ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2016 р.Справа № 916/2490/14
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

Суддів: Ліпчанської Н.В., Ярош А.І.

Секретар судового засідання: Кіртока Л.В.

За участю повноважних представників сторін:

прокурор - Лянна О.А., за посвідченням № 031420 від 19.01.15р.;

від позивача - ОСОБА_1, за довіреністю № 122/исх-гс від 10.06.16р.;

від відповідача - ОСОБА_2, за довіреністю № б/н від 22.06.16р.;

від третьої особи - ОСОБА_3, за довіреністю № 01-36/40 від 31.05.16р.;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської міської ради

на рішення Господарського суду Одеської області від 24 червня 2016 року про задоволення заяви ОСОБА_4 приватного підприємства «Віртус» про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 04.09.2014р. за нововиявленими обставинами

по справі № 916/2490/14

за позовом Заступника прокурора Суворовського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради

до ОСОБА_4 приватного підприємства «Віртус»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Департамент комунальної власності Одеської міської ради

про внесення змін до договору оренди землі

В С Т А Н О В И Л А:

Заступник прокурора Суворовського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_4 приватного підприємства «Віртус», в якій просив суд внести зміни до договору оренди землі від 19.04.2006р., зареєстрованого у Одеському міському управлінні ОРФ ЦДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17.10.2006р. за №80, яким Одеською міською радою передано МПП «Віртус» земельну ділянку площею 2420 кв.м, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Грушевського, 52-а терміном на 49 років (у тому числі на термін реконструкції 1рік), а саме: викласти п. 2.3 Договору у наступній редакції: "Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, для реконструкції з розширенням подальшої експлуатації та обслуговування магазину-бару, площею 2420 кв.м становить 3 236 266 грн. згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 118/С від 01.11.2013р., складеного управлінням Держземагентства у м. Одесі; та викласти п. 4.1. Договору у наступній редакції: «Орендна плата за земельну ділянку, для реконструкції з розширенням подальшої експлуатації та обслуговування магазину-бару, площею 2420кв.м, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Грушевського, 52-а, розрахована у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки та становить 161 813, 30 грн. на рік».

Рішенням Господарського суду Одеської області від 04.09.2014р. у справі № 916/2490/14 (суддя Гут С.Ф.), яке залишено в силі постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.11.2014р. позов задоволено, внесено зміни до договору оренди землі від 19.04.2006р., зареєстрованого у Одеському міському управлінні ОРФ ЦДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17.10.2006р. за № 80, яким Одеською міською радою передано МПП «Віртус» земельну ділянку площею 2420 кв.м, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Грушевського, 52-а терміном на 49 років (у тому числі на термін реконструкції 1рік), а саме:

- викласти п. 2.3 Договору у наступній редакції: "Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, для реконструкції з розширенням подальшої експлуатації та обслуговування магазину-бару, площею 2420кв.м становить 3 236 266 грн. згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №118/С від 01.11.2013р., складеного управлінням Держземагентства у м. Одесі;

- викласти п. 4.1. Договору у наступній редакції: "Орендна плата за земельну ділянку, для реконструкції з розширенням подальшої експлуатації та обслуговування магазину-бару, площею 2420кв.м, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Грушевського, 52-а, розрахована у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки та становить 161813,30 грн. на рік".

09.06.2016р. Мале приватне підприємство «Віртус» звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою (вх. № 2-3111/16) про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 04.09.2014р. у справі № 916/2490/14 за нововиявленими обставинами в порядку ст. 112 Господарського процесуального кодексу України, в якій заявник просить рішення господарського суду Одеської області скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові заступника прокурора Суворовського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_4 приватного підприємства «Віртус» про внесення змін до договору оренди землі відмовити.

Заява мотивована тим, що ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2016 року по справі № 522/11050/14-а, за наслідками розгляду апеляційної скарги Одеської міської ради, була залишена в силі постанова Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2014 року по справі № 522/11050/14-а, якою було визнано протиправним та скасовано рішення Одеської міської ради № 41-VI від 28.12.2010 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси», а також визнано протиправним та скасовано рішення Одеської міської ради № 1268-VI від 20.09.2011 року «Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 28.12.2010 № 41-VI «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси», що не було відомо під час розгляду даної справи господарськими судами.

Рішенням господарського суду Одеської області від 24.06.2016р. по даній справі заяву ОСОБА_4 приватного підприємства «Віртус» задоволено. Рішення господарського суду Одеської області від 04.09.2014р. у справі № 916/2490/14 переглянуто за нововиявленими обставинами та скасовано. У позові відмовлено. Призведено розподіл судових витрат.

Такий висновок суду мотивований тим, що обставиною, яка стала винятковою для внесення змін в умови договору, є рішення Одеської міської ради від 20.09.2011р. №1267-VI, яким затверджено фіксовані відсотки при визначені орендної плати за землі міста Одеси відповідно до технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Одеси, затвердженої рішенням Одеської міської ради від 28.12.2010р. №41-VI, що наводяться у додатку до цього рішення. Однак, 10 грудня 2014 року постановою Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/11050/14-а рішення Одеської міської ради №41-VI від 28.12.2010 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси» та рішення Одеської міської ради № 1268-VI від 20.09.2010р. «Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 28.12.2010 № 41-VI «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міст Одеси» визнані протиправними та скасовані. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2016 року у справі № 522/11050/14-а за апеляційною скаргою Одеської міської ради, постанова Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2014 була залишена без змін, а скарга без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, Одеська міська рада звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій заяву МПП «Віртус» про перегляд рішення Господарського суду Одеської області за нововиявленими обставинами залишити без задоволення, а рішення господарського суду по даній справі залишити без змін.

Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що суд переглядаючи рішення за нововиявленими обставинами не перевірив всі обставини справи, не дав належну правову оцінку доказам, порушив та невірно застосував норми чинного законодавства, в звязку з чим виніс незаконне і необґрунтоване рішення, яке не відповідає обставинам справи і вимогам закону. Апелянт посилається на положення ч.6 Постанови пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 17, а саме скасування чи зміна нормативного акта, на якому ґрунтувалось судове рішення, може вважатись нововиявленою обставиною лише за умови, якщо в акті, яким скасовано чи змінено попередній, зазначено про надання йому зворотної сили. Більш детальніше доводи зазначені у скарзі.

У відзиві на апеляційну скаргу МПП «Віртус» просить рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представником Одеської міської ради заявлено клопотання про зупинення провадження по справі № 916/2490/14 до постановлення рішення Вищим адміністративним судом України по справі № 522/11050/14-а.

Судова колегія відмовила у задоволенні цього клопотання, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 79 ГПК України передбачено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Так, пов'язаність справ полягає у тому, що Вищим адміністративним судом України адміністративної буде розглядить справа № 522/11050/14-а за касаційною скаргою Одеської міської ради на постанову Приморського районного суду м. Одеси на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2016, може встановлювати обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Як вже було зазначено вище, предметом розгляду даної справі є вирішення питання про внесення змін до Договору оренди землі за нововиявленими обставинами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що звернення Одеської міської ради до суду з касаційною скаргою про перегляд ухвали суду від 12.04.2016, не перешкоджає в апеляційному порядку здійснити розгляд апеляційної скарги про перегляд рішення по даній справі за завою відповідача за нововиявленими обставинами. Також, у випадку задоволення Вищим адміністративним судом касаційної скарги Одеської міської ради, позивач не позбавлений права звернутися до суду про перегляд оскаржуваного рішення за нововиявленими обставинами.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, заперечення на неї, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Відповідно до приписів ст. 101 ГПК України апеляційна інстанція не звязана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, а згідно до приписів ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Стаття 112 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно ст. 113 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення господарського суду може бути переглянуто за нововиявленими обставинами за заявою сторони, поданою протягом одного місяця з дня встановлення обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення. Зокрема, строк для подання заяви про перегляд судових рішень господарського суду у зв'язку з нововиявленими обставинами обчислюється: у випадку, встановленому пунктом 1 частини другої статті 112 цього Кодексу, - з дня встановлення обставин, що мають істотне значення для справи.

Згідно з п. 2, 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 17 „Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оцінку земель», для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності проводиться обовязкова нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7 - 10 років.

Згідно до ст. 20 вказаного Закону за результатами, зокрема, нормативної грошової оцінки земельних ділянок, складається технічна документація, яка, відповідно до ст. 23 Закону затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

Відповідно до ст. 60 та ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності на землю належить територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах, від імені та в інтересах яких права субєкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обовязковими до виконання на відповідній території.

Підставою для перерахунку МПП «Вірус» розміру орендної плати під час вирішення спору у даній справі було рішення Одеської міської ради від 28.12.2010 року № 41-VI «Про затвердження Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси» та рішення від 20.09.2011р. №1268-VІ «Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 28.09.2010р. №41-VI «Про затвердження Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси», якими було затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель м. Одеси та введено її в дію для розрахунку річної орендної плати.

Водночас, як слідує з матеріалів справи, розмір нормативно-грошової оцінки спірної земельної ділянки було визначено заступником прокурора Суворовського району м. Одеси в своєму позові на підставі складеного Витягу з технічної документації від 01.11.2013р. №118/С, згідно якого нормативна оцінка земельної ділянки, переданої на умовах оренди в користування відповідачу, становить 161 813, 30 грн. на рік.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2014р. у справі № 522/11050/14-а визнано протиправним та скасовано рішення Одеської міської ради №41-VI від 28.12.2010р. «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси», а також визнано протиправним та скасовано рішення Одеської міської ради № 1268-VI від 20.09.2011р. «Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 28.12.2010р. №41-VI «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси».

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2016р. вказану постанову Приморського районного суду м. Одеси залишено без змін.

Вказана ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення.

Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 22.04.2016р. про відкриття касаційного провадження за скаргою Одеської міської ради було розглянуто питання про зупинення виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2014р. та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2016р., і відмовлено в задоволення клопотання ОМР про зупинення їх виконання.

Отже, нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки та, відповідно, розрахунок розміру орендної плати за користування нею були здійснені на підставі «Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси», затвердженої вищевказаними рішеннями, які на теперішній час є не чинними.

Згідно ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, оскільки нормативна грошова оцінка земельної ділянки, якою користується відповідач на умовах оренди, та, відповідно, розрахунок розміру орендної плати за користування нею були здійснені на підставі «Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси», затвердженої рішеннями ОМР, які на теперішній час є не чинними, суд першої інстанції правомірно у задоволенні позову Заступника прокурора Суворовського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_4 приватного підприємства «Вірус» відмовив у повному обсязі.

Відповідно до ст. 114 ГПК України за результатами перегляду судового рішення приймається рішення у разі зміни або скасування рішення.

Згідно з п. 8.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 17 «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами» господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно з позицією Європейського суду (Справа «Совтрансавто-Холдинг» проти «України» (п.72) відповідно до його прецедентної практики, право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 параграфа 1, повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який, серед іншого, передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів («Брумареску проти Румунії», параграф 61).

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності зворотної сили при скасуванні нормативного акта, на якому ґрунтувалось судове рішення не приймаються до уваги як такі, що не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» передбачено, що із змісту статті 162 КАС України випливає, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень. При цьому суди повинні мати на увазі, що одночасне застосування обох способів захисту порушеного права - визнання спірного акта нечинним та скасування такого акта - є помилковим. Скасування акта суб'єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Визнання ж акта суб'єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд визначає, що рішення суб'єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. При цьому суди повинні виходити з того, що вимоги про визнання акта владного органу недійсним або неправомірним тощо є різними словесними формами вираження одного й того самого способу захисту порушеного права позивача, а саме визнання акта протиправним. Ухваливши рішення про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його з цих підстав нечинним, суд у порядку, визначеному частиною одинадцятою статті 171 КАС України, повинен зобов'язати орган, який видав оскаржуваний акт, невідкладно опублікувати резолютивну частину рішення суду у виданні, в якому такий акт було офіційно оприлюднено, після набрання рішенням законної сили. За правилами пункту 1 частини п'ятої статті 1711 КАС України Вищий адміністративний суд України за наслідками розгляду справи може визнати акт Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України незаконними повністю або в окремій його частині. Отже, визнати неконституційними такі акти суд не може. Водночас з огляду на положення пункту 1 частини другої статті 162 КАС України у разі визнання акта незаконним суд повинен скасувати його, якщо він є актом індивідуальної дії, або визнати нечинним, якщо він є нормативно-правовим актом, про що зазначити у резолютивній частині постанови. Визнаючи протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремі положення, суд повинен зазначити дату, номер рішення, найменування органу, котрий видав рішення або його окремі пункт, абзац, частину, які визнано протиправними.

Зі змісту резолютивної частини постанови Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2014 по адміністративній справі № 522/11050/14-а, залишеної в силі ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2016, вбачається «Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської міської ради № 41-УІ від 28.12.2010 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси». Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської міської ради № 1268-УГ від 20.09.2011 року «Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 28.12.2010 № 41-VI «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси».

Таким чином, рішенням адміністративного суду рішення Одеської міської ради №1268-УГ від 20.09.2011 року «Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 28.12.2010 №41-VI «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси» є протиправним з моменту прийняття, а тому для нього не потрібно надавати зворотну силу у часі.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновки місцевого суду, у звязку з чим колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, а підстави, передбачені ст. 104 ГПК України для його зміни чи скасування, відсутні.

У зв'язку з таким апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103 п. 1, 105 ГПК України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 24 червня 2016 року по справі № 916/2490/14 залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови підписано 05.09.2016р.

Головуючий суддя В.А. Лисенко

Суддя Н.В. Ліпчанська

Суддя А.І. Ярош