ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2016 року Справа № 904/3086/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Антонік С.Г. (доповідач)

суддів: Джихур О.В., Чимбар Л.О.

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.

за участю представників сторін:

від позивача:ОСОБА_1, представник, дов. № 08-04-3496 від 26.08.2016р.

ОСОБА_2, представник, дов. №08-04-17 від 04.01.2016

від відповідача: ОСОБА_3, представник, дов. № 1273/12 від 25.08.2016р.

від третьої особи: ОСОБА_4, представник, дов. № 30/1 від 02.01.2016р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування України з тимчасової втрати працездатності на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2016 року у справі №904/3086/16

за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування України з тимчасової втрати працездатності, м. Дніпропетровськ

до Комунального закладу "Марганецька центральна міська лікарня" Дніпропетровської обласної ради", м. Марганець

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача ОСОБА_5 акціонерне товариство "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", м. Марганець

про стягнення 52 280,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 29.08.2016р. апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування України з тимчасової втрати працездатності передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Антонік С.Г., суддів Чимбар Л.О., Джихур О.В.

Ухвалою суду від 29.08.2016р. даною колегією суддів апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування України з тимчасової втрати працездатності прийнято до свого провадження.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2016р. (суддя Кеся Н.Б.) в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що наявність збитків Фонду за наведеними обставинами не доводиться матеріалами справи, оскільки відсутність страхових випадків у вигляді фактичної тимчасової непрацездатності Фондом, як виявилося під час судового розгляду, не встановлено; у спірних правовідносинах на заклад охорони здоров"я не може бути покладена майнова відповідальність за сплачену допомогу, оскільки цей заклад не є стороною цих правовідносин, отже, у справі відсутній причинний зв'язок між заявленою Позивачем шкодою та протиправною поведінкою Відповідача.

Не погодившись з рішенням, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення від 14.06.2016р. та задовольнити позов.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що висновки суду щодо відсутності в діях відповідача складу цивільного правопорушення, про можливість здійснення відповідачем дій направлених на видачу та продовження листків непрацездатності без дотримання вимог «Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян», затвердженої наказом МОЗ України № 455 від 13.11.2001р. та «Положення про експертизу тимчасової непрацездатності», затвердженої наказом МОЗ України № 189 є хибними та призвели до неправильного застосування ст.ст. 1166, 1172 Цивільного кодексу України, ст..51 ЗУ №2240, п.8.2, 8.3 Наказу МОЗУ №455, ст..41, 69 «Основ законодавства України про охорону здоров'я».

Представники позивача в судовому засіданні підтримали доводи наведені в апеляційній скарзі та пояснили, що за умовами ст..51 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» єдиною підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. По 26 необгрунтовано продовжених та виданих листках непрацездатності було неправомірно призначено та виплачено матеріальне забезпечення на суму 52 280,60 грн.

Отже внаслідок неправомірних дій відповідача було неправомірно виплачено 52 280,60 грн., що є збитками позивача. Просять апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу посилається на те, що перевірка відповідачем здійснювалась у неробочі години та неробочий день 30.01.2015р. (пятниця) з 15 до 21 години та 31.01.2015р. з 8 до 17 години, що є порушенням п.п. 3, 12 Постанови КМУ № 408 від 13.08.2014р. «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами. Відповідач незгоден з висновками позивача зазначеними в довідки, оскільки перевіряючи робили висновки за відсутніми амбулаторними картками та на підставі наявності записів лікарів, які перевіряючи не побачили з невідомих причин.

Вимоги позивача є безпідставними та незаконними. В діючому законодавстві відсутні будь-які повноваження на любі стягнення з боку Фонду по відношенню до медиків та лікувальних закладів, тобто не передбачена матеріальна відповідальність лікарів або лікарні перед Фондом у звязку з тимчасовою втратою працездатності.

Законами України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» та «Про загальнообовязкове соціальне страхування» встановлені субєкти правовідносин у сфері страхування страховик (Фонд), страхувальник (підприємство) та застрахована особа. Всі спірні питання за наведеними Законами повинні вирішуватися між субєктами правовідносин. В даних правовідносинах, що виникли відповідач не є їх субєктом.

Листок непрацездатності є підставою для призначення матеріальної допомоги. Рішення про призначення матеріальної допомоги приймає комісія (уповноважений) із соціального страхування страхувальника -роботодавця, яка оформлює за встановленим зразком заяву-рахунок, що містить інформацію про нараховані суми матеріального забезпечення за їх видами. За підписом керівника та бухгалтера заява подається до Фонду, який перевіряє правильність його її заповнення.

Таким чином рішення про виплату допомоги приймає комісія та Фонд і саме на підставі їх рішень здійснюється виплата.

Пунктом 8.3. Інструкції № 455 від 13.11.2001р. встановлено, що за порушення порядку видачі та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, лікарі несуть відповідальність. А п.8.5 передбачає відповідальність лікувально-профілактичного закладу у разі виявлення порушень правил видачі, зберігання, обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, незадовільного стану експертизи тимчасової непрацездатності у вигляді позбавлення права видавати документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність.

Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» передбачив можливість звернення Фонду до суду з позовом щодо стягнення надмірно сплачених коштів з юридичних і фізичних осіб тобто страхувальників та застрахованих осіб.

Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав рішення суду. Просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа відзив на апеляційну скаргу не надала. ЇЇ представник в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу, просила рішення суду скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм чинного законодавства при винесенні рішення суду, встановила наступне.

В період з 30.01.2015р. по 31.01.2015р. спеціалістами відділу експертизи тимчасової непрацездатності та якості медичних послуг виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, в присутності головного лікаря та заступника головного лікаря Комунального закладу «Марганецька центральна міська лікарня» проведена перевірка правомірності, обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності часто та тривало хворіючим застрахованим особам ВАТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" КЗ "Марганецька центральна міська лікарня" Дніпропетровської обласної ради, за результатами якої складена довідка від 31.01.2015р. (а.с. 10-17).

Згідно довідки, виявлено порушення п. 1.7 Інструкції "Про порядок видачі документів, що підтверджують тимчасову непрацездатність громадян", затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13 листопада 2001 року № 455, яке полягає в тому, що під час перевірки перевіряючими Фонду журналів реєстрації листків непрацездатності, первинної медичної документації - медичних карток тощо не були виявлені записи щодо видачі та продовження спірних листків непрацездатності; багато медичних карток амбулаторних хворих знаходяться на руках у хворих, хворі мають по декілька медичних карток.

Як зазначає позивач в своїй позовній заяві, відповідачем необґрунтовано видані та продовжені 26 листків непрацездатності без відповідних записів у первинній медичній документації щодо особистого огляду хворого лікуючим лікарем та обґрунтування тимчасової непрацездатності, а саме:

листок непрацездатності (далі- ЛН)№729057 на імя ОСОБА_6, якому сплачено допомогу у розмірі 505,66 грн.;

ЛН№729521 на імя ОСОБА_6, якому сплачено допомогу у розмірі 1856,08 грн.;

ЛН№656005 на імя ОСОБА_6, якому сплачено допомогу у розмірі 1811,16 грн.;

ЛН№656370 на імя ОСОБА_6 , якому сплачено допомогу у розмірі 1176,48 грн.;

ЛН№656611 на імя ОСОБА_6, якому сплачено допомогу у розмірі 3529,44 грн.;

ЛН№493900 на імя ОСОБА_6, якому сплачено допомогу у розмірі 3937,64 грн.;

ЛН№220559 на імя ОСОБА_6, якому сплачено допомогу у розмірі 2365,20 грн.;

ЛН№317633 на імя ОСОБА_6, якому сплачено допомогу у розмірі 2410,49 грн.;

ЛН№416736 на імя ОСОБА_6, якому сплачено допомогу у розмірі 1103,76 грн.;

ЛН№51255 на імя ОСОБА_6, якому сплачено допомогу у розмірі 812,16 грн.;

ЛН№729116 на імя ОСОБА_7, якому сплачено допомогу у розмірі 1652,40 грн.;

ЛН№220601 на імя ОСОБА_7, якому сплачено допомогу у розмірі 1558,80 грн.;

ЛН№220774 на імя ОСОБА_7, якому сплачено допомогу у розмірі 3429,36 грн.;

ЛН№416644 на імя ОСОБА_7, якому сплачено допомогу у розмірі 3124,66 грн.;

ЛН№51323 на імя ОСОБА_7, якому сплачено допомогу у розмірі 1515,38 грн.;

ЛН№416643 на імя ОСОБА_8, якому сплачено допомогу у розмірі 99,60 грн.;

ЛН№51399 на імя ОСОБА_8, якому сплачено допомогу у розмірі 1052,64 грн.;

ЛН№535707 на імя ОСОБА_9, якому сплачено допомогу у розмірі 6075,52 грн.;

ЛН№317821 на імя ОСОБА_10, якому сплачено допомогу у розмірі 2231,71 грн.;

ЛН№417176 на імя ОСОБА_10, якому сплачено допомогу у розмірі 1303,34 грн.;

ЛН№417183 на імя ОСОБА_11, якому сплачено допомогу у розмірі 1010,62 грн.;

ЛН№317599 на імя ОСОБА_12, якому сплачено допомогу у розмірі 2674,08 грн.;

ЛН№317776 на імя ОСОБА_12, якому сплачено допомогу у розмірі 1838,09 грн.;

ЛН№535683 на імя ОСОБА_12, якому сплачено допомогу у розмірі 4069,44 грн.;

ЛН№180692 на імя ОСОБА_12, якому сплачено допомогу у розмірі 970,27 грн.;

ЛН№729100 на імя ОСОБА_13, якому сплачено допомогу у розмірі 176,62 грн.

Вказані листки непрацездатності були оплачені за місцем роботи застрахованих осіб за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на загальну суму 52280,60 грн., що підтверджується розрахунком суми позову (а.с. 18).

Позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Комунального закладу "Марганецька центральна міська лікарня" Дніпропетровської обласної ради" матеріальної шкоди у розмірі 52 280,60 грн. на підставі ст..ст.1161, 1172 ЦК України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення п. 1.7 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя України №455 від 13.11.2001р. (далі Інструкція), лікарями Комунального закладу "Марганецька центральна міська лікарня" Дніпропетровської обласної ради при виписці та продовженні листка непрацездатності не було здійснено належним чином відповідних записів у медичній картці про особистий огляд хворого лікуючим лікарем з обґрунтуванням ознак тимчасової непрацездатності у певні дні, що призвело до зайвої виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності у розмірі 52 280,60 грн.

Згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

В п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ зам позовами про відшкодування шкоди», з наступними змінами та доповненнями зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, згідно наведених норм відповідальність заподіювача шкоди настає лише за наявності сукупності умов, що складають цивільне правопорушення, а саме: дії (бездіяльність) останньої повинні бути неправомірними, в результаті цих дій завдається шкода, між діями і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" (в редакції, чинній на момент оформлення листків непрацездатності за 2014р.) далі Закон) страхувальник зобов'язаний надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення та соціальних послуг відповідно до цього Закону.

Згідно пп."а","б" п.3 ч.1 ст.2 та ч.ч.2,3 ст.6 Закону, страхувальник - це роботодавець; громадяни України, які працюють за межами території України і не застраховані в системі соціального страхування країни, в якій вони перебувають, мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону за умови сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відповідно до діючого законодавства, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; особи, які забезпечують себе роботою самостійно (особи, які займаються підприємницькою, адвокатською, нотаріальною, творчою та іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, в тому числі члени творчих спілок, творчі працівники, які не є членами творчих спілок), мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону за умови сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відповідно до діючого законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про те, що лікувальна установа, яка видає листки непрацездатності, не є субєктом правовідносин по виплаті коштів Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у порядку надання допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Згідно ст.. 1 Закону, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, передбачає матеріальне забезпечення громадян у зв'язку з втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності (включаючи догляд за хворою дитиною, дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї), вагітності та пологів, часткову компенсацію витрат, пов'язаних із смертю застрахованої особи або членів її сім'ї, а також надання соціальних послуг за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що формується шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також за рахунок інших джерел, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням"джерелами формування коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, зокрема, є страхові внески страхувальників-роботодавців і застрахованих осіб, що сплачуються на умовах і в порядку, передбачених законом.

Згідно з ч.1 ст.50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" (в редакції від 24.11.2004р., чинній на момент оформлення листків непрацездатності за 2009-2010рр.) матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 6 цього Закону, призначаються та надаються за основним місцем роботи за рахунок сплачених застрахованими особами страхових внесків (крім видів матеріального забезпечення, передбачених п.п.1,2 ст.34 цього Закону, яке надається за основним місцем роботи та за сумісництвом у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України).

Статтями 6,20 Основ законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування встановлено, що страховиками є цільові страхові фонди, які беруть на себе зобов'язання щодо збору страхових внесків та надання застрахованим особам матеріального забезпечення і соціальних послуг при настанні страхових випадків, основними джерелами коштів яких є внески роботодавців та застрахованих осіб.

Відповідно до розділу 4 Статуту Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 05.06.2001р. № 9, в редакції постанови від 08.10.2013р. № 42, формування коштів Фонду здійснюється, зокрема, за рахунок страхових внесків страхувальників роботодавців і застрахованих осіб, що сплачуються на умовах і в порядку, передбаченому Законом України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням".

З огляду на викладене, оплата матеріального забезпечення по тимчасовій втраті працездатності, зроблена позивачем за листками непрацездатності, не може свідчити про завдання останньому шкоди, оскільки грошові кошти, виплачені позивачем в якості допомоги, не є його власними грошовими коштами, а є коштами, що сплачуються до Фонду страхувальниками та застрахованими особами в якості страхових внесків.

Оскільки здійснення Фондом соціальних виплат у разі настання страхового випадку є його обов'язком , то здійснення ним таких виплат застрахованій особі не є шкодою заподіяною Фонду в розумінні ст.1166 та ч.1 ст.1172 ЦК України.

Наведеної правової позиції дотримується також Верховний Суд України при здійсненні перегляду судових рішень господарських судів у справах зі спорів про відшкодування шкоди (постанова ВСУ від 06.11.2012 у справі №5028/18/110/2011).

Крім того, згідно ч.1 ст.51 Закону, виданий у встановленому порядку листок непрацездатності є лише підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, а рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг, відповіднор до ч.3 ст.50 Закону, приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб).

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. Положення про комісію (уповноваженого) із соціального страхування підприємства, установи, організації, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 23.06.2008р. № 25, комісія має право звертатися за необхідності до робочих органів відділень Фонду щодо перевірки правильності видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам підприємства та зобовязана приймати рішення про призначення або відмову в призначенні матеріального забезпечення.

Згідно п.1 ч.1. ст..28 Закону страховик має право здійснювати перевірку обгрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам.

З вищенаведеного випливає, що підставою для здійснення Фондом матеріальних виплат є не листок непрацездатності, виданий лікарем, а рішення прийняте комісією (уповноваженим) із соціального страхування. При цьому, у разі сумнівів щодо обґрунтованості видачі листка непрацездатності комісія має право до прийняття рішення звернутися до відділення Фонду, який наділений правом проводити перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності.

Таким чином, дії відповідача щодо оформлення листків непрацездатності з певними порушеннями не знаходяться в причинному звязку з виплатою позивачем матеріальної допомоги.

Враховуючи відсутність шкоди, завданої позивачу, відсутність причинного звязку між діями відповідача та виплатами, здійсненими позивачем, колегія суддів погоджується з тим, що в діях відповідача відсутній склад цивільного правопорушення, а отже господарським судом правильно відмовлено в задоволенні позову.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наведених підстав. Рішення слід залишити в силі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 101 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування України з тимчасової втрати працездатності залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2016 року у справі №904/3086/16 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 31.08.2016р.

Головуючий: __________________ С.Г. Антонік

Судді: __________________ О.В.Джихур

__________________ ОСОБА_14