ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.08.2016 Справа № 920/717/16

за позовом Дочірнього підприємства Публічного акціонерного товариства Сумбуд Проектно технологічне підприємство Сумбудпроект, м. Суми,

до відповідача ОСОБА_1 підприємства Сумської міської ради Електроавтотранс, м. Суми,

про стягнення 1493 грн. 53 коп.,

Суддя Жерьобкіна Є.А.

Представники:

Від позивача ОСОБА_2 (довіреність № 40 від 25.08.2016);

Від відповідача не зявився;

При секретарі судового засідання Мудрицькій С.Ю.,

Суть спору: позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь 3 993 грн. 53 коп., в тому числі 2500 грн. 00 коп. заборгованості за виконанні роботи відповідно до договору № 77 на виконання проектних робіт від 05.08.2014, 121 грн. 03 коп. 3 % річних, 1372 грн. 50 коп. інфляційних збитків, а також судові витрати, повязані з розглядом справи.

Позивач подав лист № 39 від 25.08.2016, в якому повідомляє про сплату відповідачем основного боргу та просить суд стягнути з відповідача просить суд стягнути з відповідача 121 грн. 03 коп. 3 % річних, 1372 грн. 50 коп. інфляційних збитків, а також судові витрати, повязані з розглядом справи.

Враховуючи передбачене ст. 22 Господарського процесуального кодексу України право позивача до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог, суд приймає клопотання, викладене у листі № 39 від 25.08.2016 до розгляду.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 3.10, п. 4.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. Зменшення позивачем суми позову не є відмовою від позову, про зменшення зазначається в описовій частині судового рішення, а предметом спору стає вимога про стягнення суми в зменшеному розмірі.

Відповідач у судове засідання не зявився, обґрунтованого письмового відзиву на позовну заяву не подав, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

Відповідно до договору № 77 на виконання проектних робіт від 05.08.2014, відповідач доручає, а позивач приймає на себе виконання проектних робіт по обєкту: Опалення оглядових канав в виробничих приміщеннях служби рухомого складу КП СМР «Електроавтотранс».

За умовами п. 3.1. договору, за виконання проектних робіт відповідач зобовязується сплатити позивачу її вартість в сумі 9372 грн. 00 коп.

Повна оплата робіт здійснюється протягом 5 банківських днів з моменту підписання сторонами акту здачі-приймання проектної документації (п. 3.3. договору).

Факт передачі позивачем та прийняття відповідачем проектної документації за договором № 77 підтверджується відповідним актом здачі-приймання від 02.12.2014. Вартість робіт 9372 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконав належним чином договірних зобовязань щодо своєчасної оплати виконаних робіт, у звязку з чим останньому відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано 121 грн. 03 коп. 3% річних, 1372 грн. 50 коп. інфляційних збитків.

Відповідно до ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобовязання не допускається; договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт оплати відповідачем виконаних позивачем робіт.

Разом з цим, судом встановлено, що виконані позивачем роботи були оплачені відповідачем несвоєчасно, з порушення строків визначених сторонами у договорі.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення виконання грошового зобов'язання відповідачеві нараховані 3 % річних в сумі 121 грн. 03 коп. та інфляційні збитки в сумі 1372 грн. 50 коп., з урахуванням строків розрахунків, визначених у договорі.

Передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді сплати 3% річних, від простроченої суми не є неустойкою (пенею), зазначені % є не мірою відповідальності, а платою за безпідставний, не погоджений сторонами строк користування чужими грошовими коштами, а тому ці кошти стягуються незалежно від вини боржника та не залежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Не є неустойкою (штрафом, пенею) й застосуванням до простроченої суми грошового зобов'язання встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, стягувані у зв'язку з таким застосуванням суми, оскільки вони є відшкодуванням збитків, завданих кредитору, внаслідок зменшення його грошових коштів, через зростання загального рівня цін на товари і послуги протягом певного періоду часу.

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо своєчасної оплати виконаних робіт, оскільки право позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних збитків передбачене діючим законодавством України, перевіривши обставини, повязані з правильністю здійснення розрахунку, суд вважає правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 121 грн. 03 коп. 3% річних та 1372 грн. 50 коп. інфляційних збитків.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства Сумської міської ради Електроавтотранс (вул. Харківська, буд. 113, м. Суми, 40024, ) на користь Дочірнього підприємства Публічного акціонерного товариства Сумбуд Проектно технологічне підприємство Сумбудпроект (вул. Миргородська, буд. 6, м. Суми, 40007, ) 121 грн. 03 коп. 3% річних, 1372 грн. 50 коп. інфляційних збитків, 1 378 грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 31.08.2016

Суддя Є.А. Жерьобкіна