ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2016 р.Справа № 922/2321/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Інте Т.В.

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом Комунальної установи по забезпеченню діяльності з утримання та обслуговування майна спільної власності територіальних громад Чугуївського району, м. Чугуїв
до Управління з питань праці та соцзахисту населення Чугуївської райдержадміністрації, м. Чугуїв
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Комунальна установа по забезпеченню діяльності з утримання та обслуговування майна спільної власності територіальних громад Чугуївського району, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача - Управління з питань праці та соцзахисту населення Чугуївської райдержадміністрації заборгованість за комунальні послуги в сумі 97124,31 грн. та судовий збір в сумі 1456,86 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем його грошових зобов'язань за договором № 7/21/01-14 (№9) від 21.01.14 р. на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Представник позивача судове засідання не з'явився, вимоги суду не виконав, про час та місце розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 31).

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги суду не виконав, письмовий відзив не надав, про час та місце розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 30).

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку ст. 75 ГПК України.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

25.12.2013 р. між Комунальною установою по забезпеченню діяльності з утримання та обслуговування майна спільної власності територіальних громад чугуївського району (позивач, орендодавець, балансоутримувач) та Управлінням праці та соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації (відповідач, орендар) було укладено договір оренди комунального майна № 91 (далі - "договір оренди", а.с.10), відповідно до умов якого, орендодавець передає, а орендар бере в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 324,3 м.кв., що розташовані на першому та частково на другому поверсі (№22, 31, 32) адмінбудинку за адресою: м. Чугуїв, вул. К.Лібкнехта, буд. 35 (далі - майно).

Відповідно до п. 4.5 договору оренди, відповідач зобов'язався здійснити укладання договорів на отримання комунальних послуг з дати підписання акта приймання-передачі майна.

На виконання вищезазначеної умови договору оренди, 21.01.2014 р. між Комунальною установою по забезпеченню діяльності з утримання та обслуговування майна спільної власності територіальних громад чугуївського району (позивач, балансоутримувач) та Управлінням праці та соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації (відповідач, орендар) було укладено договір на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 7/21/01-14 (далі - "договір на відшкодування витрат"), відповідно до умов якого, балансоутримувач забезпечує обслуговування та експлуатацію нерухомого майна - нежитлових приміщень, що розташовані на першому та частково на другому поверхах в адмінбудівлі загальною площею 324,3 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Чугуїв, вул. К. Лібкнехта, буд. 35. Орендар згідно затвердженого кошторису на поточний рік бере на себе оплату рахунків за використану електроенергію, водопостачання та водовідведення, теплопостачання в приміщеннях загальною площею 3243 кв.м. Орендовані приміщення використовується з метою розміщення Управління праці та соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації. орендар користується приміщенням відповідно до договору оренди від 25 грудня 2013 року № 91 (п.п. 1.1, 1.2 договору на відшкодування витрат).

Згідно з п. 2.2.3 договору на відшкодування витрат, орендар зобов'язаний не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним вносити плату на рахунок балансоутримувача за комунальні послуги згідно рахунків, наданих балансоутримувачем.

Позивач зазначає, що з 16.01 по 10.03 2015 року Чугуївської міжрайонную державною фінансовою інспекцією проводилась перевірка діяльності позивача, за період з 01.07.2011 по 31.12.2014 року, за результатами перевірки на адресу позивача надійшла вимога фінансової інспекції про усунення виявлених ревізією порушень законодавства з фінансових питань. Частина виявлених ревізією порушень стосується діяльності відповідача, оскільки останнім не було додержане виконання вимог п. 2.2.3 договору на відшкодування витрат щодо перерахування коштів за комунальні послуги згідно рахунків наданих позивачем, у зв'язку чим утворилась заборгованість зі сплати за теплопостачання. Станом на 01.01.2015 р., заборгованість, що утворилася за період з 01.07.2011 по 31.12.2014 року складає 97124,31 грн.

Вказані обставини стали причиною для звернення з даним позовом до господарського суду Харківської області.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України обумовлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з положеннями ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач зазначає, що відповідачем не було додержане виконання вимог п. 2.2.3 договору на відшкодування витрат щодо перерахування коштів за комунальні послуги згідно рахунків наданих позивачем, у зв'язку чим утворилась заборгованість за період з 01.07.2011 по 31.12.2014 року в сумі 97124,31 грн. Втім, суд не може погодитись з такими висновками позивача, виходячи з наступного.

Як вже було зазначено, згідно з п. 2.2.3 договору на відшкодування витрат, позивач (орендар) зобов'язаний не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним вносити плату на рахунок балансоутримувача за комунальні послуги згідно рахунків, наданих балансоутримувачем.

Отже, відповідно до вищезазначеної умови договору на відшкодування витрат, зобов'язання відповідача оплатити комунальні послуги виникає у останнього після отримання відповідних рахунків від позивача.

Господарський суд ухвалою від 26.07.2016 р. витребував у позивача докази виставлення рахунків на оплату комунальних послуг відповідачу та документи в підтвердження понесення витрат на оплату електроенергії, водопостачання та водовідведення (п. 1.1 спірного договору) за спірний період.

Проте, позивач жодних доказів виставлення (направлення) відповідачу рахунків на оплату комунальних послуг за період з 01.07.2011 по 31.12.2014 року на суму 97124,31 грн. не надав, відсутні вони і в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не доведено існування обов'язку відповідача відшкодувати комунальні послуги за період з 01.07.2011 по 31.12.2014 року на суму 97124,31 грн. за договором на відшкодування витрат.

Суд зауважує, що виявлені Чугуївською міжрайонною Державною фінансовою інспекцією порушення не можуть змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін та зобов'язання визначені договором.

Саме така правова позиція викладена Верховним судом України в постанові №5006/18/13/2012 від 22.01.2013 р.

За таких підстав, вимоги позивача є позбавленими фактичного та правового обґрунтування, такими, що не відповідають як матеріалам справи, так і нормам чинного законодавства, у зв'язку з ненаданням належних доказів в підтвердження обставин, викладених у позові, що порушує умови ст. 33 ГПК України, згідно якої, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень та подати відповідні докази.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В зв'язку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до чинного господарського процесуального законодавства, сплачені судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 01.09.2016 р.

Суддя ОСОБА_1