ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.09.2016 Справа № 920/734/16
Господарський суд Сумської області, у складі судді Зайцевої І.В. при секретарі судового засідання Пономаренко Т.М., розглянувши матеріали справи № 920/734/16:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю АРТМОТОР, м. Суми,

до відповідача: Сільськогосподарського виробничого кооперативу Буринська слобода, м. Буринь Сумської області,

про стягнення 6321 грн. 93 коп.

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився;

Суть спору: позивач просить суд стягнути з відповідача 5340 грн 70 коп основного боргу за договором № АМ_63 від 06.11.2015, 981 грн 23 коп пені, а також витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача в судове засідання не зявився, проте подав до суду клопотання, в якому зазначає про підтримання позовних вимог в повному обсязі та просить суд розглянути справу без участі їх представника.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, відзиву на позовну заяву не подав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений 26.08.2016, про що свідчить відстеження пересилання поштових відправлень.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачу та відповідачу для підготовки до судового засідання та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та оцінивши надані докази, суд встановив:

06.11.2015 між позивачем та відповідачем було укладено договір № АМ_63 на технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, відповідно до умов якого позивач зобовязався виконати роботи з комерційного ремонту та/або сервісного обслуговування автотранспортного засобу Toyota Camry 30, 2002 року виробництва, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого є відповідач та/або має право володіння і користування автотранспортним засобом, а відповідач в свою чергу зобовязався прийняти автотранспортний засіб після здійснення позивачем ремонту та/або технічного обслуговування та оплатити надані послуги у строки та на умовах, що вказані у договорі.

Відповідно до п. 3.2 договору роботи виконуються відповідно до наряду-замовлення, що підписується представниками сторін. В наряді замовленні зазначаються: перелік виконаних робіт (необхідних, замовлених) та їх вартість, перелік та вартість (необхідних, замовлених) використаних запасних частин та матеріалів, вартість та перелік використаних при ремонті автотранспортних засобів деталей та матеріалів, наданих для виконання робіт відповідачем, а також терміни виконання робіт.

Згідно п. 4.1 договору вартість поточного ремонту та / або технічного обслуговування автомобілів складається з вартості нормативного часу роботи помноженого на кількість необхідного нормативного часу, необхідних запчастин (використаних) і визначається на підставі наряду-замовлення (акту виконаних робіт), який складає виконавець (позивач) після передачі замовником (відповідачем) автотранспортного засобу на СТО, та є невідємною частиною цього договору та завіряється сторонами.

Згідно замовлення-наряду № АМ-00580 від 03.02.2016 вартість робіт за договором була узгоджена в сумі 5340 грн 70 коп. Відповідно до акту виконаних робіт № АМ-580 позивач повністю виконав покладені на нього договором зобовязання і остаточна вартість виконаних робіт становить 5340 грн 70 коп.

Відповідно до п. 4.2 договору оплата вартості поточного ремонту та / або технічного обслуговування автомобіля відбувається протягом 3-х робочих днів з моменту відкриття наряду-замовлення (згідно замовлення наряду № АМ-00580 час відкриття 03.02.2016). Після виконання робіт замовник зобовязаний виплатити виконавцю залишок суми згідно акту виконаних робіт (№ АМ -580 від 03.02.2016).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем покладених на нього договором обовязків щодо своєчасної оплати виконаних робіт, у звязку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 5340 грн. 70 коп.

26.04.2016 позивачем на адресу відповідача була направлена претензія (вих. № 33 від 26.04.2016) з вимогою сплатити заборгованість за договором № АМ_63 на технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів від 06.11.2015, проте відповідач відповіді на претензію не надіслав, суму боргу не сплатив.

Згідно із частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору, а згідно вимог статті 610 цього ж Кодексу, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України.

У відповідності до вимог статей 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна надати докази в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не подано ні доказів сплати боргу, ні аргументованих заперечень проти вимог позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 5340 грн 70 коп заборгованості за договором № АМ_63 на технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з п.3 ч.1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до п. 6.2 договору за прострочення оплати за цим договором, замовник сплачує, окрім відшкодування вартості фактично виконаних робіт, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент порушення договору, від суми заборгованості за кожен день прострочення. Нарахування пені за цим договором здійснюється до дня остаточного зарахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця в розмірі робіт.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» № 2921-ІІІ від 10.01.2002 року, розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Згідно з поданим розрахунком, відповідачеві нарахована пеня в розмірі 981 грн. 23 коп.

З огляду на викладене, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо своєчасної оплати виконаних робіт, позовні вимоги в частині стягнення 981 грн. 23 коп пені підлягають задоволенню як такі, що нараховані відповідно до норм укладеного між сторонами договору та вимог діючого законодавства.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, суд дійшов висновку про відшкодування позивачеві суми сплаченого судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп. за рахунок відповідача відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 44, 49, п. 11 ч. 1 ст. 81 ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Буринська слобода» (41700, Сумська область, м. Буринь, вул. Незалежності, 49 і.к. 34520322) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТМОТОР» (40009, м. Суми, вул. Білопільський шлях, 26 і.к. 35540470) 5340 грн. 70 коп основного боргу, 981грн. 23 коп. пені згідно договору № АМ_63 на технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів від 06.11.2015, а також 1378 грн. 00 коп. судових витрат.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05.09.2016.

Суддя І.В. Зайцева