ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 р. Справа № 917/1028/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство "Перспектива", 39600, Полтавська область, м.Кременчук, вул. 29 вересня, буд.5.

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, 39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Пролетарська, буд. 27-Б

про стягнення грошових коштів у сумі 5824,94 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники :

від позивача: ОСОБА_2

від відповідача: відсутні

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та оголосив дату складання повного рішення (ст.85 ГПК України).

Суть справи: Розглядається позов про стягнення з відповідача 5824,94 грн заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання Договору №40-ОФ-122/2012 від 01.03.2012 р.

Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в засідання суду не з'явився, ухвала суду від 09.08.2016 р., яка направлена на адресу: 39600, АДРЕСА_1, згідно відомостей розміщених на сайті "Украпошти" за критерієм пошуку штрихкодовий ідентифікатор: 535 повернулася з відміткою поштової установи: "За закінченням терміну зберігання".

Таким чином, відповідно до пп. 3.5.10 Інструкції з діловодства в господарських судах України та пп. 3.9.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" відповідач вважається належним чином та завчасно повідомлений про дату, час і місце проведення судових засідань та про покладені на нього обов'язки. Судом неодноразово відкладався розгляд справи для належного повідомлення відповідача про час та місце судового розгляду та надання можливості надати пояснення стосовно спору.

Згідно ст. 69 ГПК України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. В даному випадку цей строк закінчився, а тому суд не може більше відкладати розгляд справи.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, закінчення встановленого ст. 69 ГПК України строку вирішення спору, спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив:

01.03.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство "Перспектива" (позивач, виконавець) та ОСОБА_1 Андрієвною, яка є власником нежитлового приміщення площею 91,3 м.кв, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 19.01.2009 р. (відповідач, споживач) був укладений договір про надання послуг по утриманню та обслуговуванню будинків та прибудинкових територій № 40-ОФ-122/2012 ( арк.с.15).

При цьому сторони, зокрема, узгодили наступне:

- предметом договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, тощо). Виконавець бере на себе обовязок утримання мереж водопостачання та водовідведення, яким здійснюється постачання питної води та приймаються каналізаційні стоки від замовника. Виконавець бере на себе обовязок утримання теплових мереж, якими здійснюється передача теплоносія споживачу. Розмір щомісячної плати за надані послуги на момент укладення цього Договору становить 2,20 грн за 1м. кв, в сумі 200,86 грн. (91,3 кв.м.) (п. 1 -3 договору);

- розрахунковим періодом оплати послуг є календарний місяць. Термін внесення платежів не пізніше 5 числа місяця, який слідує за розрахунковим (розділ 2 Договору);

- споживач зобовязаний своєчасно, в установлений Договором строк, оплачувати надані послуги (абз. 7, розділу 3);

- Договір вступає в силу з дня його підписання сторонами і діє протягом одного року. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не висловила письмового наміру розірвати, змінити або доповнити його, договір вважається продовженим або необхідність перегляду (п. 6.1 -6.2 договору про надання послуг).

За даними позивача відповідно до п. 6.1-6.2 договору про надання послуг, останній не розривався і на даний час є діючим.

Факт користування відповідачем нежитловим приміщенням розташованим у будинку №18-А по вул. 29 вересня в м. Кременчуці загальною площею 91,3 м2 підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (арк. с. 11).

Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги у позові зазначає, він належним чином виконував та виконує свої обов'язки щодо утримання житлового будинку № 18-А по вул. 29 вересня в м. Кременчуці Полтавської області. Однак, відповідач свої обов'язки в частині своєчасної оплати не виконує. Вказане призвело до виникнення заборгованості за період з 01.12.2013 р. по 30.04.2016 р. (включно), яка становить 5824,94грн.

З матеріалів справи слідує, що позивач звертався до відповідача з претензією погасити існуючу заборгованість, що направлялося відповідачу 31 березня 2015р. листом вих. № 53 (копія претензії та докази направлення а.с. -16-19). Відповідь від відповідача на адресу позивача так і не надійшла.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 5824,94грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 40-ОФ-122/2012.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно з ч. 2 ст. 2 названого нормативного акту суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Виходячи зі ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення, житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

У ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" зазначається, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору про надання послуг.

Статтею 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Разом з тим, п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому, такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 32 "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно згідно з умовами договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою.

У п. 18 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" від 21.07.2005 № 630 зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

На підставі матеріалів справи, поданих сторонами доказів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 5824,94грн. є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст.49 ГПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідач.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 33,43,49,82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Пролетарська, буд. 27-Б, ідентифікаційний код) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Житлово-експлуатаційне підприємство «Перспектива" (39600, Полтавська область, м.Кременчук, вул. 29 вересня, буд.5, ) 5824,94 грн. заборгованості за утримання будинку і споруд та прибудинкової території ж/б № 18-А по вул. 29 вересня в м. Кременчуці, яка виникла внаслідок невиконання Договору № 40-ОФ-122/2012 від 01.03.2012р. та 1378,00 грн. судового збору.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 29.08.2016 р.

Суддя Н.Г. Гетя