РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2016Справа №910/11266/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка"
до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ІНТЕР-ПОЛІС"
про відшкодування шкоди в розмірі 5 855,60 грн.
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Тараненко А.П. (дов. № 3 від 04.01.2016 року)
від відповідача Радзіховський А.Л. (дов. б/н від 22.12.2015 року)

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 30 серпня 2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ІНТЕР-ПОЛІС" (надалі по тексту - відповідач) про відшкодування шкоди в розмірі 5 855,60 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2016 року порушено провадження у справі № 910/11266/16 та призначено справу до розгляду на 21.07.2016 року.

20.07.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду та відзив на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач зазначив, що вимоги позивача стосовно обов'язку відповідача відшкодувати збитки завдані водієм транспортного засобу «Daewoo Nexia», державний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП, що сталася 25.07.2014 року не підтверджені належними доказами та спростовуються наступними документами: витягом з Централізованої бази даних МТСБУ, яким підтверджується, що транспортний засіб з державним номером АН 8091 СМ станом на дату ДТП не забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності; витягом з Централізованої бази даних МТСБ, яким підтверджується, що станом на дату ДТП бланк полісу АС/9099556 втрачений Приватним акціонерним товариством Страхова компанія "ІНТЕР-ПОЛІС".

Представники сторін в судове засідання 21.07.2016 року не з'явились, про дату та час слухання справи повідомлялися належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2016 року розгляд справи було відкладено на 11.08.2016 року, у зв'язку з неявкою сторін та необхідністю подання додаткових доказів у справі.

У судовому засіданні 11.08.2016 року представник позивача подав клопотання про продовження строків розгляду спору.

Розглянувши подане позивачем 11.08.2016 року клопотання про продовження строків розгляду спору, суд приходить до висновку про його задоволення.

Відповідно до статей 69, 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 11.08.2016 року винесено ухвалу про відкладення розгляду справи на 30.08.2016 року.

23.08.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист на виконання вимог ухвали суду.

Представник позивача у судовому засіданні 30.08.2016 року надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги.

У судовому засіданні 30.08.2016 року представник відповідача проти позову заперечив, надав пояснення по суті спору.

Розглянувши подані матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

09.04.2014 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Уніка" (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) було укладено Договір добровільного комплексного страхування на транспорті № 030408/4002/0000109, предметом якого є страхування транспортного засобу «Ford Focus», державний номер НОМЕР_2.

25.07.2014 року о 19 год. 10 хв. в місті Києві по вул. К Малевича, 66 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ford Focus», державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля «Daewoo Nexia», державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу «Ford Focus», державний номер НОМЕР_2 було завдано механічних ушкоджень.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Daewoo Nexia», державний номер НОМЕР_1 була застрахована відповідачем, що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9099556.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ № 01С/08/14 від 04.08.2014 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ford Focus», державний номер НОМЕР_2 складає 6 672,95 грн.

Згідно рахунку на оплату № 5068 від 29.07.2014 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Ford Focus», державний номер НОМЕР_2 складає 6 647,26 грн.

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем на підставі страхового акту № 00148443 від 13.08.2014 року було перераховано страхове відшкодування в розмірі 5 855,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 008816 від 18.08.2014 року.

Приймаючи до уваги ліміт відповідальності відповідача та розмір франшизи (0,00 грн.), які передбачені полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9099556, позивач просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 5 855,60 грн.

У поданому відзиві відповідач зазначив, що вимоги позивача стосовно обов'язку відповідача відшкодувати збитки завдані водієм транспортного засобу «Daewoo Nexia», державний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП, що сталася 25.07.2014 року не підтверджені належними доказами та спростовуються наступними документами: витягом з Централізованої бази даних МТСБУ, яким підтверджується, що транспортний засіб з державним номером АН 8091 СМ станом на дату ДТП не забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності; витягом з Централізованої бази даних МТСБ, яким підтверджується, що станом на дату ДТП бланк полісу АС/9099556 втрачений Приватним акціонерним товариством Страхова компанія "ІНТЕР-ПОЛІС".

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Дорожньо-транспортна пригода була оформлена заявою-повідомленням про випадок з транспортним засобом - європротоколом. Судом визнано європротокол як належний та допустимий доказ у справі, виходячи з наступного.

З набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17.02.2011 pоку, яким внесено зміни та доповнення до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що дозволило учасникам дорожнього руху при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за наявності встановлених пунктом 33.2 статті 33 наведеного Закону обставин спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («європротокол») без інформування відповідного підрозділу МВС України про її настання.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2.11 Правил дорожнього руху України, що кореспондуються із пунктом 33.2 статті 33 зазначеного вище Закону України, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка. У такому випадку водії згаданих транспортних засобів після складення ними зазначеного в цьому пункті повідомлення звільняються від обов'язків, передбачених підпунктами «д» - «є» пункту 2.10 цих Правил.

На виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» Моторним (транспортним) страховим бюро України встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 року № 274/2011 інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (надалі - Інструкція).

Відповідно до вказаної Інструкції, у європротоколі зазначаються, зокрема, фактична дата, час та місце настання ДТП, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються, та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Як вбачається із повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 25.07.2014 року , воно заповнене обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А та транспортний засіб В, зазначено у відповідних пунктах дату, час та місце ДТП, наявна схема ДТП, визначені обставини ДТП для пояснення цієї схеми.

Також суд зазначає, що відповідно до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У зв'язку з тим, що між учасниками дорожньо-транспортної пригоди спільно складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, отже водій, винний у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколу) від 25.07.2014 року та схеми, дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху.

Отже, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, складене учасниками дорожньо-транспортної пригоди відповідно до норм чинного законодавства і є належним доказом вини особи, що скоїла дорожньо-транспортну пригоду, у зв'язку з чим завдана шкода підлягає відшкодуванню.

Суд, за змістом європротоколу встановив обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди та особу, відповідальну за заподіяну шкоду.

Цивільно-правова відповідальність власника за шкоду завдану майну третіх осіб під час ДТП за участю автомобіля марки «Daewoo Nexia», державний номер НОМЕР_1, була застрахована відповідачем, що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9099556

Заперечення відповідача зазначені у відзиві на позовну заяву не беруться судом до уваги враховуючи наступне.

Інформація про втрату бланку полісу вноситься страховиком в базу даних МТСБУ самостійно в одноособовому порядку. При цьому МТСБУ не здійснює контроль за достовірністю наданої інформації та не вимагає підтверджень того, що усі вищеперераховані дії страховиком були здійснені.

Таким чином, лише наявність в ЦБ МТСБУ відомостей про втрату бланку полісу не може бути підтвердженням того, що бланк дійсно втрачено та він є недійсним.

Наявність в матеріалах справи наданої позивачем копії полісу АС/9099556, та за відсутності в матеріалах справи доказів та обставин його втрати, не доводить, що поліс не був укладений.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Крім того, рішенням Володарського районного суду Донецької області від 19.03.2015 року у справі № 222/48/15-ц за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ІНТЕР-ПОЛІС" до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_6 та Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" про визнання недійсним договору страхування у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9099556 у позові відмовлено.

Полісом № АС/9099556 передбачено, що франшиза становить 0,00 грн., а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 50 000,00 грн.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем виплачено страхове відшкодування потерпілій особі у повному розмірі.

Відповідно до статті 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи визначені полісом № АС/9099556 розміри лімітів відповідальності та франшизи, а також розмір шкоди, право на вимогу якої перейшло до позивача, відповідач був зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 5 855,60 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ІНТЕР-ПОЛІС" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" суми страхового відшкодування у розмірі 5 855,60 грн.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" задовольнити повністю.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ІНТЕР-ПОЛІС" (01033, м. Київ, вулиця Володимирська, будинок 69, ідентифікаційний код 19350062) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (01032, м. Київ, вулиця Саксаганського, будинок 70-А, ідентифікаційний код 20033533) 5 855 (п'ять тисяч вісімсот п'ятдесят п'ять) грн. 60 коп. страхового відшкодування, 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 01.09.2016

Суддя С.В. Стасюк