номер провадження справи 18/57/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2016 справа № 908/1678/16

за позовом приватного акціонерного товариства Страхова компанія АХА Страхування (юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; адреса для листування: 01030, АДРЕСА_1)

до відповідача ОСОБА_1 комунального підприємства міського електротранспорту Запоріжелектротранс (69095, м. Запоріжжя, вул. Г. Сталінграду, буд. 2)

про стягнення 16879,62 грн.

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність № 3699/18 від 15.12.2015 р., паспорт серія МЕ № 801113 від 25.01.2007 р.;

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність № 3/1-1263 від 07.06.2016 р., паспорт серія СЮ № 001901 від 04.07.2006 р.;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 21.06.2016 р. звернулося приватне акціонерне товариство Страхова компанія АХА Страхування з позовною заявою до ОСОБА_1 комунального підприємства міського електротранспорту Запоріжелектротранс про стягнення 16879,62 грн. страхового відшкодування. Позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 625, 993, 1187 ЦК України, ст. 27 Закону України Про страхування, ст.ст. 33, 38 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Ухвалою суду від 22.06.2016 року порушено провадження у справі № 908/1678/16, присвоєно справі номер провадження 18/57/16, судове засідання призначене на 10 серпня 2016 року; розгляд справи відкладався на 18.08.2016 р.; здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу, за наявними у справі матеріалами та закінчений 18.08.2016 р., судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача в судовому засіданні 18.08.2016 р. підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позові; на вимогу суду надав витребувані документи. Підставою для звернення з позовом до суду є несплата відповідачем шкоди, завданої особою, винною у ДТП та яка на момент ДТП знаходилась у трудових відносинах з ЗКПМЕ «Запоріжелектротранс». Спричинення шкоди сталося внаслідок скоєння 31.10.2014 р. дорожньо-транспортної пригоди по пр. Леніна з боку вул. Південноукраїнська у напрямку вул. 12 Квітня в м. Запоріжжя, за участю тролейбусу ЗІУ-9, номерний знак 619, який знаходився в володінні ЗКПМЕ «Запоріжелекторотранс» під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «Nissan Teana», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5 Відповідно до довідки ДАІ про обставини справи та постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя, дана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм тролейбуса ЗІУ 9 ОСОБА_4 На момент ДТП автомобіль «Nissan Teana», реєстраційний номер НОМЕР_1, був застрахований у ПАТ Страхова компанія АХА Страхування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 216396Га/14зп від 26.08.2014 р. Відповідно до рахунку № СЧП-02520 від 05.11.2014 р. виставленого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Nissan Teana» склала 18239,62 грн. Керуючись договором страхування, позивач перерахував ФОП ОСОБА_6 суму страхового відшкодування в розмірі 16879,62 грн. Після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право зворотної вимоги, яке ОСОБА_7 має до особи, відповідальної за завданий збиток, а саме до ОСОБА_1 комунального підприємства міського електротранспорту Запоріжелектротранс. Відповідачу 24.06.2015 р. направлено лист № АХА-1601АГ з вимогою сплатити суму страхового відшкодування на користь позивача, однак страхове відшкодування відповідачем не сплачено. З урахуванням викладеного позивач просив позов задовольнити.

Представник відповідача підтримав заперечення з підстав викладених у відзиві на позов, який надійшов до суду 29.07.2016 р., зазначивши, зокрема, про наступне: завданий власнику автомобіля матеріальний збиток визначається шляхом проведення автотоварознавчої експертизи. В доданих до позовної заяви документах відсутні відомості про проведення автотоварознавчої експертизи. З наданого позивачем розрахунку страхового відшкодування не зрозумілим є той факт, якими саме чином визначено вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу; наданий розрахунок, на думку відповідача, не може використовуватися в якості доказу визначення матеріального збитку. Також ЗКПМЕ «Запоріжелекторотранс» не повідомлено про місце, дату та час огляду пошкодженого колісного транспортного засобу, що позбавило можливості зазначити зауваження до обсягу пошкоджень. У звязку з зазначеним, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно матеріалів справи, довідки ОДАІ м. Запоріжжя (ар.с. 16) від 31.10.2014 та відомості про дорожньо-транспортну пригоду № 9457092 (ар.с. 13), о 14 год. 15 хв. 31.10.2014 р. сталася дорожньо-транспортна пригода по пр. Леніна (електроопора № 40) з боку вул. Південноукраїнська у напрямку вул. 12 Квітня в м. Запоріжжя, за участю тролейбусу ЗІУ-9, номерний знак 619, що належить ЗКПМЕ «Запоріжелекторотранс», під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «Nissan Teana», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_7, під керуванням ОСОБА_5. В результаті даної ДТП автомобіль НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження панелі даху, кузову (капоту), лобового скла; тролейбус ЗІУ-9, номерний знак 619 не отримав механічних пошкоджень.

Власником тролейбусу ЗІУ-9 номерний знак 619 є ЗКПМЕ «Запоріжелекторотранс», про що свідчить технічний паспорт трамвайного вагону (тролейбусу) від 26.08.1998 р.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі № 334/10663/14-п від 17.11.2014 р. встановлено, що в діях ОСОБА_4 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме: порушення водіями правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Власником транспортного засобу «Nissan Teana», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2010 року випуску, згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САА995798, є ОСОБА_7 (арк.с. 15).

Приватне акціонерне товариство Страхова компанія АХА Страхування (страховик, позивач у справі) та ОСОБА_7 (страхувальник) 26.08.2014 р. уклали договір добровільного страхування наземного транспорту № 216396Га/14зп, згідно з яким застраховано автомобіль «Nissan Teana», реєстраційний номер НОМЕР_1 від визначених договором страхових ризиків (надалі договір).

Пунктом 9 вказаного договору сторони визначили страхові ризики, а саме збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (підпункт 9.2 договору).

Відповідно до п.п. 10.2 договору безумовна франшиза за ризиком «збитки внаслідок ДТП» складає 1360,00 грн.

Пунктом 10.2.1 договору сторонами визначений процентний відсоток франшизи від страхового відшкодування з урахуванням пробігу транспортного засобу.

В пункті 23 договору сторонами узгодженні визначення основних понять та термінів, так авторизоване СТО станція технічного обслуговування, яка уповноважена здійснювати ремонт та обслуговування ТЗ певної марки згідно з вимогами заводу-виробника за цінами офіційного дилера на підставі відповідних документів (угод з дилером, тощо).

Пунктом 28.13 договору сторони узгодили, що при пошкодженні ТЗ розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в Кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої в розділі 10 договору франшизи по відповідному ризику, але не більше страхової суми. При цьому розмір збитків визначається з урахуванням зазначених у розділі 14 договору умов: «На базі авторизованої СТО» та «На базі СТО за вибором Страховика».

Страхувальник (ОСОБА_7І.) 31.10.2014 р. звернувся до позивача із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу; просив направити на СТО для здійснення огляду ТЗ ТОВ ОСОБА_8 та перерахувати/виплатити страхове відшкодування ТОВ ОСОБА_8 (повідомлення та заява складені письмово 01.11.2014 р.).

Враховуючи умови договору добровільного страхування наземного транспорту, 01.11.2014 р. представником страхової компанії замовлено ТОВ «Бриллиант Авто» огляд транспортного засобу, про що складено відповідний протокол огляду із зазначенням характеру та обєму пошкоджень ТЗ (арк.с. 17).

ПАТ Страховою компанією АХА Страхування 18.11.2014 р. складено страховий акт № 1.003.14.00421/VESKO32112, відповідно до якого зазначена вище ДТП визнана страховим випадком, за яким страхове відшкодування складає суму 16879,626 грн. В розділі ІІ акту «Отримувач» зазначено про перерахування страхового відшкодування в розмірі 16879,62 грн. ЧП Баринову ОСОБА_9 на підставі рахунку СТО № СЧП-К-2520 від 05.11.2014 р.

Сума страхового відшкодування в розмірі 16879,62 грн. перерахована 19.11.2014 р. на рахунок ЧП ОСОБА_6, що підтверджується платіжним дорученням № 141993 із призначенням платежу: «страхове відшкодування згідно акту №VESKO32112/2014, ОСОБА_7, ІПН НОМЕР_3, рах. № СЧП-К-2520 від 05.11.2014 р. без ПДВ» (арк.с. 21).

Винна особа у здійсненні дорожньо-транспортної пригоди є працівником відповідача, про що суду наданий наказ № 374-к від 15.11.2011 р., відповідно до якого ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 16.11.2001 р. прийнятий на посаду водія тролейбуса 1 класу.

Листом № АХА-1601 АГ від 24.06.2015 р. ТОВ «A.S.A. GROUP», за дорученням позивача у справі, повідомила відповідача про необхідність сплатити страхове відшкодування у розмірі 16879,62 грн.

У відповіді № 311-1673 від 23.07.2015 р. відповідач повідомив про відхилення вимог позивача, у звязку з неналежним уповноваженням особи представляти інтереси страхової компанії. З метою повного т всебічного розгляду вимоги, запропонував надати додаткові документи (копії), що підтверджують право ТОВ «A.S.A. GROUP» представляти інтереси позивача.

Внаслідок невиконання відповідачем зобовязань щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач за захистом порушених прав звернувся з позовом до суду.

Згідно з п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та субєктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Пунктом 2 ст. 352 Господарського кодексу України встановлено, що страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування) або на основі закону (обов'язкове страхування).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про страхування», страхування може бути добровільним або обов'язковим.

Страхування наземного транспорту (крім залізничного), відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування», є видом добровільного страхування.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною 1 ст. 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно Звіту про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику КТЗ № 12/11/14 від 18.11.2014 р. та ремонтної калькуляції № 1.003.14.0 від 18.11.2014 р. вартість відновлювального ремонту автомобілю «Nissan Teana», реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 23464,30 грн. (за звітом) та 20266,25 грн. (за калькуляцією).

Приймаючи до уваги положення договору добровільного страхування наземного транспорту, на обраній страхувальником СТО відновлювальний ремонт автомобіля ФОП ОСОБА_6 мав змогу виконати за 18239,62 грн. Згідно розрахунку страхового відшкодування до страхового акту №1.003.14.00421/VESKO32112, складеного позивачем 18.11.2014 р., відповідальна особа позивача затвердила вартість відновлювального ремонту застрахованого ТЗ на суму 18239,62 грн. Отже, за вирахуванням безумовної франшизи 1360,00 грн., до сплати підлягало 16879,62 грн. страхового відшкодування.

На підставі вищезазначеного, позивач перерахував страхове відшкодування в сумі 16879,62 грн. на рахунок особи (СТО), обраної страхувальником та зазначеної в страховому акті.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічна позиція викладена у ст. 27 Закону України Про страхування.

Статтею 1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Законодавець зазначає, що у даному випадку для покладання на юридичну або фізичну особу відповідальності необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправної поведінка працівника; причинний зв'язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду), так і певних спеціальних умов. До таких спеціальних умов відносяться: перебування завдавача шкоди у трудових (службових) відносинах з юридичною або фізичною особою роботодавцем, незалежно від характеру таких відносин: постійні, тимчасові, сезонні тощо.; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обовязків.

Як вже зазначалося судом на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, винна особа, винність якої встановлено Ленінським районним судом м. Запоріжжя, знаходився в трудових правовідносинах з відповідачем, про що свідчить наказ № 374-к від 15.11.2011 р.

Таким чином, до позивача, який сплатив страхове відшкодування, перейшло право вимоги, в порядку ст. 993 ЦК України, до ОСОБА_1 комунального підприємства міського електротранспорту Запоріжелектротранс в розмірі 16879,62 грн.

Станом на час розгляду справи відповідач доказів добровільного перерахування позивачу заявленої до стягнення суми не надав.

Таким чином позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 16879,62 грн. страхового відшкодування є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Частина доводів відповідача, що викладені у відзиві, спростовуються наведеним вище. Інша частина доводів, стосовно не повідомлення відповідача про місце, дату та час огляду пошкодженого транспортного засобу, судом відхилена, оскільки нормами чинного законодавства, які застосовуються до спірних правовідносин, не передбачений безумовний обовязок страховика викликати зацікавлених осіб на огляд транспортного засобу. Аргументи відповідача щодо відсутності відомостей про проведення автотоварознавчої експертизи та, як наслідок, відсутності правових підстав для стягнення суми страхового відшкодування саме у зазначеному позивачем розмірі, із посиланням на норми ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд також відхилив та зазначає наступне: приписами статті 25 Закону України «Про страхування», визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Отже, Закон України «Про страхування» не містить положень, які б зобов'язували страховика за договором добровільного страхування визначити розмір страхового відшкодування з урахуванням лише автотоварознавчої експертизи, а також лише на підставі звіту про оцінку колісного транспортного засобу.

Таким чином, звіт про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, яка необхідна для відновлення транспортного засобу.

Обставини даної справи підтверджують, що звіт про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, та власна калькуляція страховика визначали більшу суму майнової шкоди, завданої власнику ТЗ внаслідок ДТП, однак страховим актом до сплати визначено меншу кінцеву суму для виплати з урахуванням можливості здійснення відновлювального ремонту дешевше на СТО, обраній страхувальником.

Суд констатує, що за вказаними у судовому засіданні відповідачем нормами врегульовано правовідносини, пов'язані у тому числі із визначенням розміру збитків у правовідносинах у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Правовідносини позивача ПАТ Страховою компанією АХА Страхування, і страхувальника ОСОБА_7, виникли на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту, № 216396Га/14зп від 26.08.2014 р., які регулюються нормами Закону України «Про страхування», Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 комунального підприємства міського електротранспорту Запоріжелектротранс (69095, м. Запоріжжя, вул. Шкільна (Г. Сталінграду), буд. 2, ідентифікаційний код 03328379) на користь приватного акціонерного товариства Страхова компанія АХА Страхування (юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; адреса для листування: 01030, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код 20474912) 16879,62 грн. (шістнадцять тисяч вісімсот сімдесят девять грн. 62 коп.) страхового відшкодування, 1378,00 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) судового збору. Видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 19 серпня 2016 р.

Суддя В.В. Носівець