ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2016 року Справа № 904/4361/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. - доповідач,

суддів: Кузнецової І.Л., Герасименко І.М.

при секретарі судового засідання Однорог О.В.

за участю представників сторін

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №1 від 12.05.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність №06-54/3381 від 28.04.2016р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Центральний універмаг", м. Дніпро на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2016р. у справі № 904/4361/16

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Центральний

універмаг", м. Дніпро

до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській

області, м. Дніпро

про зняття арешту з нерухомого майна та вилучення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2016р. у справі №904/4361/16 (суддя Колісник І.І.) у задоволенні позову відмовлено з огляду на заявлення його до неналежного відповідача та обрання невірного способу захисту порушеного права.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, Товариство з додатковою відповідальністю "Центральний універмаг" звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність рішення суду нормам матеріального права, просить його скасувати, позов задовольнити у повному обсязі. Вказує, що право на звернення з таким позовом надане йому ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» та суд дійшов хибного висновку про неналежний спосіб захисту порушеного права.

Відповідач проти доводів апелянта заперечує, вказує, що його повноваження визначені ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» та Головне територіальне управління юстиції в Дніпропетровській області не здійснює жодних заходів з примусового виконання рішень судів та інших органів, в тому числі накладення арешту в рамках виконавчого провадження. Вважає себе неналежним відповідачем та заявив клопотання про заміну відповідача у справі на належного Бабушкінський відділ державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

При перегляді справи апеляційним судом встановлено, що на підставі Рішення постійно діючого третейського суду "Гарант" при Товарній біржі "Дніпропетровська спеціалізована біржа" від 02.09.2008 року у справі №3009/08 за Відкритим акціонерним товариством "Центральний Універмаг" було зареєстровано право власності на будівлю центрального універмагу літ. А-4 загальною площею 15259,7 кв.м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, буд. 52, що підтверджується Витягом №27282867 від 10.09.2010р. про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Позивач - Товариство з додатковою відповідальністю "Центральний універмаг" є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Центральний Універмаг", що вбачається із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань станом на 23.05.2016р. (а.с.18-21) та Статуту Товариства, затвердженого протоколом загальних зборів учасників №2 від 20.05.2014р.

Як вбачається з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, сформованого 28.04.2016 року, на все майно, у тому числі нерухоме майно ВАТ "Центральний Універмаг", а саме - будівлю центрального універмагу літ. А-4 загальною площею 15259,7 кв.м за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, буд. 52, накладено арешт №51/2007. У якості підстави обтяження зазначено постанову державного виконавця Тітової Г.О. від 02.02.2007 року. Вказаний арешт внесений до цього реєстру під реєстраційним номером обтяження 4447122 (а.с. 14, 43-44 том 1).

Позивач звернувся до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з листом про надання інформації щодо накладення арешту на все нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, буд. 52.

Відповідно до листа №0314/8690/6 від 18.05.2016 року Бабушкінського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області №0314/8690/6 від 18.05.2016 року позивачеві було повідомлено про відсутність відомостей щодо виконавчого провадження в межах якого за постановою від 02.02.2007 р. державного виконавця Тітової Г.О. накладено арешт на нерухоме майно за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 52, а відтак і про відсутність підстав для зняття арешту.

Позивач звернувся до суду та просив господарський суд зняти вище зазначений арешт нерухомого майна та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис №4447122 від 03.02.2007р. про арешт цього майна.

Відповідачем за даним позовом він визначив Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про державну виконавчу службу» Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі організують виконання законів і здійснюють керівництво управліннями державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними відділами державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції, координують і контролюють їх діяльність; організують професійну підготовку та атестацію державних виконавців; розглядають скарги на дії державних виконавців; заохочують за успіхи в роботі і накладають стягнення за порушення трудової дисципліни; здійснюють матеріально-технічне забезпечення державної виконавчої служби; організують виконання рішень відповідно до закону, надають рекомендації щодо виконання державними виконавцями рішень у порядку, встановленому законом.

З наведеного вбачається, що відповідач у справі не наділений повноваженнями здійснення заходів з примусового виконання рішення судів та інших органів, в тому числі накладення арештів в рамках виконавчого провадження, тобто не може нести відповідальність за існуючий арешт об'єкту нерухомості, оскільки не має жодних прав на прийняття таких рішень, а також рішень, що стосуються скасування у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вчинених записів про його обтяження.

Виходячи із вказаних положень Закону Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області є неналежним відповідачем за даним позовом.

Згідно ст. 24 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач звертався до суду першої інстанції з клопотанням про заміну відповідача у справі на належного Бабушкінський відділ державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Втім, вказане клопотання судом першої інстанції було правомірно відхилено за відсутності письмової згоди позивача та правових підстав для залучення вказаної особи в якості належного відповідача.

Аналогічне клопотання відповідача, заявлене в апеляційній інстанції, задоволенню не підлягає з вище наведених підстав та в силу ст. 24 Господарського процесуального кодексу України заміна неналежного відповідача може бути здійснена лише при розгляді справи в суді першої інстанції до винесення рішення у справі.

За встановлених обставин позовні вимоги до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області задоволенню не підлягають.

Окрім того, апеляційний суд зауважує на наступне. В силу ст. 20 Господарського кодексу України, ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Захист права здійснюється у спосіб, встановлений Законом, зокрема, шляхом визнання права або припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", на яку посилається позивач, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Тобто, вказана норма визначає, якщо при проведенні виконавчих дій щодо боржника державним виконавцем буде помилково накладено арешт на майно інших осіб, то ці інші особи можуть звернутися з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як правильно зазначив суд першої інстанції з посиланням на пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.08.1976 року "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" та пункт 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що грунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник, а справи підлягають розглядові за правилами господарського судочинства, якщо вони виникають у цивільних чи господарських правовідносинах і суб'єктний склад сторін у них відповідає вимогам статті 1 ГПК.

Зі змісту заявлених вимог вбачається, що позивач не заявляє вимоги про право власності на майно, яке піддане арешту, а просить лише зняти арешт з нерухомого майна та вилучити з реєстру відповідний запис.

Отже, спору про право на майно зі стягувачами чи боржниками у позивача немає, що унеможливлює його захист у позовному провадженні відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає право на звернення відповідних осіб до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Як вбачається із наданої позивачем до апеляційного суду копії постанови від 02.02.2007р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, вказаний арешт накладено на виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Полтави від 29.12.2006р. Також з наданої копії ухвали цього суду від 06.03.2007р. у справі №2-1309/07 вбачається, що вказаний арешт було вжито як захід забезпечення позову та цією ухвалою його скасовано.

Порядок скасування заходів забезпечення позовів передбачено відповідними процесуальними законами, зокрема, статтею 154 Цивільного процесуального кодексу України, згідно якої заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів. Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

При наявності правових та фактичних обставин позивач може захистити своє порушене право шляхом оскарження дій/бездіяльності державного виконавця щодо скасування арешту в рамках цивільної справи або дій/бездіяльності державного реєстратора.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийняв законне рішення про відмову в позові, підстав для скасування чи зміни рішення суду відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України не вбачається, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області без змін.

Судові витрати по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 44-49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Центральний універмаг", м. Дніпро на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2016р. у справі № 904/4361/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2016р. у справі №904/4361/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з часу її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складений 18.08.2016р.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Герасименко