ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2016 р. Справа № 909/465/16
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Цюх Г. З., секретаря судового засідання Ломей Л.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпроменергія 2000", вул. Бориспільська, 9, м. Київ, 02099

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Газенергокомплект", вул. Галицька, 119, м.Рогатин, Івано-Франківська область, 77001

про стягнення заборгованості в сумі 3610634,21 грн.

за участю:

від позивача: ОСОБА_1-представник, довіреність від 14.03.16р.

від відповідача: ОСОБА_2-представник, довіреність від 05.07.16р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газпроменергія 2000" звернулося до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газенергокомплект" про стягнення заборгованості в сумі 3610634,21 грн. з врахування клопотання про зменшення позовних вимог від 23.06.16, в тому числі 2579989,95 грн. основного боргу, 786665,27 грн. пені, 186195,86 грн. інфляційних та 57783,13 грн. - 3% річних.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 07.06.16р. порушено провадження у справі, розгляд справи в судовому засіданні призначено на 23.06.16р. В засіданні суду 23.06.16р. оголошувалась перерва до 05.07.16р., а 05.07.16р. в судовому засіданні оголошувалась перерва до 19.07.16р.

Ухвалами суду від 19.07.16р., 05.08.16р. та 18.08.16р. розгляд справи відкладався.

23.08.16р. представник позивача в судове засідання з"явився, позовні вимоги підтримав. В обгрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу від 30.10.15 №3010/Т щодо повної оплати вартості переданого газу.

Відповідач проти позову заперечував, з підстав викладених у відзиві на позов за вх.№10122/16 від 19.07.16, зокрема зазначає, що між сторонами по справі (керівниками) в усній формі під час телефонної розмови було погоджено вартість газу за ціною 6700 грн. за 1000 м.куб., по якій було оплачено газ повністю, в підтвердження чого долучив платіжні доручення. Також посилався на той факт, що ОСОБА_3 не мав права підписувати договір купівлі-продажу від 30.10.15 №3010/Т, так як 30.10.15 керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Газенергокомплект" призначено ОСОБА_4, в підтвердження чого долучив витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, а тому теперішньому керівнику ОСОБА_4 не було відомо про існування письмового договору від 30.10.15 №3010/Т, підписаного попереднім директором.

Крім того, представник відповідача подав клопотання про зупинення провадження у справі до завершення розслідування кримінального провадження щодо підроблення договору купівлі-продажу від 30.10.15 №3010/Т.

З'ясувавши всі обставини на яких ґрунтується подане клопотання суд прийшов до висновку про відмову в його задоволенні, оскільки дана обставина не є підставою для зупинення провадження у справі згідно приписів ст.79 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши зібрані докази відповідно до приписів ст. 43 ГПК України, з"ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, судом з"ясовано наступне.

Між сторонами по справі укладено договір купівлі-продажу №3010/Т від 30.10.15, відповідно до умов яких постачальник (позивач) зобов'язався передати у жовтні 2015 року покупцю (відповідачу) для подальшої реалізації природний газ, а покупець зобов"язався прийняти та оплатити газ на умовах даного договору (п.1.1. договору).

Вказаний договір укладено у письмовій формі, підписано представниками сторін, підписи засвідчено печатками сторін, що відповідає приписам статей 207, 208 ЦК України; погоджено всі умови договору та досягнуто згоди щодо виконання умов останнього; доказів розірвання, визнання недійсним сторонами суду не представлено, отже дотримання положень такого договору є обов'язковим.

Кількість газу, переданого за даним договором у жовтні 2015 року складає 2360,479 тис. куб.м. (п.2.1. договору).

Газ вважається переданим Постачальником та прийнятим Покупцем при підписанні акту приймання-передачі газу (п.3.2. договору).

На виконання умов вказаного договору позивач поставив відповідачу у жовтні 2015 року природний газ в кількості 2360,479 тис. куб. м., що підтверджується актами приймання-передачі фактичних обсягів природного газу від 31.10.15 в кількості 2159,260 м. куб, від 31.10.15 в кількості 74,801 куб.м. та від 31.10.15 в кількості 126,418 м. куб. (а.с.18-20).

Згідно п.4.1. договору ціна за 1000 кубічних метрів газу у жовтні 2015 року складає:

за об"ємом 950,996 тис.куб.м. - 7900 грн., в тому числі ПДВ 20% - 1316,67 грн.;

за об"ємом 1409,483 тис.куб.м. - 7710 грн., в тому числі ПДВ 20% - 1285,00 грн.;

Вартість поставленого газу становила 18379989,95 грн.

Так як відповідач частково розрахувався за отриманий газ в сумі 15 800 000 грн., позивач просив стягнути 2579989,95 грн. основного боргу.

Відповідно до ст.15-16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно з ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За правилами статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.5.1.договору оплата за поставлений покупцю природний газ здійснюється 100% до 15.11.15

Як зазначалось вище, позивачем виконано зобов'язання та передано відповідачу у жовтні 2015 року природний газ в кількості 2360,479 тис. куб. м., при цьому, відповідачем здійснено оплату за отриманий газ частково на суму 15 800 000 грн., в зв"язку з чим заборгованість станом на день звернення до суду становила 2 579 989,95 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно пункту 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовну вимогу щодо стягнення 2 579 989,95 грн. заборгованості за поставлений природний газ обгрунтованою і такою, що підлягає до задоволення.

Щодо заперечень відповідача суд зазначає наступне:

В актах приймання-передачі фактичних обсягів природного газу від 31.10.15, які підписані і скріплені печатками обох сторін, зокрема і теперішнім директором відповідача ОСОБА_4 міститься посилання на договір купівлі-продажу №3010/Т від 30.10.15. Більше того, відповідач в платіжних дорученнях в графі "призначення платежу" зазначає оплата за природний газ згідно договору купівлі-продажу №3010/Т від 30.10.15, тобто визнає факт існування даного договору. Слід зазначити, що сторони в актах приймання-передачі фактичних обсягів природного газу від 31.10.15 не зазначили вартість природного газу, а єдиним документом де встановлена ціна є саме договір купівлі-продажу №3010/Т від 30.10.15. Станом на день вирішення спору відповідачем не подано доказу оскарження чи визнання недійсним договору купівлі-продажу №3010/Т від 30.10.15.

Крім того, як свідчить зміст податкових декларацій Товариства з обмеженою відповідальністю "Газенергокомплект" за жовтень-листопад 2015 року, які були витребувані судом від Рогатинського відділення Калуської ОДПІ як податкового органу, в якому відповідач перебуває на обліку, Товариство з обмеженою відповідальністю "Газенергокомплект" відобразило у складі власної податкової звітності з податку на додану вартість господарські операції із Товариством з обмеженою відповідальністю "Газпроменергія 2000" з придбання газу по податкових накладних №85 від 30.10.15 на суму ПДВ 1252146 грн. та №86 від 30.10.15 на суму ПДВ 1811185,66 грн., що ще раз доводить факт передачі позивачем природного газу відповідачу на суму 18379989,95 грн. У зв"зку з порушенням Товариством з обмеженою відповідальністю "Газпроменергія 2000" терміну реєстрації податкових накладних (виписані податкові накладні 30.10.15р., зареєстровані 27.11.15р.), їх включено в податковий кредит декларації з податку на додану вартість за листопад 2011року.

Щодо стягнення 186195,86 грн. інфляційних та 57783,13 грн. - 3% річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції є статистичною інформацією, яка щомісячно надається Держкомстатом та публікується в газеті "Урядовий кур'єр" та на офіційному веб-сайті Державного комітету статистики України .

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

В Рекомендаціях Верховного Суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ від 03.04.97 № 62-97р зазначено, що сума, внесена в період з 1 по 15 число відповідного місяця індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

В силу приписів п. 18 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році» № 01-8/344 від 11.04.2005р. з огляду на вимоги частини 1 статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини 1 статті 43 ГПК України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійсненого нарахування сум штрафних санкцій, річних, збитків від інфляції, і в разі, якщо їх обчислення помилкове - зобов'язати позивача здійснити перерахунок відповідно до закону чи договору або зробити це самостійно.

Як вбачається з поданого розрахунку інфляційних, позивач нараховує інфляційні не за місяць, а по днях, що є неправомірно.

Суд самостійно здійснив перерахунок інфляційних з врахуванням Рекомендацій Верховного Суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ від 03.04.97 № 62-97р, періоду виникнення зобов"язання по оплаті, часткових проплат по кожному акту окремо (індекси інфляції здійснені в ІПС "Законодавство" додаються) та встановив, що нарахована судом сума інфляційних перевищує нараховану суму позивачем. Однак, враховуючи те, що суд не вправі вийти за межі позовних вимог, то стягненню підлягають 186195,86 грн. інфляційних та 57783,13 грн. - 3% річних.

Щодо стягнення 786665,27 грн. пені, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності.

Згідно ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі, недодержання якої тягне за собою нікчемність зазначеного правочину. Частиною 1 ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно п.2.1 постанови №14 від 17.12.13 пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" вбачається, що якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Тобто, законодавством передбачено, що сплата штрафних санкцій повинна бути встановлена в договорі, тому відповідні вимоги позивача щодо стягнення таких повинні бути передбачені умовами договору та зафіксовані у письмовій формі.

Оскільки в договорі купівлі-продажу №3010/Т від 30.10.15 сторони не передбачили відповідальність у вигляді пені за несвоєчасну оплату переданого газу, суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення 786665,27 грн. пені є безпідставною, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Таким чином, до стягнення підлягають 2579989,95 грн. основного боргу, 186195,86 грн. інфляційних та 57783,13 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Згідно із ч.1, 2 ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, на нього відповідно до приписів, встановлених ст.49 ГПК України, слід покласти судові витрати пропорційно задоволеним вимогам, а саме: 42359,53 грн. судового збору за майновий спір та 689 грн. судового збору за заяву про забезпечення позову, всього 43048,53 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.124,129 Конституції України, ст.ст. 179, 193, 218, 230, 232 ГК України, ст.ст. 509, 526, 530, 546, 549, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст.33, 34, 43, 49, ст. ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпроменергія 2000" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газенергокомплект" про стягнення 3610634,21 грн. - задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газенергокомплект" (вул. Галицька, 119, м.Рогатин, Івано-Франківська область, 77001, код 32842046) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпроменергія 2000" (вул. Бориспільська, 9, м. Київ, 02099, код 38799721) - 2579989 (два мільйони п"ятсот сімдесят дев"ять тисяч дев"ятсот вісімдесят дев"ять) грн. 95 коп. основного боргу, 186195 (сто вісімдесят шість тисяч сто дев"яносто п"ять) грн. 86 коп. інфляційних, 57783 (п"ятдесят сім тисяч сімсот вісімдесят три) грн. 13 коп. - 3% річних та 43048 (сорок три тисячі сорок вісім) грн. 53 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Зняти арешт, накладений ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 07.06.16р. з рахунків відповідача (Товариства з обмеженою відповідальністю "Газенергокомплект"м.Рогатин, ) на суму 3726297,52 грн., які знаходяться на розрахункових рахунках, а саме:

- в ПАТ КБ "Фінансова ініціатива", МФО 380054, р/р № 530;

- в ПАТ "КБ Преміум", МФО 339555, р/р № 6948;

- в АТ "Ощадбанк", м.Івано-Франківськ, МФО 336503, р/р № 3153;

- в АТ "Райффайзен банк "Аваль", м.Київ, МФО 380805, р/р 6;

- в Івано-Франківському відділенні АТ "Райффайзен банк "Аваль", м.Івано-Франківськ, МФО 336462, р/р № 260095912;

- в ПАТ "Кредобанк", МФО 325365, р/р № 623;

- в ПАТ АКБ "Львів", МФО 325268, р/р № НОМЕР_1.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

повне рішення складено 29.08.16

Суддя Цюх Г.З.