РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2016Справа №910/12689/16

За позовом приватного акціонерного товариства "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА"

до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 13 844,57 грн.

Суддя: Шкурдова Л.М.

Представники:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Корсун Ю.Ю. - представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом приватного акціонерного товариства "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 13 844,57 грн. вартості втраченого вантажу, перевезення якого здійснювалося за договором перевезення, оформленого залізничною накладною №51861904 від 08.02.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2016 року порушено провадження у справі №910/12689/16.

Відповідачем через відділ канцелярії Господарського суду міста Києва подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позову заперечував з підстав того, що ПАТ «Укрзалізниця» є неналежним відповідачем, оскільки не є правонаступником ДП «Донецька залізниця», яким здійснювалось перевезення вантажу позивача.

Позивачем подано клопотання про залучення до розгляду справи в процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державне підприємство «Донецька залізниця» - Регіональна філія «Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Судом відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, з огляду на те, що позивачем не наведено обґрунтування яким чином рішення у даній справі може вплинути на права та обов'язки Регіональної філії «Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

У судовому засіданні 30.08.2016 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Враховуючи наявність доказів належного повідомлення позивача про час і місце проведення судового засідання, відсутність доказів неможливості прибуття в судове засідання представника позивача, суд розглядає справу за відсутності представника позивача за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що згідно договору перевезення, оформленого залізничною накладною №51861904 від 08.02.2016 року, на адресу позивача (одержувача вантажу) направлено в вагоні № 53425120 вантаж, а саме антрацит, вантажовідправник - ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит».

21.02.2016 року на станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці був складений комерційний акт БН 724730/102, який свідчить про недостачу вантажу в вагоні № 53425120 в кількості 6900 кг. В комерційному акті зазначено, що «на підставі акту з/ф №1-036 від 21.02.2016 року станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці проводилось комісійне переважування вагону №56876386 за відправкою, вказаною на лицьовій стороні акту. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара - 21 000 кг, нетто - 69 000 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 83 100 кг, тара з брусу - 21 000 кг, нетто - 62 100 кг. що менше документа на 6 900 кг.»

Згідно поданого позову, позивач стверджує про те, що внаслідок недостачі товару, яке перевозилось відповідачем, про що свідчить комерційний акт, позивачу завдано збитків у розмірі 13 844,57 грн. вартості недостачі вантажу згідно такого розрахунку: «Вартість 1 тони вантажу в вагоні № 56876386, відповідно до рахунку вантажовідправника

ТОВ «ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ», № 126 від 08.02.2016 року складає 2229,84 гри., виходячи з розрахунку: 1081472.40 грн. (загальна сума рахунку, з урахуванням ПДВ) : 485т (загальна кількість вантажу згідно рахунку) = 2229,84 грн. (в т.ч. ПДВ).

Згідно комерційного акту недостача склала 6900 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1% маси нетто (від маси нетто 69 000 кг) складає: 69 000 кг х 1 % = 690 кг. Таким чином, кількість фактичної недостачі складає: 6900 кг - 690 кг = 6210 кг (6,21 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні № 56876386 складає: 6,21 т х 2229,84 грн. - 13844,57 грн.»

Розглянувши позовні вимоги суд приходить до висновку про відмову у їх задоволенні з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" прийнято рішення про утворення ПАТ "Українська залізниця", 100 % акцій якого закріплюються в державній власності на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізуються шляхом злиття.

Публічне акціонерне товариство "Укрзалізниця" згідно з Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування'' є правонаступником Укрзалізниці та підприємств і установ, реорганізованих шляхом злиття відповідно постанови КМУ № 200 від 25.06,2014 року.

Позивач стверджує, що ДП "Донецька залізниця" входить до Переліку підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється публічне акціонерне товариство "Українська злізниця" (Додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 р. №200), на підставі чого позивач вважає, що ПАТ «Укрзалізниця» є правонаступником всіх прав та обов'язків ДП «Донецька залізниця». Також позивач на підтвердження своїх позовних вимог посилається на передавальний акт від 05.08.2015 року.

Суд дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, виходячи з такого.

Як на підставу своїх позовних вимог, позивач постилався на те, що відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого Статуту, Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» та підприємств залізничного транспорту, в тому числі й Державного підприємства «Донецька залізниця», яке здійснювало перевезення на адресу позивача.

Матеріалами справи підтверджується, а сторонами не заперечується, що вказане спірне залізничне перевезення здійснювалось на підставі договору перевезень, укладеного між позивачем та ДП «Донецька залізниця». При цьому, позивач посилається на те, що ПАТ «Українська залізниця» є повним правонаступником усіх прав та обов'язків ДП «Донецька залізниця».

Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» () як нова юридична особа утворена згідно із Законом України «Про особливості утворення публічно акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» (далі - Закон) та постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Статут публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735.

Відповідно до вказаної постанови Кабінету Міністрів України ПАТ «Укрзалізниця» утворюється на базі Державної адміністрації залізничного транспорту (), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття. Серед таких підприємств є й Державне підприємство «Донецька залізниці», яке є стороною в договорі перевезень, як виконавець таких послуг.

Як вбачається із положень наведеного вище Закону та постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200, всі підприємства, на базі яких утворюється ПАТ «Укрзалізниця», реорганізовуються шляхом злиття.

Реорганізація юридичної особи, як самостійний вид її припинення передбачає проведення певної процедури та характеризується деякими особливостями. Так, зокрема, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Отже, відповідно до цивільного законодавства при реорганізації (злитті) юридичних осіб, перехід прав і обов'язків до новоутвореної юридичної особи, відбувається на підставі передавального акта, в якому про це має бути чітко зазначено.

Про необхідність затвердження таких передавальних актів йдеться і в постанові Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Отже, сама по собі вказівка в Законі та постанові Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200, а також Статуті про те, що ПАТ «Укрзалізниця» є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, не означає автоматичного правонаступництва без проведення інвентаризації майна, затвердження передавальних актів і припинення юридичних осіб та підприємств.

Як вбачається з Передавального акту ДП «Донецька залізниця» від 05.08.2015 року правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обов'язків державного підприємства «Донецька залізниця», яке розташоване на території проведення АТО не включається до зведених актів інвентаризації, а відображається в балансі і закріплюється в частині активів за ПАТ «Українська залізниця» на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (ст. 104 Цивільного кодексу України); комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов'язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами (ст. 107 Цивільного кодексу України).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на час розгляду даної справи ДП «Донецька залізниця» є діючою юридичною особою та свою господарську діяльність не припинила.

Пунктами 4 і 5 постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 визначено, що проведенню реорганізації (злиття) має передувати проведення інвентаризації майна підприємств, що реорганізуються (зливаються), та складання актів інвентаризації майна, після чого мають складатися та затверджуватися передавальні акти майна та зведені акти майна, що вносяться до статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця».

У зазначеній вище постанові Кабінету Міністрів України в пункті 5 установлено, що майно (активи, власний капітал та зобов'язання підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (далі - майно), не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до цього пункту, і відображається в балансі (крім зобов'язань підприємств і установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до п.2 постанови КМУ від 12.11.2014 № 604.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 №604 «Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції» передбачено, що проведення інвентаризації та оцінки майна (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, має бути здійснено після завершення тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, а також завершення проведення антитерористичної операції, після чого мають бути подані пропозиції щодо зміни статутного капіталу публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Вищенаведені нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України прямо вказують, що майно (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування (в тому числі й Державного підприємства ''Донецька залізниця"), їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, не увійшло до статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця». При цьому в балансі ПАТ "Укрзалізниця" мають тимчасово відображатися тільки активи таких підприємств (зобов'язання в балансі не відображаються і до ПАТ «Укрзаліниця» не переходять).

Згідно з наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» Донецьку і Луганську області з 07.04.2014 визначено районами проведення антитерористичної операції, а згідно спеціального судового витягу - ДП «Донецька залізниця» зареєстрована у м. Донецьку.

Отже, враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про те, що ПАТ «Укрзалізниця» не стало правонаступником Державного підприємства ",Донецька залізниця", оскільки процедура реорганізації цих підприємств та передача всіх їх прав та обов'язків до ПАТ «Укрзаліниця» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 № 604 призупинена до завершення проведення антитерористичної операції, що свідчить про те, що ПАТ «Українська залізниця» не має відповідати за неналежне виконання своїх зобов'язань з боку ДП «Донецька залізниця».

Згідно із ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції триває до дати набрання чинності Указу Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, внаслідок чого його позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, згідно ст.49 ГПК України, при відмові в задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено: 05.09.2016 р.

Суддя Л.М. Шкурдова