РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2016Справа №910/11713/16

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «БЕСТ ПАУЕР Україна»

до 1) публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»;

2) приватного акціонерного товариства «Інформаційні комп'ютерні системи»

про визнання договору припиненим,

за участю представників сторін:

від позивача: Матросов О.О. (довіреність б/н від 16.06.2016);

від відповідача: Кучерявий Д.В. (довіреність 02-36/3198 від 18.12.2015);

від третьої особи: не з'явились,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «БЕСТ ПАУЕР Україна» (далі - позивач) до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - відповідач 1) та приватного акціонерного товариства «Інформаційні комп'ютерні системи» (далі - відповідач 2) про визнання договору припиненим.

В обґрунтування позовних вимог позивач пояснив, що 08.05.2008 між відповідачами 1 і 2 був укладений договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 06-10/143 (далі - кредитний договір), згідно з умовами якого відповідач 1 зобов'язувався надати відповідачу 2 у тимчасове користування грошові кошти, а відповідач 2 зобов'язувався вказані кошти повернути та сплатити проценти за користування ними.

29.06.2010, з метою забезпечення виконання відповідачем 2 зобов'язань за кредитним договором, між сторонами був укладений договір поруки № 06.1-П-82 (далі - договір поруки), згідно з умовами якого позивач зобов'язувався солідарно з відповідачем 2 відповідати перед відповідачем 1 за виконання відповідачем 2 зобов'язань, взятих на себе згідно з умовами кредитного договору, в повному обсязі.

Вважаючи, що його обов'язки, як поручителя, припинились на підставі ст. 559 Цивільного кодексу України, позивач звернувся до суду, просив визнати договір поруки № 06.1-П-82 від 29.06.2010 припиненим.

Провадження у справі № 910/11713/16 порушено ухвалою господарського суду міста Києва від 02.07.2016 та призначено її розгляд на 18.07.2016.

18.07.2016 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача 2 подав відзив на позовну заяву, в якому відповідач 2 позовні вимоги визнав, просив суд розгляд справи здійснювати без участі його представника.

Представник позивача подав клопотання про долучення до матеріалів справи документів, витребуваних ухвалою суду від 02.07.2016, яке судом було задоволено.

У судовому засіданні представники позивача та відповідача 1 надали суду пояснення по суті спору. Представник відповідача 2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2016 розгляд справи відкладено на 01.08.2016.

27.07.2016 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача 1 подав клопотання про долучення до матеріалів справи документів, витребуваних ухвалою суду від 18.07.2016, яке судом було задоволено.

29.07.2016 представник відповідача 1 через загальний відділ діловодства суду подав відзив на позовну заву, вважав, що позивачем не доведено порушення або невизнання його прав відповідачами, а також не вірно обрано спосіб захисту своїх прав. Просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

01.08.2016 у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, подав клопотання про продовження строку розгляду спору, яке судом було задоволено на підставі ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Представник відповідача 1 проти задоволення позовних вимог заперечував.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 розгляд справи відкладено на 30.08.2016.

26.08.2016 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав заперечення на відзив відповідача 1, вказав, що у випадку невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язань, що випливають з договору поруки, таке право підлягає захисту в суді, вважав обраний позивачем спосіб захисту його прав належним.

30.08.2016 представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача 1 проти задоволення позовних вимог заперечував, вважав їх необґрунтованими та безпідставними, просив суд в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 30.08.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне:

08.05.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (кредитор за договором) та закритим акціонерним товариством «Інформаційні комп'ютерні системи» (позичальник за договором) був укладений договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 06-10/143 (далі - кредитний договір), згідно з умовами якого кредитор зобов'язувався надати позичальнику грошові кошти в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, в межах максимального ліміту заборгованості до 25 000 000,00 доларів США, а позичальник зобов'язувався вказані грошові кошти повернути та сплатити проценти за користування ними.

Судом встановлено, що у розділі «Реквізити та підписи сторін» кредитного договору зазначені наступні ідентифікаційні коди: 21670779 - закритого акціонерного товариства «Інформаційні комп'ютерні системи»; 00039019 - Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк».

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.07.2016 вбачається, що на даний час за пошуком ідентифікаційного коду 00039019 в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про те, що вказаний ідентифікаційний код юридичної особи належить публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк».

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 13.07.2016 вбачається, що на даний час за пошуком ідентифікаційного коду 21670779 в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про те, що вказаний ідентифікаційний код юридичної особи належить приватному акціонерному товариству «Інформаційні комп'ютерні системи».

Таким чином, суд дійшов висновку, що правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»), а правонаступником закритого акціонерного товариства «Інформаційні комп'ютерні системи» є приватне акціонерне товариство «Інформаційні комп'ютерні системи» (далі - ПрАТ «Інком»).

Згідно з пп. 1.3.7 п. 3.1 кредитного договору (в редакції договору про внесення змін та/або доповнень від 28.05.2010) у якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів за користування кредитом, комісій, можливих пені та штрафів, витрат кредитора на здійснення забезпечення заставою вимога за цим договором, а також інших грошових витрат кредитора, пов'язаних з захистом свого порушеного права у разі невиконання/неналежного виконання позичальником цього договору та з пред'явленням вимог і отриманням виконання за цим договором, позичальник забезпечує укладення між кредитором, позичальником та товариством з обмеженою відповідальністю «БЕСТ ПАУЕР Україна» договору поруки в строк до 30.06.2010.

29.06.2010, з метою забезпечення виконання позичальником - ПрАТ «Інком», зобов'язань за кредитним договором, між ПАТ «Укрсоцбанк», закритим акціонерним товариством «Інформаційні комп'ютерні системи» (правонаступником якого є ПрАТ «Інком») та товариством з обмеженою відповідальністю «БЕСТ ПАУЕР Україна» (далі - ТОВ «БЕСТ ПАУЕР Україна») був укладений договір поруки № 06.1-П-82 (далі - договір поруки).

Пунктом 1.1 договору поруки передбачено, що поручитель (ТОВ «БЕСТ ПАУЕР Україна») зобов'язується перед кредитором (ПАТ «Укрсоцбанк») солідарно відповідати за виконання позичальником (ПрАТ «Інком») у повному обсязі зобов'язань за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 06-10/143 від 08.05.2008, а саме: повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту.

Поручитель ознайомлений з умовами договору кредиту, ніяких заперечень, а також непорозумінь щодо його положень не має (п. 1.2 договору поруки).

21.08.2014 ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до поручителя - ТОВ «БЕСТ ПАУЕР Україна», з вимогою про дострокове погашення кредиту, нарахованих процентів за фактичний час використання кредиту, комісій та нарахованих штрафних санкцій № 08.41-186/67-13559 (далі - вимога № 08.41-186/67-13559), що підтверджується описом вкладення у цінний лист, долученим до матеріалів справи. Зокрема, ПАТ «Укрсоцбанк» вимагало протягом одного робочого дня з моменту отримання даної вимоги достроково сплатити заборгованість позичальника (ПрАТ «Інком»), за борг якого поручилось ТОВ «БЕСТ ПАУЕР Україна», з оплати адміністративної комісії, що станом на 19.08.2014 становила 82 505 504,20 грн.

Вважаючи, що його обов'язки, як поручителя, припинились, оскільки зобов'язання щодо оплати адміністративної комісії є зміною зобов'язання без згоди поручителя (ТОВ «БЕСТ ПАУЕР Україна»), внаслідок якої збільшився обсяг його відповідальності, а кредитором (ПАТ «Укрсоцбанк») пропущено шестимісячний строк для пред'явлення вимоги до поручителя, ТОВ «БЕСТ ПАУЕР Україна» звернулось до суду, просило визнати договір поруки № 06.1-П-82 від 29.06.2010 припиненим.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч. 1 ст. 533 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частиною 1 ст. 559 Цивільного кодексу України встановлено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Пунктом 2.1 договору поруки (в редакції договору про внесення змін від 15.07.2014) передбачено, що змістом забезпеченого порукою зобов'язання є:

2.1.1 повернення позичальником кредиту (заборгованості за кредитом) за договором кредиту в сумі 121 673 123,00 грн з графіком погашення відповідно до умов договору кредиту та з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 31.05.2018, або в інший термін дострокового погашення у випадках, передбачених договором кредиту;

2.1.2 сплата позичальником процентів за користування кредитом за договором кредиту за фіксованим типом процентної ставки в розмірі 11% процентів річних, а також сплата комісій у розмірі, строки та в порядку, що визначені договором кредиту;

2.1.3 сплата можливої неустойки (пені, штрафу), визначеної договором кредиту;

2.1.4 інші витрати щодо задоволення вимог кредитора за договором кредиту.

11.06.2013 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ПрАТ «Інком» був укладений договір про внесення змін та/або доповнень до кредитного договору, згідно з п. 3 якого сторони погодились, що починаючи з дати цього договору про внесення змін, позичальник в день погашення кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом сплачує кредитору адміністративну комісію.

ТОВ «БЕСТ ПАУЕР Україна» надало свою згоду на збільшення обсягу його відповідальності як поручителя за договором поруки № 06.1-П-82 від 29.06.2010, укладеним із ПАТ «Укрсоцбанк» на забезпечення зобов'язань ПрАТ «Інком» за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 06-10/143 від 08.05.2008, у зв'язку із продовженням терміну кредиту за кредитним договором до 31.05.2018, зміною графіку погашення кредиту та встановленням зобов'язання позичальника по сплаті додаткових комісій, що підтверджується листом ТОВ «БЕСТ ПАУЕР Україна» № 114 від 11.06.2013 до ПАТ «Укрсоцбанк», копія якого наявна в матеріалах справи.

Таким чином, твердження ТОВ «БЕСТ ПАУЕР Україна», наведені у позовній заяві, про те, що встановлення нового обов'язку щодо оплати адміністративної комісії, внаслідок якого збільшився обсяг його відповідальності, відбулось без його згоди, як поручителя, спростовуються.

Крім того, ТОВ «БЕСТ ПАУЕР Україна» стверджувало, що договором поруки не встановлено строк дії поруки, а встановлений Законом шестимісячний строк для пред'явлення вимоги до поручителя кредитором - ПАТ «Укрсоцбанк», пропущено, що є підставою для припинення поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Пунктом 6.1 договору поруки передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його укладення уповноваженими представниками сторін та діє до виконання у повному обсязі зобов'язань за договором кредиту і цим договором.

Згідно з п. 4.1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» № 1 від 24.11.2014, частиною четвертою статті 559 Цивільного кодексу України передбачено, зокрема, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Умова договору про дію поруки до повного виконання забезпеченого зобов'язання не може розглядатися як установлення строку дії поруки. У цьому випадку відповідно до частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Якщо основним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то строк пред'явлення кредитором вимоги до поручителя має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі. При цьому сама лише умова договору поруки про дію поруки до повного виконання позичальником та/або поручителем своїх зобов'язань за договором не може розглядатися судом як установлення строку дії поруки; термін має визначатися календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (наприклад, після закінчення певного строку, починаючи від дати виконання зобов'язання за кредитним договором).

Враховуючи викладене, зважаючи на зміст п. 6.1 договору поруки, суд дійшов висновку про те, що сторонами вказаного договору строк дії поруки не встановлений.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 Цивільного кодексу України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 Цивільного кодексу України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строкусаме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 № 6- 53цс14).

21.08.2014 ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до боржника - ПрАТ «Інком», з вимогою про дострокове погашення кредиту, нарахованих процентів за фактичний час використання кредиту, комісій та нарахованих штрафних санкцій № 08.41-186/67-13565, та на підставі ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України встановило термін дострокового виконання зобов'язання - протягом 30 календарних днів з дати отримання даної вимоги. Вказана вимога була отримана ПрАТ «Інком» 26.08.2014, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції Товариства.

Отже, останнім днем терміну дострокового виконання основного зобов'язання було - 26.09.2014, а шестимісячний строк, протягом якого ПАТ «Укрсоцбанк» повинно було пред'явити вимогу до ТОВ «БЕСТ ПАУЕР Україна», сплив 26.03.2015.

Судом встановлено, що 21.08.2014 ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось також до поручителя - ТОВ «БЕСТ ПАУЕР Україна», з листом-вимогою № 08.41-186/67-13559. Проте, документів, що підтверджують звернення ПАТ «Укрсоцбанк» до вказаного поручителя саме в судовому порядку, представник ПАТ «Укрсоцбанк» суду не надав.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що строк дії поруки сторонами в договорі поруки не визначений, а кредитор - ПАТ «Укрсоцбанк», протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання вимоги в судовому порядку до поручителя - ТОВ «БЕСТ ПАУЕР Україна», не пред'явив. Відтак, порука, що виникла з договору поруки № 06.1-П-82 від 29.06.2010, є припиненою.

Водночас, суд зазначає, що правовим наслідком пропуску кредитором строку пред'явлення вимоги є припинення поруки, яка виступає видом забезпечення виконання зобов'язань (частина перша статті 546 Цивільного кодексу України),який не є договором, але виникає на підставі договору (статті 547, 548 Цивільного кодексу України). Отже, метою положень ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України є захист прав та інтересів поручителя шляхом припинення саме поруки з визначених підстав (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 17.02.2016 № 3-1202гс15).

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, а за п. 7 ч. 2 цієї статті - припинення правовідношення.

Відповідно до змісту ст. ст. 559, 598 Цивільного кодексу України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Термін «порука», застосований законодавцем у ст. 559 Цивільного кодексу України, використовується в розумінні зобов'язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки.

В разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого ст. 559 Цивільного кодексу України, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України.

Крім того, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Разом з тим, помилковим є висновок про те, що права поручителів підлягають захисту шляхом припинення договору поруки, тобто за п. 7 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, оскільки це суперечить положенням ст. 559 Цивільного кодексу України (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 21.05.2012 № 6-69цс11).

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що ТОВ «БЕСТ ПАУЕР Україна» обрало неналежний спосіб захисту своїх прав, відтак, позовні вимоги ТОВ «БЕСТ ПАУЕР Україна» щодо визнання договору поруки № 06.1-П-82 від 29.06.2010 припиненим задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог судом відмовлено, судовий збір покладається на позивача та відшкодуванню за рахунок відповідачів не підлягає.

Керуючись статтями 33-34, 43-44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В :

У позові товариства з обмеженою відповідальністю «БЕСТ ПАУЕР Україна» відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 05 вересня 2016 року.

Суддя Я.А. Карабань