ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2016р. Справа№ 914/1571/16

Колегія суддів в складі:

головуючого судді Запотічняк О.Д.

судді Синчука М.М.

судді Яворський Б.І.

при секретарі Б.Папроцькій

розглянувши справу

за позовом: - Управління комунальної власності департаменту економічної політики

Львівської міської ради, м.Львів,

- Централізованої бібліотечної системи для дорослих м.Львова, м.Львів,

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Львів,

про: стягнення з відповідача на користь позивача №1 - 122 171,53 грн.

За участю представників:

Від позивача 1: Рубель С.П. - представник;

Від позивача 2: Временова М.О. - представник;

Від відповідача: ОСОБА_4 - представник;

Суть спору: Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та Централізована бібліотечна система для дорослих м.Львова, звернулися в господарський суд Львівської області з позовом до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про: стягнення з відповідача на користь позивача №1 - 122 171,53 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що за умовами договору оренди нерухомого майна від 04.10.2007р. №3-5612-7 укладеного між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та Централізованою бібліотечною системою для дорослих м.Львова, остання отримала в строкове платне користування нерухоме майно- приміщення загальною площею 320,10 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Даний договір було укладено строком до 03.10.2010 року.

На підставі даного договору та наказу Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 01.02.008р. №111-С, 01.04.2008р. між Централізованою бібліотечною системою для дорослих м.Львова та підприємцем ОСОБА_1 було укладено типовий договір оренди (договір суборенди) за умовами якого ФОП ОСОБА_1 отримала в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 36,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, під індексом 75,76,81,82,83 відповідно до даних технічного паспорта.

Відповідно до п.4.1 договору, термін його дії було визначено з 01.04.2008р. до 03.10.2010 року. За умовами договору відповідач повинен був повернути орендоване майно протягом 10 днів з моменту закінчення терміну оренди.

Оскільки відповідач повернула майно тільки 26.09.2014р. позивач просить стягнути з відповідача неустойку у розмірі подвійної плати за користування річчю після закінчення строку дії договору оренди а саме за період з 04.10.2010р. по 26.08.2014р. в сумі 122 171,53 грн.

Обставини справи: Розглянувши подані матеріали суд визнав їх достатніми для прийняття заяви до розгляду і ухвалою від 10.06.2016 року порушив провадження у справі та призначив судове засідання на 05.07.2016року.

В судове засідання 05.07.2016р. з'явилися представники позивачів. Позивач №2 надав документи, які витребовувались ухвалою суду. Відповідач не забезпечив явки уповноваженого представника в судове засідання, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Суд відклав розгляд справи на 20.07.2016р. та зобов'язав позивачів надати докази перебування відповідача в ЄДР ЮО ФОП та ГФ.

Сторони явки уповноважених представників в судове засідання 20.07.2016р. не забезпечили. Позивач 1 через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю уповноваженого представника в іншому судовому процесі. Позивач 2 причин неявки суду не повідомив.

Від відповідача електронною поштою надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості оформити довіреність для представництва інтересів відповідача в суді уповноваженим представником, оскільки фізична особа підприємець ОСОБА_1 перебуває за кордоном.

Враховуючи неявку сторін в судове засідання, клопотання позивача та відповідача про відкладення, з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, суд відклав розгляд справи на 26.07.2016р.

Позивачі не забезпечили явки уповноважених представників в судове засідання яке відбулось 26.07.2016р., причин неявки не повідомили, вимог ухвали суду від 20.07.2016р. не виконали.

В якості представника відповідача в судове засідання з'явився ОСОБА_4, подав заяву про застосування строку позовної давності та просив суд відмовити у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за період з 01.10.2010р. до 01.06.2013р. на суму 84 830,51 грн., у зв'язку із пропуском позовної давності.

В той же час, в підтвердження своїх повноважень ОСОБА_4 надав тільки ксерокопію довіреності, а відтак він не був допущений до участі у справі в якості представника ФОП ОСОБА_1

Враховуючи неявку представників позивачів та неповідомлення ними причин неявки, з метою повного, всебічного і об'єктивного розгляду справи, для надання відповідачу можливості подати належні докази які підтверджують повноваження ОСОБА_4 на представництво інтересів ФОП ОСОБА_1, суд відклав розгляд справи на 31.08.2016р.

Ухвалою від 28.07.2016р. було призначено колегіальний розгляд справи в складі трьох суддів.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 30.08.2016р. для розгляду даної справи було визначено колегію суддів в складі:

1. головуючий суддя - Запотічняк О.Д.

2. суддя Синчук М.М.

3. суддя Яворський Б.І.

В судове засідання 31.08.2016р. з'явилися представники сторін. Представниками позивачів було подано заяву про уточнення позовних вимог в якій вони просили суд стягнути неустойку в сумі 122 171,53 грн. з відповідача на користь позивача №1.

Представник відповідача надав суду копію довіреності на представництво інтересів ФОП ОСОБА_1, посвідчену Апостилем в порядку передбаченому Гаазькою Конвенцією від 05.10.1961р.

Представник позивача №1 в наданих суду поясненнях зазначила, що за умовами договору оренди нерухомого майна від 04.10.2007р. №3-5612-7 укладеного між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та Централізованою бібліотечною системою для дорослих м.Львова, остання отримала в строкове платне користування нерухоме майно - приміщення загальною площею 320,10 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Даний договір було укладено строком до 03.10.2010 року.

На підставі даного договору та наказу Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 01.02.008р. №111-С, 01.04.2008р. між Централізованою бібліотечною системою для дорослих м.Львова та підприємцем ОСОБА_1 було укладено типовий договір оренди ( договір суборенди) за умовами якого ФОП ОСОБА_1 отримала в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 36,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, під індексом 75,76,81,82,83 відповідно до даних технічного паспорта.

Відповідно до п.4.1 договору, термін його дії було визначено з 01.04.2008р. до 03.10.2010 року. За умовами договору відповідач повинен був повернути орендоване майно протягом 10 днів з моменту закінчення терміну оренди.

Оскільки відповідач повернула майно тільки 26.09.2014р. просить стягнути з відповідача неустойку у розмірі подвійної плати за користування річчю після закінчення строку дії договору оренди а саме за період з 04.10.2010р. по 26.08.2014р. в сумі 122 171,53 грн.

Представник позивача №2 підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задоволити з підстав наведених в позовній заяві, матеріалах справи та поясненнях наданих представником позивача №1.

Представник відповідача подав відзив на позов в якому просив суд відмовити в позові повністю. Зокрема представник відповідача звертає увагу на те, що позовні вимоги позивачів ґрунтуються на використанні відповідачем приміщення в період з жовтня 2010р. по серпень 2014р., однак позовні вимоги за період з 01.10.2010р. по 08.06.2013р. не підлягають до задоволення оскільки позивачами пропущено строк позовної давності щодо них. Факт використання відповідачем орендованого приміщення після закінчення строку дії договору, позивач зафіксував тільки актом від 04.05.2013р., однак позивачем не подано доказів використання приміщення після 04.05.2013р.

Також представник звертає увагу на те, що відповідачка в 2013 році виїхала в Сполучені Штати Америки де проживає і на даний час, тому не могла використовувати орендоване приміщення до серпня 2014року.

Заперечуючи позовні вимоги представник відповідача також вважає, що актом державного виконавця від 26.09.2014р., яким встановлено, що ФОП ОСОБА_1 звільнила приміщення та передала його основному орендарю, підтверджується що на момент проведення виконавчих дій приміщення уже було повернено позивачу №2.

Спір розглядапється в межах уточнених позовних вимог.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

04 жовтня 2007року між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (орендодавець) та Централізованою бібліотечною системою для дорослих м.Львова (орендар) було укладено Договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №З-5612-7 за умовами якого орендодавець на підставі наказу управління комунальної власності від 16.07.2007р. №541-О та договору оренди від 24.05.2006р. №Ф-4354-6 передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно - об'єкт оренди, що знаходиться на балансі Львівського комунального підприємства "Скнилівок".

Об'єктом оренди є приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 320,10 кв. м.

Відповідно до п. 4.1. договору термін дії договору визначений на 2 роки 364 дні з 04 жовтня 2007 року до 05 жовтня 2010 року включно.

Згідно з п. 4.3 договору сторони погодили, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії Договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

На підставі даного договору та наказу Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 01.02.008р. №111-С, 01.04.2008р. між Централізованою бібліотечною системою для дорослих м.Львова (орендодавець) та підприємцем ОСОБА_1 (орендар) було укладено типовий договір оренди за умовами якого ФОП ОСОБА_1 отримала в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 36,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, під індексом 75,76,81,82,83 відповідно до даних технічного паспорта.

Майно передається в оренду під магазин продовольчих товарів без реалізації алкогольних напоїв.

Відповідно до розділу 4 договору від 01.04.2008р. сторони погодили, що термін договору оренди становить з 01.04.2008р. до 03.10.2010р. включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії Договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Питання строку дії договору оренди від 01.04.2008р. було предметом розгляд у справі №5015/3803/11 за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 до відповідача: Центральної бібліотечної системи для дорослих м. Львова за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, Управління культури Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про: визнання пролонгованим договору оренди нежитлового приміщення.

Зокрема, як вбачається з рішення суду від 19.09.2011р. по справі №5015/3803/11, яке наявне в Єдиному державному реєстрі судових рішень, суд відмовив в задоволенні позовних вимог повністю.

Згідно мотивувальної частини рішення, суд прийшов до висновку, що між сторонами у справі - позивачем (СПД ФО ОСОБА_1) та відповідачем (Центральною бібліотечною системою для дорослих м.Львова), мають місце відносини суборенди комунального майна.

Судом досліджувались обставини чинності договору оренди від 04.10.2007р. №З-5612-7, укладеного між управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та ЦБС для дорослих м.Львова.

Так суд дійшов висновку, що з 03.10.2010р. дію основного договору оренди припинено, згода орендодавця на передання нежитлових приміщень загальною площею 36,1 кв.м на АДРЕСА_1 відсутня, а отже необґрунтованими і безпідставними є посилання позивача на чинність договірних відносин суборенди шляхом пролонгування договору від 01.04.2008р., укладеного між позивачем та відповідачем.

Дане рішення суду оскаржувалось в апеляційному порядку, однак ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 12.10.2011р. апеляційну скаргу СПД-ФО ОСОБА_1 на рішення господарського суду Львівської області від 19.09.2011 року по справі №5015/3803/11 було повернено заявнику без розгляду. Таким чином рішення суду від 19.09.2011р. по справі №5015/3803/11 набрало законної сили.

Відповідно до ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чино, строк дії договору оренди (суборенди) укладеного між Централізованою бібліотечною системою для дорослих м.Львова (орендодавець) та підприємцем ОСОБА_1 (орендар) закінчився 03.10.2010р.

Як передбачено п.9.1 даного договору, повернення орендодавцю об'єкта оренди здійснюється після закінчення терміну дії договору оренди або дострокового його припинення чи розірвання.

Пунктом 9.2 договору визначено, що сторони повинні приступити до передачі об'єкта оренди протягом 10 днів з моменту закінчення терміну оренди.

Дані положення договору кореспондуються з положеннями ст. 758 ЦК України, яка передбачає, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Питання щодо повернення орендованого майна було предметом розгляду по справі №5015/5489/12 за позовом Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє сомостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Центральна бібліотечна система для дорослих м. Львова про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння.

Рішенням суду від 05.03.2013р. позовні вимоги задоволено повністю та витребувано з незаконного володіння Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 36,1 кв.м.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.06.2013р. рішення Господарського суду Львівської області від 05.03.2013 року залишено без змін.

Однак відповідач незважаючи на свої договірні зобов'язання а також рішення суду не повернув в добровільному порядку майно основному орендарю. Натомість факт повернення майна відповідачем основному орендарю зафіксовано тільки в акті державного виконавця від 26.09.2014р.

Представник відповідача стверджує, що майно було повернено відповідачем набагато раніше ніж державним виконавцем складено акт в якому даний факт зафіксовано, однак доказів на підтвердження цього, надати суду не може.

Суд звертає увагу на те, що в силу положень п. 9.4 та 9.5 договору від 01.04.2008р. факт повернення орендованого майна орендодавцю засвідчується складанням акту здачі-приймання і об'єкт оренди вважається переданим орендодавцю саме з моменту підписання акту здачі-приймання. Однак відповідачем не надано суду ні акту ні будь-яких інших доказів які б підтверджували, що майно було повернено відповідачем в добровільному порядку до 26.09.2014р.

Таким чином, за відсутності інших доказів, суд вважає, що належним доказом повернення відповідачем орендованого майна позивачу №2 є саме акт державного виконавця від 26.09.2014р. який складений за результатами виконання рішення суду щодо витребування з незаконного володіння Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 36,1 кв.м.

З наведено випливає, що відповідач користувалась орендованим майном після закінчення строку дії договору оренди а саме з 04.10.2010р. по 26.09.2014р. Доказів сплати орендної плати за даний період відповідач суду не надав.

Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Зважаючи на те, що ФОП ОСОБА_1 не виконала свого обов'язку щодо повернення об'єкта оренди основному орендарю, позивачі скористались своїм правом передбаченим ст. 785 ЦК України та нарахували відповідачу неустойку у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення в сумі 122 171,53 грн., яку простять суд стягнути на користь позивача №1.

Оскільки матеріалами справи підтверджено факт невиконання відповідачем свого обов'язку щодо повернення майна після закінчення строку дії і відповідач фактично користувалась майном після закінчення строку дії договору оренди а саме за період з 04.10.2010р. по 26.08.2014р., нарахування позивачами неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення в сумі 122 171,53 грн., є правомірним.

В той же час відповідач просить суд застосувати до вимог позивачів позовну давність та відмовити в позові у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Як зазначає Пленум Вищого господарського суду України у своїй постанові від 29.05.2013р. №10, за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як вбачається з позовної заяви та розрахунку долученого до позовної заяви, позивачі просять суд стягнути з відповідача неустойку у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення а саме за період з 04.10.2010р. по 26.08.2014р.

Оскільки позовна заява про стягнення з відповідача неустойки за період з 04.10.2010р. по 26.08.2014р., надійшла до суду 08.06.16р., позивачем було пропущено 3-х річний строк позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки за період з 04.10.2010р. по 07.06.2013р. включно.

Частинами 4 та 5 ст.267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Таким чином позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають у звзяку із спливом позовної давності.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково в сумі 39 243,10 грн.

В задоволенні решти позовних вимоги слід відмовити у зв'язку із спливом позовної давності.

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст. 49 ГПК України суд покладає на винну сторону відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 588,64 грн.

Керуючись ст. ст.28, 33 ,43, 44, 48, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь на користь Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька,15, Ідентифікаційний код: 25558625) 39243,10 грн. неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю після закінчення строку дії договору оренди та 588,64 грн. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Рішення суду може бути оскаржено згідно ст.ст. 91-95 ГПК України.

Повний текст рішення складено 05.09.2016р.

Головуючий суддя Запотічняк О.Д.

Суддя Синчук М.М.

Суддя Яворський Б.І.