до 06.09.2009), як цього вимагає ч. 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», суд дійшов висновку, що договір оренди землі між сторонами не поновився, а тому припинив свою дію відповідно до положень ст. 31 вказаного Закону та умов самого договору.

Посилання позивача на сплату орендної плати протягом всього часу користування земельною ділянкою після 06.08.2011 не може бути доказом належності виконання умов договору оренди земельної ділянки та підставою для поновлення вказаного договору.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 2.17 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», у вирішенні спорів, пов'язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, судам слід враховувати положення статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", який набрав чинності з 12.03.2011).

Частиною шостою зазначеної статті передбачено, що договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою і за відсутності протягом місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Відтак господарським судам у вирішенні відповідних спорів необхідно з'ясовувати, зокрема, чи повідомляв орендар орендодавця у встановленому порядку про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк та чи заперечував орендодавець у строк, визначений законом, проти поновлення договору.

Разом з тим, позивачем не надано доказів направлення відповідачу листа від 14.02.2011 №03/02/11 з повідомленням Київської міської ради про намір поновлення договору оренди земельної ділянки з відповідними додатками, як і доказів отримання вказаного листа останнім, в той час як відповідач заперечує отримання цього листа.

Таким чином, першим зверненням, яке надійшло на адресу Київської міської ради від позивача щодо поновлення договору оренди земельної ділянки строком на 5 років, є лист-повідомлення від 20.06.2013, який зареєстровано в Київській міській раді 21.06.213 за №КОП-0038 та на який надано відповідь Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 24.09.2013 №05704-20426 стосовно необхідності подачі документів, які передбачені законодавством для укладення додаткової угоди про оновлення договору оренди земельної ділянки від 06.08.2009 №79-6-00711.

Зважаючи на вищевикладене, та враховуючи, що договір оренди земельної ділянки закінчився 06.08.2011, а клопотання про його поновлення було подане лише 21.06.2013, тобто з порушенням встановлених строків на відповідне звернення як законом (не пізніше 1 місяця до закінчення строку дії договору), так і самим договором (не пізніше 3-місяців до закінчення строку дії договору), суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Отже, з огляду на все вищенаведене у сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, з покладенням судових витрат в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 06.09.2016.

Суддя В.О. Демидов