ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" серпня 2016 р.Справа № 916/1547/16

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Трансфорвардінг Лімітед АГ" (вул. Стадіонна, 5, м. Київ, 03035)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Пантелеймонівська, 19, м. Одеса, 65012)

про стягнення 21735,96 грн.

Суддя Бездоля Д.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 30.12.2015 № 662/3);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність від 13.01.2016 № 19).

СУТЬ СПОРУ: позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про стягнення збитків у розмірі 21735,96 грн.

Підставою даного позову позивач визначив обставину понесення збитків у звязку з списанням відповідачем з рахунку позивача плати за користування вагонами за час затримки вагонів, яка відбулась внаслідок помилкового завищення касиром відповідача розміру зборів.

Відповідач проти задоволення позову позивача заперечив мотивуючи тим, що спірні нарахування відбулись з вини позивача, який своєчасно не вирішив питання нарахованих додаткових зборів станцією Купянськ Сортув. Південної залізниці, за час затримки вагонів на коліях станції в очікуванні оформлення переадресування вагонів.

Ухвалою суду від 13.06.2016 провадження у справі було порушено, позовна заява прийнята до розгляду, розгляд справи призначений на 01.07.2016 о 12 год. 30 хв.

У судовому засіданні 01.07.2016 судом була оголошена перерва до 08.07.2016 о 14 год. 15 хв.

Ухвалою суду від 08.07.2016 строк розгляду спору був продовжений на 15 днів, а розгляд справи відкладений на 25.08.2016 о 14 год. 30 хв. та у зв'язку з необхідністю подання сторонами додаткових доказів по справі.

Дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

27.12.2015 згідно з залізничними накладними №№ 44888907, 44876787, 44848166 зі станції Купянськ-Сортувальна Південної залізниці на станцію призначення Черкаси Одеської залізниці за заявкою позивача, поданою на підставі договору від 02.12.2015 № 0169/6, укладеним між позивачем та відповідачем в особі в.о. начальника РФ „Південна залізниця, прибули вагони №№ 57093494, 57020943, 57101891 на адресу Черкаської філії ПАТ „Київ-Дніпровське МППЗТ, що підтверджується залізничними накладними, листами сторін, протоколом оперативної наради від 21.03.2016, поясненнями сторін та іншими доказами.

При відправленні даних вагонів на станції Купянськ-Сортувальна Південної залізниці відповідачем були складені 2 акти, а саме:

- акт загальної форми № 6008 форма ГУ-23 від 21.12.2015, який визначив розмір належного до сплати позивачем платежу за послуги/роботу залізниці у сумі 1781,20 грн. зі сплатою на станції призначення;

- акт загальної форми № 6008 форма ГУ-23 від 21.12.2015, який визначив інший розмір належного до сплати позивачем платежу за послуги/роботу залізниці у сумі 92175,30 грн. зі сплатою на станції призначення.

Дана обставина підтверджується зазначеними актами, листами сторін, наявними в матеріалах справи, поясненнями сторін та іншими доказами.

На момент прибуття вагонів №№ 57093494, 57020943, 57101891 на станцію призначення Черкаси Одеської залізниці залишок коштів на рахунку позивача складав 5230,24 грн., тобто був недостатнім для сплати коштів по акту загальної форми № 6008 форма ГУ-23 від 21.12.2015 на суму 92175,30 грн., яким керувався відповідач, та достатнім для сплати коштів по акту загальної форми № 6008 форма ГУ-23 від 21.12.2015 на суму 1781,20 грн., що підтверджується листами сторін, протоколом оперативної наради від 21.03.2016, поясненнями сторін та іншими доказами.

12.01.2016 на станцію призначення Одеської залізниці зі станції відправлення Купянськ-Сортувальна Південної залізниці надійшла телеграма № 877 про те, що по акту загальної форми № 6008 форма ГУ-23 від 21.12.2015 вірним рахувати платежі у розмірі 1781,20 грн., для сплати якого на рахунку позивача станом на 27.12.2015 було достатньо коштів.

Відповідно до п. 4.3. договору від 23.02.2011 № 1197747, укладеного між сторонами, у разі відсутності на особовому рахунку позивача коштів, необхідних для оплати перевезення та додаткових послуг, а також відмови від оплати наданих послуг, відповідач припиняє приймання, видачу вантажів та надання додаткових послуг згідно з ст. 62 Статуту залізниць з одночасним віднесенням відповідальності на позивача за невиконання плану перевезень, затримку вагонів та контейнерів, зберігання вантажу. При наявності заборгованості відповідач вправі відповідно до ст.ст. 51, 62 Статуту затримати видачу вантажу, що надійшов, і реалізувати його для покриття заборгованості.

Внаслідок того, що відповідач протягом періоду з 27.12.2015 по 12.01.2016 керувався іншим актом загальної форми № 6008 форма ГУ-23 від 21.12.2015 на суму 92175,30 грн. (невірно розрахованим), для оплати якого на рахунку позивача було недостатньо коштів, вагони №№ 57093494, 57020943, 57101891 протягом періоду з 27.12.2015 по 13.01.2016 (360 год.) були затримані відповідачем на станції призначення Черкаси Одеської залізниці з нарахуванням плати за користування вагонами у розмірі 21735,96 грн. (з ПДВ), що підтверджується листами сторін, протоколом оперативної наради від 21.03.2016, поясненнями сторін та інформацією по відомості плати за користування вагонами №№ 12019015, 12019017, 13019018/13019018.

Дані кошти у розмірі 21735,96 грн., які позивач вважає своїми збитками, були сплачені позивачем відповідачу 12-13.01.2015, після чого вагони №№ 57093494, 57020943, 57101891 були передані на підїздну колію Черкаської філії ПАТ „Київ-Дніпровське МППЗТ, що підтверджується випискою з рахунку позивача, листами сторін, протоколом оперативної наради від 21.03.2016, поясненнями сторін та іншими доказами.

Оцінюючи подані учасниками судового процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позов позивача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено судом внаслідок невірного визначення відповідачем суми належних до сплати за актом загальної форми № 6008 форма ГУ-23 від 21.12.2015 платежів у розмірі 92175,30 грн., для оплати якого на рахунку позивача було недостатньо коштів, вагони №№ 57093494, 57020943, 57101891 протягом періоду з 27.12.2015 по 13.01.2016 (360 год.) були затримані відповідачем на станції призначення Черкаси Одеської залізниці з нарахуванням плати за користування вагонами у розмірі 21735,96 грн. (з ПДВ), які були сплачені позивачем.

Як встановлено судом на рахунку позивача було достатньо коштів для сплати платежу, вірно розрахованого за іншим актом загальної форми № 6008 форма ГУ-23 від 21.12.2015 на суму 1781,20 грн., що було визнано відповідачем у надісланій телеграмі № 877.

За цих обставин, господарський суд вважає, що у діях відповідача наявний склад господарського правопорушення, оскільки у спірних відносинах відповідач вимагав від позивача сплатити кошти у такому розмірі, які останній не мав сплачувати, затримав у звязку з цим вагони позивача №№ 57093494, 57020943, 57101891 та ще й нарахував останньому за це плату за користування вагонами, які є додатковими витратами позивача, які останній не поніс би за умови вчасного та вірного розрахунку відповідачем належних до сплати суми коштів за послуги/роботу залізниці.

За цих підстав, господарський суд вважає, що позов позивача ґрунтується на фактичних обставинах справи та чинному законодавству України, а тому підлягає задоволенню судом

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати підлягають покладенню на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 4-3, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680, код 40075815) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Пантелеймонівська, 19, м. Одеса, 65012, код 40081200) на користь Приватного акціонерного товариства "Трансфорвардінг Лімітед АГ" (вул. Стадіонна, 5, м. Київ, 03035, код 30405199) 21735 (двадцять одну тисячу сімсот тридцять пять) грн. 96 коп. збитків та 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 30 серпня 2016 р.

Суддя Д.О. Бездоля