КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2016 р. Справа№ 910/1904/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Смірнової Л.Г.

Кропивної Л.В.

при секретарі судового засідання Громак В.О. за участю представників сторін: від позивача - Поліщук Р. М., від відповідача 1. - не з'явився, від відповідача 2. - не з'явився, від третьої особи - не з'явився, розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон-Плюс» на рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2016р. у справі № 910/1904/16 (суддя - Чинчин О.В.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон-Плюс» до 1. товариства з обмеженою відповідальністю «Сталькон М» 2. товариства з обмеженою відповідальністю «Київпроект» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів товариство з обмеженою відповідальністю «Бенефіс Брок» про визнання договору купівлі-продажу цінних паперів недійсним

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.04.2016р. у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, товариство з обмеженою відповідальністю «Регіон-плюс» звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2016р. у справі №910/1904/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2016р. апеляційну скаргу ТОВ «Регіон-плюс» прийнято до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2016р. продовжено строк розгляду справи в порядку ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Розпорядженням №09-52/2889/16 від 06.07.2016р. призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв'язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г. у відпустці.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу суддів від 06.07.2016р., в зв'язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г. у відпустці, який не є головуючим суддею, сформовано новий склад, головуючий суддя Чорна Л.В. судді: Кропивна Л.В Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2016р. апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон-Плюс» на рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2016р. у справі №910/1904/16 прийнято до провадження у визначеному складі суду.

Розпорядженням №09-52/3745/16 від 09.08.2016р. призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв'язку з перебуванням судді Руденко М.А. у відпустці.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу суддів від 09.08.2016р., в зв'язку з перебуванням судді Руденко М.А. у відпустці, який не є головуючим суддею, у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя Чорна Л.В. судді: Кропивна Л.В., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2016р. апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон-Плюс» на рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2016р. у справі №910/1904/16 прийнято до провадження у визначеному складі суду.

Відповідно до п. 9-2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» у разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений статтею 102 ГПК строк розгляду апеляційної скарги.

ТОВ «Регіон-плюс» подало додаткові письмові пояснення до апеляційної скарги.

ТОВ «Сталькон М» надало письмові пояснення.

ТОВ «Київпроект» згідно відзиву на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню, а апеляційна скарга ТОВ «Регіон-плюс» задоволенню.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сталькон М», товариство з обмеженою відповідальністю «Київпроект» та товариство з обмеженою відповідальністю «Бенефіс Брок» своїх представників, в судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

За таких обставин, справа розглядається за відсутності представників сторін, які належним чином повідомлені.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

13.04.2012р. між ТОВ «Сталькон М» (покупець), за яке на підставі договору доручення №БД-130412-ЗЮ від 13.04.2012р., діє ТОВ «Бенефіт Брок» (повірений), та товариством з обмеженою відповідальністю «Київпроект» (продавець) було укладено договір купівлі - продажу цінних паперів №БД-130412-ЗЮ/БВ-1, за умовами якого покупець приймає і оплачує, а продавець передає такі цінні папери у власність покупця на умовах цього Договору: емітент ПАТ «Київпроект», , вид тип та форма випуску ЦП: акція проста іменна, код цінних паперів: UA, форма існування ЦП: бездокументарна, номінальна вартість одного ЦП 02 грн. 00 коп., кількість ЦП 1524844 шт., вартість ЦП 4 574 532 грн. 00 коп.

Згідно п.1.2. договору загальна вартість договору: 4 574 532,00 грн.

Згідно з п. 3.1. договору перереєстрація прав власності на цінні папери, вказані в п.1.1 здійснюється в депозитарній системі України в строк до 30.04.2012 р. шляхом надання продавцем зберігачу, у якого обліковуються ЦП, розпорядження на списання ЦП з рахунку продавця у цінних паперах та надання покупцем зберігачу, у якого обліковуються ЦП, розпорядження про зарахування ЦП на рахунок Покупця у цінних паперах.

Передача ЦП від продавця до покупця посвідчується складанням акту прийому - передач ЦП, який підписують повноважні представники сторін. (п.3.4 договору)

Згідно з п.6.1. договору продавець гарантує, що на час укладання договору, ЦП не перебувають під заставою, арештом або іншим обтяженням, та щодо них відсутні права третіх осіб.

Цей договір набирає чинності з моменту підписання чинного договору і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків, передбачених цим договором. (п.10.5 договору).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 658 Цивільного кодексу України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до п. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (п. 7 ст. 319 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Обґрунтовуючи позовні вимоги ТОВ «Регіон-плюс» посилається на те, що на момент укладення спірного договору існувала заборона відчуження рухомого майна, а тому сторони укладаючи спірний договір внесли неправдиві відомості.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про припинення арешту на цінні папери на момент укладення спірного договору.

Крім того, господарський суд міста Києва вказав на відсутність порушень прав та охоронюваних законом інтересів позивача внаслідок укладення спірного договору.

Проте з такими висновками суду першої інстанції Київський апеляційний господарський суд погодитись не може, з огляду на наступне.

12 квітня 2012р. ТОВ «Регіон-плюс» подало до господарського суду міста Києва заяву про порушення справи про банкрутство ТОВ «Київпроект» (продавець за спірним договором).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.07.2012р. порушено провадження у справі №5011-44/9572-2012 про банкрутство ТОВ «Київпроект».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.02.2013р. визнано вимогу ТОВ «Регіон-плюс» на суму 2 192 225,84 грн.

Постановою господарського суду міста Києва від 08.04.2015р. ТОВ «Київпроект» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором - арбітражного керуючого Бойка Андрія Ілліча.

Як вказує позивач, кошти від реалізації цінних паперів, що були відчужені за спірним договором, могли би піти на задоволення вимог кредиторів у рамках справи про банкрутство.

Кредитор у справі про банкрутство має право на задоволення своїх вимог, а тому укладений договір купівлі-продажу, за яким відчужено майно, що могло піти на задоволення вимог кредиторів, не відповідає вимогам закону, прямо порушує право позивача на задоволення його вимог, а також майнові інтереси позивача.

За таких обставин позивач вправі звернутися із позовом про визнання договору недійсним відповідно до положень ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України. (таких висновків дійшов Верховний суд України у своїй постанові від 24.06.2015 р. по справі №915/55/14 (3-358гс15).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав.

За умовами спірного договору, попри наявну заборону відчужувати все рухоме майно ТОВ «Київпроект» згідно постанови про накладення арешту на майно, б/н, 22.12.2011р., старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління ГСУ СБУ Македонського В.П. (публічне обтяження зареєстроване 23.12.2011р. 16:41:38 за №12009545 у державному реєстрі обтяжень рухомого майна, тобто до моменту укладення оспорюваного договору), що підтверджується витягом з державного реєстру обтяжень рухомого майна за №48836573 від 27.01.2016р.

Матеріали справи містять докази звільнення майна боржника з-під арешту по постанові державного виконавця.

Проте, доказів зняття арешту, накладеного постановою про накладення арешту на майно, б/н, 22.12.2011р., старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління ГСУ СБУ Македонського В.П. матеріали справи не містять.

Арешт майна являється одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого полягає у тимчасовій забороні, адресованій власнику чи володільцю майна, відчужувати його, або розпоряджатися чи користуватися ним відповідно до вимог Кримінально-процесуального кодексу України.

Зазначеному суд першої інстанції, всупереч ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, не надав належної оцінки.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Враховуючи наявну заборону щодо відчуження рухомого майна ТОВ «Київпродукт» було укладено спірний договір купівлі-продажу, що є підставою для визнання його недійсним відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон-плюс» підлягає задоволенню, а рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2016р. по справі №910/1904/16 - скасуванню, з прийняттям нового рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Визнати недійсним договір купівлі-продажу цінних паперів №БД-130412-3Ю/БВ-1 від 13.04.2012р., укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Сталькон М» та товариством з обмеженою відповідальністю «Київпроект».

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон-плюс» задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2016р. по справі №910/1904/16 - скасувати та прийняти нове рішення. Визнати недійсним договір купівлі-продажу цінних паперів №БД-130412-3Ю/БВ-1 від 13.04.2012р., укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Сталькон М» та товариством з обмеженою відповідальністю «Київпроект».

2.Матеріали справи № 910/1904/16 повернути до господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Л.Г. Смірнова

Л.В. Кропивна