ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2016 року Справа № 923/1741/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Соловйова К.В. при секретарі Степановій Н.Д., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Капітал", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Херсон

про стягнення 66 670,50 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - не прибув;

від відповідача - не прибув.

Обставини справи: справу порушено за позовом ТОВ "Агро-Капітал" (позивач) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідач) з вимогою про стягнення 66 670,50 грн. заборгованості з оплати товару за укладеним між ними у спрощений спосіб договором.

Відповідач не надав суду відзиву на позовну заяву, про причини цього не повідомив. Разом з тим, в судовому засіданні 05.11.2015р. (протокол засідання (а.с.36)), стверджував про те, що підпис від імені відповідача у видатковій накладній № від 11.10.2012р. не є оригінальним підписом відповідача та що відповідач не отримував товар, який вказаний у цій накладній та довіреності відповідача від 11.10.2012р. № 60.

Ухвалою суду від 10.12.2015р. провадження у справі було зупинено, у зв'язку з призначенням судової почеркознавчої експертизи у справі.

У зв'язку з несплатою відповідачем, всупереч ухвали суду від 10.12.2015р., вартості вказаної експертизи експертна установа надіслала суду повідомлення про повернення надісланих для проведення експертизи матеріалів без виконання експертизи.

Ухвалою суду від 30.06.2016р. провадження у справі було поновлено, строк розгляду справи продовжено по 29.08.2016р., розгляд справи призначено на 09.08.2016р., запропоновано позивачеві визначитись щодо можливості здійснення оплати призначеної у справі почеркознавчої експертизи, про що у письмовій формі повідомити суду.

Ухвалою суду від 09.08.2016р. розгляд справи відкладено на 23.08.2016р. та, вдруге, запропоновано позивачеві визначитись щодо можливості здійснення оплати призначеної у справі почеркознавчої експертизи, про що у письмовій формі повідомити суду, оскільки станом на 09.08.2016р. до суду не надходило відповідне письмове повідомлення позивача.

Сторони належним чином повідомлені судом про місце, дату та час розгляду справи, проте, представники сторін, а також, відповідач в судове засідання не прибули.

Заяви та клопотання сторін щодо судового засідання 23.08.2016р. не надходили. Також, до суду не надходило письмове повідомлення від позивача про можливість здійснення ним оплати призначеної у справі почеркознавчої експертизи.

Відповідно до ст. 77 ГПК України неявка представника сторони у судове засідання є підставою для відкладення розгляду справи у разі, якщо за відсутності представника сторони неможливо розглянути певну справу. Неявка відповідача та представників сторін не унеможливлює розгляд справи № 923/1741/15. Розгляд справи за відсутності відповідача та представників сторін, при тому, що сторони належним чином повідомлено судом про місце, дату, час розгляду справи, не є порушенням процесуальних прав сторін.

Відповідно до ст.75 ГПК України у разі, якщо відзив на позовну заяву і витребувані судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. Справа розглядається в порядку ст. 75 ГПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд -

в с т а н о в и в:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Капітал" (надалі - позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - відповідач) підписано, а також, скріплено відбитком печатки позивача видаткову накладну від 11.10.2012р. № на відпуск відповідачеві 3419 кг. м'яса бройлера в тушках (заморожені), загальною вартістю 66670,50 грн. (з ПДВ), згідно довіреності від 11.10.2012р. № 60.

Станом на теперішній час вартість вказаного товару відповідачем не сплачено а ні повністю, а ні частково.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір.

Згідно з ст. 181 Господарського кодексу України за загальним правилом господарський договір викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками, разом з тим, допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, шляхом обміну листами, факсограмами тощо, шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704, із змінами та доповненнями (надалі - Положення про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Аналогічне визначення терміну "первинний документ" містить у собі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а саме, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього ж Закону та п. 2.2 вказаного Положення первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ГПК України та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також, інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, які (пояснення) на вимогу суду, мають бути викладені письмово.

Відповідно до ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розглядові в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Під час розгляду справи, з огляду на позицію відповідача у спорі, який стверджував про неотримання відповідачем від позивача вказаного у видатковій накладній від 11.10.2012р. № товару та неоригінальність (підробку) підпису відповідача у цій накладній, була призначена почеркознавча експертиза у справі, однак ця експертиза проведена не була, у зв'язку з несплатою відповідачем її вартості.

Відповідач, який 11.04.2016р. (згідно розписки (а.с.87)) отримав нарочно в приміщенні суду рахунки на оплату вартості експертизи, не повідомив суду станом на 23.08.2016р. про об'єктивні причини нездійснення відповідачем такої оплати.

Ухвалами від 30.06.2016р. та 09.08.2016р. суд запропонував позивачеві повідомити суду письмово про можливість здійснення позивачем оплати призначеної у справі почеркознавчої експертизи. Проте, станом на 23.08.2016р. будь-яка відповідь позивача з цього питання до суду не надходила.

У п. 23 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" роз'яснено, що у разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони, зобов'язаної ухвалою господарського суду здійснити оплату експертизи, від оплати витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, суд може запропонувати іншій стороні оплатити ці витрати, а за відсутності і її згоди та за неможливості проведення судової експертизи без попередньої оплати її вартості суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

У зв'язку з чим суд зазначає про наступне.

1. Видаткова накладна від 11.10.2012р. № оформлена у відповідності до вимог ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку щодо оформлення первинних документів.

2. У справі відсутні належні докази неоригінальності (підробки) підпису відповідача у видатковій накладній від 11.10.2012р. № , а саме, відповідний висновок судового експерта (зокрема, за наслідками проведення судових експертиз у іншій справі).

3. Видаткова накладна від 11.10.2012р. № підписана відповідачем без будь-яких зауважень та заперечень. Докази іншого відсутні.

4. Відповідач, як суб'єкт підприємницької діяльності, отримав та використовував власну печатку при здійсненні підприємницької діяльності. Проте, відповідачем, в порядку ст.ст.32-34 ГПК України, не доведено поданими суду доказами наявності об'єктивних причин, з яких у видатковій накладній від 11.10.2012р. № відсутній відбиток печатки відповідача.

5. Товар, який вказаний у видатковій накладній від 11.10.2012р. № , повністю співпадає за найменуванням та кількістю з товаром, який вказаний у довіреності відповідача від 11.10.2012р. № 60.

6. За текстом видаткової накладної від 11.10.2012р. № вказано про передачу товару відповідачеві, саме, згідно довіреності від 11.10.2012р. № 60.

7. Згідно з п. 10 чинної на дату складання видаткової накладної від 11.10.2012р. № Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, що затверджена наказом від 16.05.1996р. № 99 Міністерства фінансів України, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.06.1996р. за № 293/1318, із змінами, невикористані довіреності гасяться написом "невикористана". Доказів погашення довіреності від 11.10.2012р. № 60 у такий спосіб відповідач суду не надав.

8. Відповідачем, в порядку ст.ст.32-34 ГПК України, не доведено поданими суду доказами факту звернень відповідача до позивача з питання повернення позивачем відповідачеві довіреності від 11.10.2012р. № 60, як такої, що не була використана.

На підставі вказаних встановлених судом фактичних обставин, а також, наведених норм законів та положень інших нормативно-правових актів суд дійшов висновку про укладання 11.10.2012р. між позивачем та відповідачем усної угоди про купівлю-продаж товару, а саме, м'ясо бройлера в тушках (заморожені), у кількості 3419 кг., загальною вартістю 66 670,50 грн. (з ПДВ), що підтверджується письмовими доказами: видатковою накладною від 11.10.2012р. № та довіреністю від 11.10.2012р. № 60. За цією угодою позивач зобов'язався передати у власність відповідача вказаний товар, а відповідач зобов'язався прийняти цей товар та сплатити його вартість позивачеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та загальногосподарського інтересу.

Згідно ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона - продавець зобов'язується передати майно (товар) у власність другої сторони - покупця, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, а також, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до ст. 692 Цивільного кодексу України відповідач зобов'язаний сплатити позивачеві повну вартість товару, який вказаний у видатковій накладній від 11.10.2012р. № , після прийняття товару за цією накладною.

У матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем товару, який вказаний у видатковій накладній від 11.10.2012р. № , в іншу календарну дату, ніж дата складання цієї накладної. Тобто, оплату отриманого за цією накладною товару відповідач повинен був здійснити не пізніше 12.10.2012р., й з 13.10.2012р. відповідач є таким, що прострочив перед позивачем виконання зобов'язань щодо оплати 66 670,50 грн. вартості вказаного товару.

Відповідач не надав доказів погашення, повністю або частково, цієї, у розмірі 66670,50 грн., заборгованості перед позивачем.

За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задовольняється у повному обсязі, тому судовий збір повністю, у сумі 1218,00 грн., має бути покладений на відповідача.

Керуючись ст.ст.49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: 73000, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Капітал" (місцезнаходження: 50029, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ногіна, будинок 21, приміщення 1; ідентифікаційний код юридичної особи 21882205) 66 670 (шістдесят шість тисяч шістсот сімдесят) грн. 50 коп. заборгованості з оплати товару та 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. компенсації по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 26.08.2016р.

Суддя К.В. Соловйов