РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2016Справа №910/10526/16

Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Державного підприємства "Овруцьке лісове господарство"

до відповідача Міністерства оборони України

про стягнення 33 211,08 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Бацан Н.І. - представник за довіреністю;

від відповідача: Юрченко Д.С. - представник за довіреністю;

За клопотанням сторін, з метою з'ясування фактичних обставин справи, дослідження додаткових доказів, строк слухання спору по даній справі було продовжено додатково на 15 (п'ятнадцять днів), що відповідає вимогам частини 3 статті 69 ГПК України і знайшло своє відображення у процесуальних документах суду.

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство "Овруцьке лісове господарство" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України про стягнення суми основного боргу в розмірі 33 211,08 грн. відповідно до договору про закупівлю товарів за державні кошти від 19.12.2014 № 343/3/79.

22.07.2016 судове засідання не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Підченка Ю.О. на лікарняному.

Позивач у судовому засіданні стверджує, що його права порушені, просить позов задовольнити повністю, позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач своїх обов'язків за договором купівлі-продажу не виконав, вартість отриманого від позивача товару у строки визначені договором від 19.12.2014 № 343/3/79 не оплатив.

Представник відповідача факт прострочення у правовідносинах із позивачем не спростував, проте згідно з відзивом на позов вказав на відсутність підстав для здійснення в 2015 та 2016 роках оплати за поставлений у 2014 році товару, оскільки бюджетне зобов'язання може бути здійснено виключно в бюджетний період.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача та заперечення відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 19.12.2014 між Міністерством оборони України (замовник) та Державним підприємством "Овруцьке лісове господарство" (постачальник) було укладено договір № 343/3/79 про закупівлю товарів за державні кошти (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов'язався до 20.12.2014 поставити замовникові деревину необроблену (02.20.1) 15 лотів, а саме лот 10 лісоматеріали круглі типу "Стойка" 55,51 куб.м у асортименті, кількості та за цінами зазначені в Специфікації постачання товарів, а замовник - прийняти та оплатити товар.

Згідно з п. 1.2 Договору та специфікації (додаток № 1 до Договору), найменування товару - деревина необроблена (02.20.1) 15 лотів, а саме лот 10 лісоматеріали круглі типу "Стойка" 57,96 куб.м: лісоматеріали круглі типу "Стойка"; вартістю 33 211,08 грн.

Пунктами 4.1, 4.2 Договору визначено, що розрахунки за поставлені та належним чином прийняті товари належної якості та кількості проводяться шляхом оплати замовником після пред'явлення постачальником рахунку-фактури (2 примірники) протягом 20 банківських днів з дати постачання, за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків. До рахунку-фактури постачальником додаються: видаткові накладні на постачання продукції, акти приймання-передавання товарів.

Постачання товарів здійснюється постачальником до 20.12.2014 (п. 5.1 Договору).

Відповідно до п. 5.9 Договору датою виконання зобов'язання по постачанню товарів є дата підписання вантажоодержувачем актів приймання-передавання продукції.

Пунктом 6.1.1 Договору встановлено обов'язок замовника своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари.

На виконання умов Договору позивач поставив, а відповідач отримав продукцію на загальну суму 33 211,08 грн., про що сторонами підписано акт приймання-передавання товару від 20.12.2014.

Відповідач за поставлений товар не розрахувався, тому згідно з п. 4.1 Договору позивач направив відповідачу претензію від 15.04.2016 № 180 з вимогою оплатити заборгованість з двома екземплярами рахунка № 1 на суму 33 211,08 грн.

Оскільки відповідач на претензію не відповів та не розрахувався за поставлений товар, тому за ним утворився борг у розмірі 33 211,08 грн., який позивач і намагається стягнути.

Дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, правову норму, яка підлягає застосуванню у спірних відносинах сторін, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, виходячи із наступного, зокрема:

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Одночасно, частиною 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з актом звірки взаєморозрахунків між сторонами станом на 31.12.2014 заборгованість відповідача перед позивачем за Договором становить 33 211,08 грн., акт підписаний двома сторонами та скріплений печатками останніх без зауважень та заперечень.

З поданих доказів вбачається та відповідачем не спростовується той факт, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання за Договором, поставивши відповідачу товар на суму 33 211,08 грн., за який останній розрахунок не провів, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем у вказаному розмірі.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, судом вивчено та заслухано, проте, суд не приймає їх як такі, що спростовують наявність у відповідача обов'язку з оплати поставленого йому товару, оскільки відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, зважаючи на те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними доказами, а відповідачем не спростовано факту прострочення договірних зобов'язань з оплати товару на суму 33 211,08 грн., тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378 грн. покладаються на відповідача у справі - Міністерство оборони України, згідно вимог ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 19.08.2016, згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивні частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 610, 629, 655, 712 ЦК України, ст. 193 ГК України, ст. ст. 4-2, 4-3, 33, 34, ч.3 ст. 43, 44, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Державного підприємства "Овруцьке лісове господарство" до Міністерства оборони України задовольнити.

2. Стягнути з Міністерства оборони України, 03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 6, , на користь:

- Державного підприємства "Овруцьке лісове господарство", 11103, с. Дубовий Гай, Овруцького району Житомирської області, , основний борг у сумі 33 211, 08 грн. та судовий збір у розмірі 1 378 грн., видавши наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 25.08.2016

Суддя Ю.О.Підченко