ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" серпня 2016 р.Справа № 916/1526/16

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання: Андрєєвій І.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 11.06.2014р. №14-167

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 24.02.216р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, )

до відповідача: Комунального підприємства теплових мереж «ЮЖТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» (65481, Одеська обл., м. Южне, вул. Старомиколаївське шосе, буд. 8, )

про: стягнення 237676,96 грн., -

Суть спору: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Комунального підприємства теплових мереж «ЮЖТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» про стягнення 237676,96 грн., з яких: 89042,83 грн. пені, 12966,06 грн. 3% річних та 135668,07 грн. індексу інфляції.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором №1678/14-БО-23 купівлі-продажу природного газу від 28.11.2013р. в частині вчасної оплати природного газу.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.06.2016р. порушено провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи призначено на 06.07.2016р. о 12:30; витребувано додаткові документи.

06.07.2016р. за вх.№16766/16 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи. У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав відсутності вини відповідача у простроченні оплати за поставлений природний газ, несвоєчасністю оплати за природний газ з боку споживачів теплової енергії.

У судовому засіданні 06.07.2016р. оголошувалась перерва до 15.07.2016р. о 12:15.

15.07.2016р. за вх.№17784/16 до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій та про відстрочення виконання рішення до 31.12.2016р. у разі задоволення позову, а також додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи.

15.07.2016р. за вх.№2-3766/16 до суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку розгляду справи на 15 днів у звязку зі складністю справи.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.07.2016р. задоволено клопотання позивача і продовжено строк розгляду справи №916/1526/16 до 23.08.2016р.; розгляд справи відкладено на 22.08.2016р. о 14:45; витребувано додаткові документи.

22.08.2016р. за вх.№20567/16 до суду від відповідача надійшли додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі та просив суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву; у випадку задоволення позовних вимог просив суд зменшити розмір штрафних санкцій та відстрочити виконання рішення до 31.12.2016р.

Представник позивача у судовому засіданні проти задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій та відстрочку виконання рішення суду заперечив.

Відповідно до вимог ст. 85 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд встановив:

28.11.2013р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Продавець, позивач) та Комунальним підприємством теплових мереж «ЮЖТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» (Покупець, відповідач) укладений договір №1678/14-БО-23 купівлі-продажу природного газу, відповідно до якого Продавець зобовязується передати у власність Покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору.

Згідно з п.1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами (далі - споживачам Покупця).

Пунктом 2.1 договору передбачено, що Продавець передає Покупцеві з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 1642 тис.куб.м. (один мільйон шістсот сорок дві тис.куб.м), у тому числі по місяцях кварталів (тис.куб.м.):

- І квартал - 810 тис.куб.м., з яких у січні - 295 тис.куб.м., у лютому - 265 тис.куб.м., у березні - 250 тис.куб.м.;

- ІІ квартал - 175 тис.куб.м., з яких у квітні - 153 тис.куб.м., у травні - 11 тис.куб.м., у червні - 11 тис.куб.м.;

- ІІІ квартал - 22 тис.куб.м., з яких у липні - 11 тис.куб.м., у серпні - 0 куб.м., у вересні - 11 тис.куб.м.;

- ІV квартал - 635 тис.куб.м., з яких у жовтні - 170 тис.куб.м., у листопаді - 205 тис.куб.м., у грудні - 260 тис.куб.м.

Відповідно до п.п. 2.1.1, 2.1.2 договору обсяги газу, що планується передати за цим договором (далі - планований обсяг), можуть змінюватись сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку. Допускається відхилення місячного обсягу переданого газу в розмірі +/- 5 % (плюс/мінус пять відсотків) від узгодженого сторонами згідно з п. 2.1 цього договору планованого обсягу продажу газу без коригування планованого обсягу.

Згідно з п.3.1.2 договору Покупець до 15 числа місяця, що передує місяцю поставки газу, надає Продавцю належним чином оформлену заявку на планові обсяги споживання газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. Плановий обсяг поставки підтверджується Продавцем та доводиться до відома газотранспортних підприємств в електронному вигляді оператором ЄГТСУ на відповідний місяць поставки.

Пунктами 3.3, 3.4 договору передбачено, що приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобовязується надати Продавцеві підписані та скріплені печатками Покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути Покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п.4.1 договору кількість газу, яка подається Покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу Покупця.

Згідно з п.п. 5.1-5.3 договору ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються Національною комісією регулювання електроенергетики України (НКРЕ). Ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 3459 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%;

- податок на додану вартість за ставкою - 17%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 295,60 грн., крім того, ПДВ - 17% - 50,25 грн., всього з ПДВ - 345,85 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 3823,78 грн., крім того ПДВ - 17% - 650,04 грн., всього з ПДВ - 4473,82 грн. У разі зміни НКРЕ ціни на газ та/або тарифів на його транспортування, розподіл і постачання вони є обовязковими для сторін за цим договором з моменту введення їх в дію.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п.п. 7.1-7.2 договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором. У разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1 цього договору Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Покупцем пункту 6.1 умов цього договору він зобовязується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 11 договору передбачено, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Додатковою угодою №1 від 31.01.2014р. до договору №1678/14-БО-23 купівлі-продажу природного газу від 28.11.2013р. сторони дійшли згоди:

- викласти п.п. 1.2 та 2.1 в наступних редакціях:

1.2. «Газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями (далі - споживачам Покупця).

2.1. «Продавець передає Покупцеві з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 1135 тис.куб.м. (один мільйон сто тридцять пять тис.куб.м), у тому числі по місяцях кварталів (тис.куб.м.):

- І квартал - 538 тис.куб.м., з яких у січні - 200 тис.куб.м., у лютому - 175 тис.куб.м., у березні - 163 тис.куб.м.;

- ІІ квартал - 117 тис.куб.м., з яких у квітні - 97 тис.куб.м., у травні - 10 тис.куб.м., у червні - 10 тис.куб.м.;

- ІІІ квартал - 20 тис.куб.м., з яких у липні - 10 тис.куб.м., у серпні - 0 куб.м., у вересні - 10 тис.куб.м.;

- ІV квартал - 460 тис.куб.м., з яких у жовтні - 125 тис.куб.м., у листопаді - 155 тис.куб.м., у грудні - 180 тис.куб.м.;

- викласти з 01.01.2014р. п.5.2 договору в наступній редакції: «Ціна за 1000 куб.м природного газу становить 2448 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%;

- податок на додану вартість за ставкою - 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 287 грн., крім того, ПДВ - 20% - 57,40 грн., всього з ПДВ - 344,40 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 2783,96 грн., крім того ПДВ - 20% - 556,79 грн., всього з ПДВ - 3340,75 грн.».

Додатковою угодою №2 від 30.04.2014р. до договору №1678/14-БО-23 купівлі-продажу природного газу від 28.11.2013р. сторони дійшли згоди викласти з 01.04.2014р. п.5.2 договору в наступній редакції: «Ціна за 1000 куб.м природного газу становить 4020 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%;

- податок на додану вартість за ставкою - 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 287 грн., крім того, ПДВ - 20% - 57,40 грн., всього з ПДВ - 344,40 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 4387,40 грн., крім того ПДВ - 20% - 877,48 грн., всього з ПДВ - 5264,88 грн».

Додатковою угодою №3 від 23.05.2014р. до договору №1678/14-БО-23 купівлі-продажу природного газу від 28.11.2013р. сторони дійшли згоди викласти з 01.05.2014р. п.5.2 договору в наступній редакції: «Ціна за 1000 куб.м природного газу становить 4724 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%;

- податок на додану вартість за ставкою - 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 355 грн., крім того, ПДВ - 20% - 71 грн., всього з ПДВ - 426 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 5173,48 грн., крім того ПДВ - 20% - 1034,70 грн., всього з ПДВ - 6208,18 грн».

Додатковою угодою №4 від 10.06.2014р. до договору №1678/14-БО-23 купівлі-продажу природного газу від 28.11.2013р. сторони дійшли згоди викласти з 01.06.2014р. п.5.2 договору в наступній редакції: «Ціна за 1000 куб.м природного газу становить 4724 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%;

- податок на додану вартість за ставкою - 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 366,70 грн., крім того, ПДВ - 20% - 73,34 грн., всього з ПДВ - 440,04 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 5185,18 грн., крім того ПДВ - 20% - 1037,04 грн., всього з ПДВ - 6222,22 грн».

Додатковою угодою №5 від 15.09.2014р. до договору №1678/14-БО-23 купівлі-продажу природного газу від 28.11.2013р. сторони дійшли згоди викласти з 01.09.2014р. п.5.2 договору в наступній редакції: «Ціна за 1000 куб.м природного газу становить 4874 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%;

- податок на додану вартість за ставкою - 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 366,70 грн., крім того, ПДВ - 20% - 73,34 грн., всього з ПДВ - 440,04 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 5338,18 грн., крім того ПДВ - 20% - 1067,64 грн., всього з ПДВ - 6405,82 грн».

Додатковою угодою №6 від 10.11.2014р. до договору №1678/14-БО-23 купівлі-продажу природного газу від 28.11.2013р. сторони дійшли згоди викласти з 01.11.2014р. п.5.2 договору в наступній редакції: «Ціна за 1000 куб.м природного газу становить 5100 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%;

- податок на додану вартість за ставкою - 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 366,70 грн., крім того, ПДВ - 20% - 73,34 грн., всього з ПДВ - 440,04 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 5568,70 грн., крім того ПДВ - 20% - 1113,74 грн., всього з ПДВ - 6682,44 грн.

З наявних в матеріалах справи підписаних сторонами та скріплених печатками сторін актів приймання-передачі природного газу вбачається, що на виконання умов договору позивач передав у власність відповідачу природний газ по місяцях:

- січень 2014р. - обсягом 138,881 тис.куб.м. всього на суму 463966,98 грн. (акт від 31.01.2014р.);

- лютий 2014р. - обсягом 167,998 тис.куб.м. всього на суму 561239,67 грн. (акт від 28.02.2014р.);

- березень 2014р. - обсягом 129,731 тис.куб.м. всього на суму 433399,10 грн. (акт від 31.03.2014р.);

- квітень 2014р. - обсягом 57,852 тис.куб.м. всього на суму 304583,83 грн. (акт від 30.04.2014р.);

- жовтень 2014р. - обсягом 19,615 тис.куб.м. всього на суму 125650,08 грн. (акт від 31.10.2014р.);

- листопад 2014р. - обсягом 73,164 тис.куб.м. всього на суму 488914,05 грн. (акт від 30.11.2014р.);

- грудень 2014р. - обсягом 175,842 тис.куб.м. всього на суму 1347238,10 грн. (акт від 31.12.2014р.).

Станом на момент звернення до господарського суду з відповідним позовом заборгованість за природний газ за договором №1678/14-БО-23 купівлі-продажу природного газу від 28.11.2013р. відсутня, про що свідчить наявна в матеріалах справи виписка по контрагенту з 01.11.2013р. по 30.11.2015р. та що підтверджується обома сторонами.

Неналежне виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором №1678/14-БО-23 купівлі-продажу природного газу від 28.11.2013р. в частині вчасної оплати природного газу стало підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

За ст. 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виходячи з наявних матеріалів справи судом встановлено, що поставлений у січні 2014р. - грудні 2014р. природний газ за договором №1678/14-БО-23 купівлі-продажу природного газу від 28.11.2013р. оплачений відповідачем не вчасно, у звязку з чим відповідачем допущено неналежне виконання перед позивачем договірних грошових зобовязань в частині вчасної оплати поставленого природного газу.

Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, щодо відсутності вини відповідача у простроченні оплати за поставлений природний газ, несвоєчасність оплати за природний газ з боку споживачів теплової енергії, господарський суд дійшов наступних висновків.

Господарським судом приймається до уваги, що:

- наявність чи відсутність бюджетного фінансування жодним чином не залежить від волі та дій позивача, що порушує його право на отримання коштів за виконані за договором роботи (аналогічна правова позиція викладена і у постановах Вищого господарського суду України від 12.08.2014р. у справі №910/1606/14, від 18.03.2013р. у справі №47/546-51/511, від 29.02.2012р. у справі №37/414-14/202);

- ненадходження бюджетних коштів на реєстраційний рахунок бюджетної установи не є підставою для не стягнення коштів за виконані роботи/поставлений товар (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012р., прийнятій в порядку ст. 111-28 ГПК України);

- у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005р., рішення якого у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства України, зазначено, що не виділення державою передбачених бюджетних асигнувань не створює підстав для не стягнення коштів.

За встановлених господарським судом обставин, приймаючи до уваги загальні засади цивільного законодавства, зокрема, свободу договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, господарський суд вважає, що відповідач не виконав належним чином свої зобовязання за договором №1678/14-БО-23 купівлі-продажу природного газу від 28.11.2013р. в частині своєчасної оплати поставленого природного газу.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Така ж правова позиція викладена і у п.3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» (з наступними змінами та доповненнями).

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобовязань за договором можуть забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Водночас вимогами п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що одним із наслідків порушення зобовязання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобовязання.

У ч.6 ст. 231 ГК України також встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими грошовими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Згідно з ч.5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

День фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Така ж правова позиція викладена і у п.1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2015р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» (з наступними змінами та доповненнями).

Сплата відповідачем пені передбачена п.7.2 договору №1678/14-БО-23 купівлі-продажу природного газу від 28.11.2013р.

Господарський суд не може в повному обсязі прийняти до уваги виконані позивачем розрахунки пені, 3% річний та індексу інфляції з огляду на зарахування позивачем дня оплати в період прострочення, неврахування вихідних днів під час визначення останнього дня строку виконання зобовязання, нарахування індексу інфляції за період, менший ніж місяць.

З огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 ГПК України господарський суд має зясовувати обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у звязку з порушенням грошового зобовязання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобовязання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо зясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобовязати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобовязати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Така ж правова позиція викладена і у п.1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» (з наступними змінами і доповненнями).

Господарським судом самостійно, з урахуванням конкретних обставин справи, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобовязання, виконано розрахунки пені, 3% річних та індексу інфляції та визначено, що пеня за визначений позивачем період пеня складає 87583,63 грн., 3% річних складають 12797,82 грн., індекс інфляції складає 113566,21 грн.

Водночас відповідно до вимог ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з вимогами ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За вимогами п.3 ч.1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Таким чином, нормами ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України передбачене право суду у певних випадках зменшувати розмір неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

При вирішенні питання про зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій суд повинен зясувати наявність значного перевищення розміру неустойки розміру збитків, ступінь виконання зобовязань, причини неналежного виконання або невиконання зобовязання, невідповідності розміру штрафних санкцій наслідкам порушення, а також врахувати інтереси сторін, які заслуговують на увагу.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора. При цьому якщо порушення зобовязання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого субєкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Тобто, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Окрім того, як необхідність використання права на зменшення розміру штрафних санкцій, так і розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

З цього приводу, пленум Вищого господарського суду України у п.3.17.4 постанови від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (з наступними змінами і доповненнями) розяснив, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен обєктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобовязання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобовязання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобовязання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

На підставі аналізу поданих доказів, із врахуванням відсутності в матеріалах справи доказів завдання позивачу збитків внаслідок порушення відповідачем грошових зобовязань, доказів завдання збитків іншим учасникам господарських відносин, приймаючи до уваги ступінь виконання відповідачем зобовязання, повне погашення відповідачем суми основного боргу, причини неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань, майновий стан сторін у справі, і оскільки необхідність використання права на зменшення розміру штрафних санкцій та розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду, господарський суд дійшов висновків про необхідність використання такого права суду та про зменшення розміру нарахованої пені до 4379,18 грн.

За таких обставин є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в частині стягнення з відповідача 4379,18 грн. пені, 12797,82 грн. 3% річних та 113566,21 грн. індексу інфляції, в решті позову слід відмовити.

Іншого сторонами не доведено.

Інші наявні в матеріалах справи документи вищевикладених висновків суду не спростовують.

Щодо клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення по даній справі до 31.12.2016р. суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Згідно з ч.2 ст. 84 ГПК України при задоволенні позову в резолютивній частині рішення в т.ч. вказуються: найменування сторони, на користь якої вирішено спір, і сторони, з якої здійснено стягнення грошових сум або яка зобовязана виконати відповідні дії, строк виконання цих дій, а також строк сплати грошових сум при відстрочці або розстрочці виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Застосовуючи заходи, передбачені статтею 121 ГПК, господарські суди повинні мати на увазі таке. Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Така ж правова позиція викладена і у п.п. 7.1, 7.1.2, 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» (з наступними змінами та доповненнями).

Господарський суд вважає, що матеріальні інтереси позивача полягають у повному виконанні боржником рішення господарського суду, між тим матеріальні інтереси відповідача полягають у збереженні нормальної господарської діяльності боржника, що в кінцевому рахунку дозволить забезпечити матеріальні інтереси позивача та повністю виконати рішення суду.

Суд вважає, що наведені відповідачем обставини (тяжкий фінансовий стан товариства, сезонну специфіку діяльності відповідача, строки початку опалювального періоду в даному регіоні) на даний час ускладнюють виконання рішення суду. Позивачем доказів свого майнового стану станом на даний час, в т.ч. річної фінансової звітності за результатами 2015 року та за І півріччя 2016р., до суду не надано.

Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення суду у даній справі, розглянувши строки, на які боржник просить відстрочити виконання рішення, господарський суд враховує матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини боржника у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави, сезонність діяльності відповідача та інші обставини справи, і вважає, що за обставин, що склались, з урахуванням інтересів обох сторін, клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення у даній справі слід задовольнити частково, відстрочивши його виконання до 01.12.2016р.

При цьому господарський суд зауважує відповідачу, що відстрочення виконання рішення не позбавляє відповідача можливості сплатити всю стягувану суму в будь-який час до настання встановленого терміну сплати.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України судовий збір покладається на обох сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж «ЮЖТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» (65481, Одеська обл., м. Южне, вул. Старомиколаївське шосе, буд. 8, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ) 4379 (чотири тисячі триста сімдесят девять) грн. 18 коп. пені, 12797 (дванадцять тисяч сімсот девяносто сім) грн. 82 коп. 3% річних, 113566 (сто тринадцять тисяч пятсот шістдесят шість) грн. 21 коп. індексу інфляції та 1961 (одну тисячу девятсот шістдесят одну) грн. 15 коп. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Відстрочити виконання рішення господарського суду Одеської області від 22.08.2016р. у справі №916/1526/16 до 01.12.2016р.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з ч.5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області.

Повне рішення складено 29 серпня 2016 р.

Суддя Ю.С. Бездоля