донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

30.08.2016 справа №905/1802/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3

При секретарі Поляковій А.О.
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача: від третьої особи (апелянта):не зявився не зявився не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Корум Україна", м.Донецьк
на ухвалу господарського суду Донецької області
від10.08.2016р.
у справі№ 905/1802/15 (головуючий суддя Сажнева М.В., судді Ніколаєва Л.В., Паляниця Ю.О.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "Сбербанк", м. Київ
доПублічного акціонерного товариства "Донецький енергозавод", м. Донецьк
третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачаПриватного акціонерного товариства "Корум Україна", м.Донецьк
простягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Сбербанк", м. Київ звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Донецький енергозавод", м. Донецьк про стягнення кредиторської заборгованості.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 03.09.2015р. вказана позовна заява прийнята до розгляду, судове засідання призначено на 22.09.2015р. Також цією ухвалою. Залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство "Донецький енергозавод".

Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.10.2015р. прийнято зустрічну позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Донецький енергозавод" до Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" про визнання припиненими зобовязань за договором поруки від 31.05.2013р.

Ухвалою суду першої інстанції від 17.11.2015р. було призначено судову експертизу.

Ухвалою від 08.02.2016р. прийнято справу № 905/1802/15 до колегіального розгляду, поновлено провадження у справі № 905/1802/15.

Іншою ухвалою від 08.02.2016р. зупинено провадження у справі до отримання висновку судової експертизи.

Ухвалою від 25.03.2016р. провадження у справі поновлено для розгляду клопотання експерта про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи.

Ухвалою від 07.04.2016р. господарський суд Донецької області вирішив матеріали справи направити до Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз та зупинив провадження у цій справі.

Після повернення справи з експертної установи ухвалою суду першої інстанції від 04.08.2016р. поновлено провадження у справі.

Ухвалою від 10.08.2016р. місцевим господарським судом повернуто позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами Приватного акціонерного товариства «Корум Україна» про визнання припиненим зобовязань за договором про надання кредитної лінії №02-В/13/КЛ-КБ від 20.02.2013р. та за договором поруки б/н від 31.05.2013р. Підставою повернення зустрічного позову є п. 4, 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою Приватне акціонерне товариство «Корум Україна» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду від 10.08.2016р. скасувати та передати справу на розгляд місцевому господарському суду.

Апеляційна скарга обґрунтована, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, оскільки ним воно було мотивовано тяжким фінансовим становищем підприємства. Також скаржник вважає неправомірним висновки суду невідповідність вимог заявлених у зустрічній позовній заяві третьої особи ПрАТ «Корум Україна» з первісним позовом та зустрічним позовом ПАТ "Донецький енергозавод".

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 18.08.2016р. порушено апеляційне провадження у справі № 905/1802/15.

У судове засідання 30.08.2016р. представники учасників у справі в призначене судове засідання не зявилися, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 18.08.2016р., явка сторін не була визнана обов'язковою.

Враховуючи викладене, скорочений термін розгляду апеляційних скарг на ухвали місцевого суду (15 днів), а також беручи до уваги, що апеляційна інстанція, відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними в ній доказами і не звязана доводами апеляційної скарги, судова колегія вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін.

Згідно приписів ст. 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

В процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі (ст.101 ГПК України).

Дослідивши обставини справи, апеляційну скаргу, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, можуть вступити у справу до прийняття рішення господарським судом, подавши позов до однієї або двох сторін.

З урахуванням розяснень, викладених у п. 1.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18, у процесі вирішення господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа може вважати, що саме їй належить право на предмет спору. Якщо ж така третя особа звертається з позовом, вимоги за яким не є тотожними вимогам за первісним позовом (наприклад, про визнання недійсним договору, тоді як первісний позов стосується стягнення заборгованості за тим же договором), позов третьої особи може бути повернуто на підставі пункту 5 частини першої статті 63 ГПК, оскільки третя особа може бути допущена до участі у справі лише тоді, коли її самостійна вимога стосується предмета спору між позивачем і відповідачем у справі.

Як встановлено, судом першої інстанції до суду надійшла позовна заява третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - Приватного акціонерного товариства Корум Україна з наступними вимогами:

- визнання припиненими зобовязань за договором про відкриття кредитної лінії №02-В/13/66/КЛ-КБ від 20.02.2013р., укладеним між Публічним акціонерним товариством Дочірній банк Сбербанку Росії та Приватним акціонерним товариством Корум Україна,

- визнання припиненими зобовязань за договором поруки №б/н від 31.05.2013р., укладеним між Публічним акціонерним товариством Дочірній банк Сбербанку Росії та Публічного акціонерного товариства Донецький енергозавод.

Однак предметом спору у справі № 905/1802/15 за первісним позовом є стягнення з ПАТ «Донецький енергозавод» (поручитель у справі, договір поруки від 31.05.2013р.) кредиторської заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 02-В/13/66/КЛ-КБ від 20.02.2013р., укладеного між позивачем та третьою особою.

Предметом спору за зустрічним позовом (прийнятий ухвалою суду від 12.10.2015р. у справі № 905/1802/15) є визнання припиненими зобовязань за договором поруки від 31.05.2013, укладеного між Публічним акціонерним товариством Дочірній банк Сбербанку Росії та Публічним акціонерним товариством Донецький енергозавод.

Отже, заявлена третьою особою вимога про визнання припиненими зобовязань за договором про відкриття кредитної лінії №02-В/13/66/КЛ-КБ від 20.02.2013р., укладеним між Публічним акціонерним товариством Дочірній банк Сбербанку Росії та Приватним акціонерним товариством Корум Україна, не є тотожною з вимогами первісного позову та зустрічного позову. Тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку позовна заява третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору в цій частині підлягає поверненню без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Звертаючись із позовною заявою, третя особа з самостійними вимогами має дотримуватися порядку передбаченому статтями 54-57 ГПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Господарським судом встановлено, що при поданні позовної заяви третьою особою не надано доказів сплати судового збору. Однак, заявником подано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Повертаючи на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України позовну заяву третьої особи, господарський суд послався на відсутність документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, та відмовив в задоволенні клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору, зазначивши також про відсутність доказів на підтвердження складного майнового стану.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Пунктом 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до статей 42, 44 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Отже, при здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, а тому, користуючись правом самостійного залучення фінансових ресурсів, здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій та самостійно нести комерційні ризики їх несприятливості, що можуть настати в результаті діяльності товариства. Юридична особа самостійно має розрахувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій, та самостійно прийняти рішення про вчинення (чи утриматись від) таких дій. Настання несприятливих наслідків в господарській діяльності юридичної особи є її власним комерційним ризиком, на основі якого і здійснюється підприємництво.

З огляду на викладене, здійснюючи підприємницьку діяльність скаржник повинен допускати можливість настання несприятливих для нього фінансових наслідків такої діяльності, зокрема, звернення до суду за захистом своїх прав, та, відповідно, сплати судового збору при такому зверненні.

Судова колегія бере до уваги, що відповідно до приписів ст. 33 ГПК України, кожна із сторін повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимоги та заперечень.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками місцевого господарського суду про ненадання третьою особою доказів на підтвердження свого майнового стану, що перешкоджає сплаті судового збору, а саме: не надано доказів неможливості здійснення підприємницької діяльності, припинення господарської діяльності, відсутності основних та оборотних активів на підприємстві, відсутності коштів на рахунках у банківських установах.

Крім того, з наявної в матеріалах справи копії позовної заяви та клопотання про звільнення від сплати судового збору ПрАТ «Корум Україна» надало копію Звіту про фінансові результати за 2014р., що товариство за звітний період мало чистий дохід від реалізації продукції у розмірі 1154835 (без визначення одиниці виміру). Також в копії Балансу (Звіт про фінансовий стан) на 31.12.2014р. вбачається, що в активах товариства значаться грошові кошти на рахунках в банках (код рядка 1167), що станом на кінець звітного періоду складає 141816 тис.грн.

Однак, вказані документи не можуть вважатися належними та допустимими доказами щодо звільнення від сплати судового збору, оскільки звертаючись до господарського суду з вказаним позовом третя особа з самостійними вимогами має подати відповідні докази, в тому числі й на дату його подання.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а наведені скаржником обставини не мають характеру виключних, суд першої інстанції дійшов законного й обґрунтованого висновку про повернення позовної заяви третьої особи Приватного акціонерного товариства "Корум Україна" та відмови у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

За таких обставин, повертаючи без розгляду позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Корум Україна", господарський суд Донецької області діяв в межах наданих йому повноважень, а тому ухвалу суду від 10.08.2016р. слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 102, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Корум Україна" на ухвалу господарського суду Донецької області від 10.08.2016р. у справі № 905/1802/15 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 10.08.2016р. у справі №905/1802/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.І. Склярук

Судді: Н.М. Дучал

ОСОБА_3

Надруковано: 4 прим.

1. позивачу

1. у справу

1. ГСДО

1. ДАГС