ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.08.16р. Справа № 904/6368/16

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс", м. Запоріжжя

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення шкоди, завданої недостачею, у розмірі 4305грн.60коп.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, дов. №19/44 від 06.05.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_2, дов. №617 від 19.04.2016р.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство "Запоріжкокс" звернулось до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровської залізниці" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" з позовом про стягнення шкоди, завданої недостачею вантажу в розмірі 4305грн.60коп.

Позовні вимоги обґрунтовані недостачею вантажу в розмірі 3650кг., виявленої у вагоні №68406941 що надійшов на адресу позивача 30.05.2016р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Трейдінг".

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2016р. порушено провадження у справі. Справа призначалась до розгляду в судовому засіданні на 16.08.2016р.

В судовому засіданні від 16.08.2016р. представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Запоріжкокс" наполягав на їх необґрунтованості та безпідставності, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В судовому засіданні від 16.08.2016р., представник позивача надав клопотання про зміну найменування юридичної особи позивача. У своєму клопотанні позивач зазначив, що 26.04.2016р. відбулась зміна найменування позивача з Публічного акціонерного товариства "Запоріжкокс" на Приватне акціонерне товариство "Запоріжкокс".

Як вбачається з документів, наданих позивачем, 26.04.2016р. відбулись загальні збори акціонерів, на яких було прийнято рішення про зміну найменування позивача з Публічного акціонерного товариства "Запоріжкокс" на Приватне акціонерне товариство "Запоріжкокс". При цьому, ідентифікаційний код юридичної особи залишився незмінним.

Положеннями статті 25 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Дослідивши, клопотання позивача про зміну найменування, суд дійшов висновку, що воно відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, позивач у справі Публічне акціонерне товариство "Запоріжкокс"", підлягає заміні його правонаступником Приватне акціонерне товариство "Запоріжкокс".

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, встановив.

21.03.2014р. між Публічним акціонерним товариством "Запоріжкокс" (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Трейдінг" (далі - постачальник) підписаний договір №УПр14/31, відповідно до умов якого (пункт 1.1) постачальник зобов'язується передати, а покупець - прийняти та оплатити вугільну продукцію на умовах, визначеним цим договором.

На виконання умов цього договору зі станції відправлення Добропілля Донецької залізниці ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" здійснено відправлення вагону №68406941 на станцію ОСОБА_3 Придніпровської залізниці (одержувач Публічне акціонерне товариство "Запоріжкокс").

На станції призначення ОСОБА_3 Придніпровської залізниці був складений комерційний акт НА№001462/678 від 30.05.2016р.

Відповідно до розділу "Д" комерційного акту НА№001462/678 від 30.05.2016р. на підставі акту загальної форми №45723 від 28.05.2016р. станції Красноармійськ Донецької залізниці, була здійсненна комісійна видача вантажу отримувачу, з переважуванням вагону на справних електронних вагонних вагах вантажоотримувача №085, що пройшли повірку 11.05.2016р.

Фактично, у вагоні №68406941 виявлена маса брутто 83150кг, тара з документу 20800кг, нетто 62350кг, що менше маси ніж зазначено у документі на 3650кг. У комерційному відношенні навантаження у вагоні шапкоподібне, нижче рівня бортів на 5-10см, ущільнена. Вантаж маркований однією борозною катка ущільнювача. Над 6,7 люками порушено маркування є виїмка довжиною 250см шириною 280см глибиною 40-50см. У технічному відношенні вагон справний. При повторному переважуванні комісією в тому ж складі результат не змінився.

Комісійне зважування проводили начальник станції ОСОБА_4, прийомоздавальник ОСОБА_5, одержувач ОСОБА_6

Таким чином, комерційним актом НА№001462/678 від 30.05.2016р. встановлено, що недостача вантажу у вагоні №68406941 складає 3650кг.

Позивач вважає, що недостача вантажу в спірному вагоні виникла з вини відповідача, який не забезпечив збереження вантажу під час перевезення, та просить стягнути вартість недостачі вугілля кам'яного марки г0-100 в сумі 4305грн.60коп. (розрахунок вартості недостачі вантажу зроблено із врахуванням норми недостачі у розмірі 1% маси нетто вантажу), що і є причиною спору.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (стаття 924 Цивільного кодексу України).

Згідно п. 129 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998р. (надалі Статуту) обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до статті 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (статті 115 Статуту).

Правила оформлення перевізних документів, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №862/5082, визначають порядок оформлення перевізних документів, форми бланків перевізних документів та їх зміст.

Відповідно до п.1.1. Правил оформлення перевізних документів на кожне відправлення вантажу відправник повинен подати станції навантаження накладну (комплект перевізних документів). Накладна є складовою частиною комплекту перевізних документів, до якого, крім неї, входять: дорожня відомість, корінець дорожньої відомості та квитанція про приймання вантажу.

Відповідно до п.1.3 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником до відповідних граф. Виправлення не допускаються; у разі зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни й доповнення, які вносяться у перевізні документи залізницею, засвідчуються підписом відповідального працівника і штемпелем станції.

Надана позивачем до позовної заяви накладна №48400758 в розділі "найменування вантажу" містить найменування вантажу вугілля кам'яне марки г0-100, пакування навалом.

Відповідно до частини 3 статті 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Пункт 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644, визначає норми недостачі при перевезенні в залежності від властивостей вантажу, які вказані у відсотках від маси вантажу і складаються із двох показників: норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто.

Відповідно до п.27 Правил вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо.

Як вбачається з комерційного акту НА№001462/678 від 30.05.2016р., при прийнятті вантажу загальна недостача склала 3650кг.

Зважаючи на те, що для перевезення було надане вугілля кам'яне, суд вважає правомірним застосування норми недостачі 1% маси вантажу.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що вантажовідправником вантаж завантажений у вагони в технічному стані справні, в комерційному відношенні придатні, тому безпідставні заперечення відповідача щодо заявленого позову.

За наведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю в сумі 4305грн.60коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1378грн.00коп. покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись нормами Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998р. (із змінами та доповненнями), Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Мінтрансу України №644 від 21.11.2000р. (Зареєстрований: Мін'юст України, 24.11.2000 за №862/5083), Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р, статей Господарського та Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 4, 21, 22, 33, 34, 36, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Змінити найменування позивача з Публічного акціонерного товариства "Запоріжкокс" на Приватне акціонерне товариство "Запоріжкокс".

Задовольнити позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровської залізниці" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення шкоди, завданої недостачею вантажу в розмірі 4305грн.60коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код: 40075815; місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі Регіональної філії "Придніпровської залізниці" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс" (ідентифікаційний код: 00191224; місцезнаходження: 69600, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 4) суму шкоди, завданої недостачею вантажу в розмірі 4305грн.60коп. та витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 1378грн.00коп.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В судовому засіданні від 16.08.2016р. проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 22.08.2016р.

Суддя ОСОБА_7