Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

Іменем України

від 16 серпня 2016 року у справі №927/647/16

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Оленич Т.Г., розглянуто у відкритому судовому засіданні справу №927/647/16

за позовом заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі позивача-1: Чернігівської обласної ради, проспект Миру, 43, м. Чернігів, 14005

позивача-2: Комунального підприємства «Діловий центр» Чернігівської обласної

ради, проспект Миру, 49а, м. Чернігів, 14005

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРАТ-2000»,

проспект Перемоги, 1, м. Чернігів, 14017

про стягнення 66884грн.52 коп.

у присутності представників сторін:

від позивача-1: не зявився

від позивача-2: ОСОБА_1 юрисконсульта, довіреність постійна №1 від 05.01.2016

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність б/н від 03.08.2016)

за участю прокурора прокуратури Чернігівської області ОСОБА_3

В судовому засіданні на підставі ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Заступником прокурора Чернігівської області подано позов в інтересах держави в особі позивачів: Чернігівської обласної ради та Комунального підприємства «Діловий центр» Чернігівської обласної ради про стягнення з відповідача 66884грн.52коп. заборгованості по сплаті орендної плати за договором оренди.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданого до неї розрахунку, до суми заборгованості, яку прокурор просить стягнути, включено 63796грн.72коп. боргу по сплаті орендної плати за період з березня 2016 року по травень 2016 року включно, 2132грн.61коп. пені, обчисленої за прострочення сплати орендної плати за період з 22.04.2016 по 23.06.2016, 576грн.62коп. 10% річних, нарахованих за період з 22.04.2016 по 04.07.2016, 378грн.57коп. інфляційних втрат, обчислених за квітень-травень 2016 року. При цьому, як зазначено у тексті позовної заяви, на користь Чернігівської обласної ради (позивача-1) позовні вимоги полягають у стягненні 11255грн.10коп. боргу по орендній платі та 5грн.62коп. інфляційних нарахувань, обчислених із застосуванням індексу інфляції за травень місяць на суму боргу по сплаті орендної плати за березень 2016 року. На користь позивача-2 позовні вимоги полягають у стягненні з відповідача 52541грн.62коп. боргу по орендній платі, 2132грн.61коп. пені, 576грн.62коп. 10% річних та 378грн.57коп. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, від 16.01.2012 №01/12 в частині сплати орендної плати за користування орендованим майном.

Позивачами позовні вимоги заступника прокурора Чернігівської області підтримані повністю.

Після порушення провадження у справі, позивачем-2 в судовому засіданні 16.08.2016р. подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач-2 зменшує позовні вимоги в частині стягнення боргу по сплаті орендної плати за березень і квітень 2016 року на 42785грн.54коп. Прокурор проти поданої заяви не заперечував.

Враховуючи, що в розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви, зазначено заборгованість по орендній платі перед КП «Діловий центр» Чернігівської обласної ради в таких сумах: за березень 2016 року 9756грн.08коп., за квітень 2016 року 21392грн.77коп. та за травень 2016 року 21392грн.77коп., тому вирішуючи питання щодо зменшення розміру позовних вимог з урахуванням загальної суми, на яку позивач-2 зменшує свої позовні вимоги, суд приходить до висновку, що фактично позовні вимоги зменшуються на: 9756грн.08коп. боргу за березень 2016 року, 21392грн.77коп. боргу за квітень 2016 року та 11636грн.69коп. боргу за травень 2016.

В силу ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог. Приймаючи до уваги, що такі дії позивача не суперечать чинному законодавству, не порушують права та інтереси третіх осіб, а тому судом приймається вказана заява до розгляду і спір вирішується з її урахуванням.

Отже, позовні вимоги на користь позивача-2 полягають у стягненні з відповідача 9756грн.08коп. боргу по сплаті орендної плати. В решті сума позовних вимог на користь позивача-2 залишилась без змін.

Таким чином, предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача-1 боргу по орендній платі в сумі 11255грн.10коп. та 5грн.62коп. інфляційних нарахувань, та стягнення на користь позивача-2 боргу по орендній платі в сумі 9756грн.08коп., 2132грн.61коп. пені, 576грн.62коп. 10% річних та 378грн.57коп. інфляційних втрат.

Відповідач у відзиві на позов зазначає, що заборгованість перед обласним бюджетом по сплаті орендної плати становить 5625грн.42коп., а перед позивачем-2 4942грн.81коп. Крім того відповідач стверджує, що при поданні даного позову позивачами не враховані платежі, здійснені відповідачем в період з 18.06.2016 по 12.07.2016, що потягло за собою неправильне нарахування пені, процентів річних та інфляційних втрат.

В судове засідання, яке відбулось 16.08.2016, зявились представники позивача-2, відповідача, та прийняв участь прокурор прокуратури Чернігівської області. Представник позивача-1 в судове засідання не зявився, незважаючи на належне повідомлення позивача-1 про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявним у справі повідомленням про вручення поштового відправлення. Враховуючи, що судом явка представника позивача-1 в судове засідання обовязковою не визнавалась, представники інших учасників судового процесу проти розгляду справи у відсутності представника позивача-1 не заперечували, а тому суд вважає за можливе продовжити розгляд справи за його відсутності за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши в ході розгляду справи по суті пояснення та доводи прокурора, представників сторін, зясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх доказами, суд ВСТАНОВИВ:

16 січня 2012 року між Комунальним підприємством «Діловий центр» Чернігівської обласної ради (позивач-2 у справі, орендодавець за умовами договору) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КАРАТ-2000» (відповідач у справі, орендар за умовами договору) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №01/12 (далі за текстом договір оренди), за умовами якого позивач-2 передає, а відповідач приймає в строкове платне користування частину нежитлового приміщення в будівлі, розташованій за адресою: проспект Миру, 20, у місті Чернігові та перебуває в господарському віданні КП «Діловий центр» Чернігівської обласної ради.

Відповідно до п.п.1.1.1. договору оренди приміщення знаходяться на першому поверсі у вищезазначеній будівлі (з літ.1-3 по літ.1-4, літ.1-11, літ. 1-13, з літ.1-49 по літ.1-53, літ.1-55, з літ.1-61 по літ.1-64, з літ.1-69 по літ.1-70), загальною площею 365,9кв.м., що мають окремий вхід.

Згідно із п.2.1. договору оренди орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна, який є невідємною частиною цього договору.

Відповідно до п.10.1. договору оренди цей договір діє з 16.01.2012 по 14.01.2019 включно.

Укладений між сторонами договір оренди 16 січня 2012 року посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №69.

Доказів розірвання або визнання недійсним договору оренди в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано.

Отже, суд приходить до висновку, що на момент вирішення спору договір оренди є чинним та, в силу ст.629 Цивільного кодексу України, обовязковим для виконання сторонами.

Оскільки обєктом оренди за договором оренди від 16.01.2012 є майно, що належить територіальним громадам сіл, селищ, міст Чернігівської області, тобто є комунальною власністю, тому правовідносини, що виникли між сторонами на підставі вказаного договору, регулюються перш за все нормами спеціального Закону України «Про оренду державного та комунального майна», а також нормами Цивільного та Господарського кодексів України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

В силу ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.795 Цивільного кодексу України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом) який підписується сторонами договору.

16 січня 2012 року сторонами договору оренди складено, підписано та скріплено печатками сторін акт №1 прийому-передачі в оренду нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, із змісту якого вбачається, що позивач-2 передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування частину нежитлового приміщення загальною площею 365,9кв.м., що знаходиться на першому поверсі (з літ.1-3 по літ.1-4, літ.1-11, літ. 1-13, з літ.1-49 по літ.1-53, літ.1-55, з літ.1-61 по літ.1-64, з літ.1-69 по літ.1-70) в будівлі, розташованій за адресою: проспект Миру, 20 у місті Чернігові.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач-2 належним чином виконав взяті на себе за договором зобовязання.

В свою чергу, відповідач за умовами п.5.1.4. договору оренди зобовязався своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату.

Відповідно до п.3.1. договору оренди орендна плата є платежем у грошовій формі, який орендар вносить орендодавцеві та до обласного бюджету незалежно від наслідків діяльності орендаря і сплачується за весь термін фактичного користування майном, що визначається на підставі акту приймання-передачі майна в оренду та акту приймання-передачі майна з орендного користування.

Згідно із пунктом 3.3. договору оренди розмір орендної плати визначається в порядку, передбаченому Методикою розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, затвердженої рішенням Чернігівської обласної ради від 25 березня 2011 року (3 сесія 6 скликання) з урахуванням змін, затверджених рішенням обласної ради від 30.09.2011 (5 сесія 6 скликання) та з урахуванням результатів проведеного попиту на право оренди майна (наказ по КП «Діловий центр» від 03.01.2012 №2-в).

В п.3.4. договору оренди встановлено, що розмір та порядок розрахунку орендної плати наведені у додатку №2 до цього договору, що є невідємною його частиною і становить за базовий місяць (листопад 2011 року) розрахунку 12521грн.73коп. (без ПДВ). Орендна плата за перший (січень 2012 року) місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за грудень 2011 року та січень 2012 року. ПДВ розраховується і сплачується у розмірах та порядку згідно з чинним законодавством.

В силу п. 3.5., п. 3.6. договору оренди розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Орендну плату орендар зобовязаний перераховувати щомісяця у 10-денний термін після офіційного повідомлення про індекс інфляції за минулий місяць згідно виставлених рахунків орендодавцем шляхом перерахування на поточні рахунки орендодавця та обласного бюджету згідно виставлених рахунків орендодавцем у співвідношення: 50% - до обласного бюджету, 50% - орендодавцю відповідно до Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальної громади сіл, селищ, міст Чернігівської області.

В п.3.10. договору оренди передбачено можливість зміни орендодавцем в односторонньому порядку розміру орендної плати у випадку зміни Методики її розрахунку та в інших випадках, передбачених законодавчими актами України та рішеннями обласної ради.

За змістом ч.2 ст.19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» методика розрахунку, пропорції розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем орендної плати для обєктів, що перебувають у комунальній власності, визначаються органами місцевого самоврядування.

Відповідно до рішення Чернігівської обласної ради від 28.05.2015 (25 (позачергова) сесія 6 скликання) «Про розподіл орендної плати для комунального підприємства «Діловий центр» Чернігівської обласної ради встановлено розподіл орендної плати з 01.07.2015 по 30.06.2016 включно у співвідношення: 75% орендних платежів комунальному підприємству, 25% - до обласного бюджету.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем-2 виписані рахунки:

- №УА-0000279 від 31.03.2016 на оплату орендної плати за березень 2016 року у сумі 27022грн.45коп., із яких 21392грн.77коп. (з урахуванням ПДВ) підлягали сплаті позивачу-2, а 5629грн.68коп. підлягали сплаті до обласного бюджету;

- №УА-0000448 від 30.04.2016 на оплату орендної плати за квітень 2016 року у сумі 27022грн.45коп., із яких 21392грн.77коп. (з урахуванням ПДВ) підлягали сплаті позивачу-2, а 5629грн.68коп. підлягали сплаті до обласного бюджету;

- №УА-0000542 від 31.05.2016 на оплату орендної плати за травень 2016 року у сумі 27022грн.45коп., із яких 21392грн.77коп. (з урахуванням ПДВ) підлягали сплаті позивачу-2, а 5629грн.68коп. підлягали сплаті до обласного бюджету.

Всього за березень, квітень, травень 2016 року відповідач був зобовязаний сплатити орендну плату до обласного бюджету на загальну суму 16889грн.04коп., та орендодавцю в сумі 64178грн.31коп.

На всіх вищезазначених рахунках міститься відмітка про їх отримання, проте не зазначено відомостей про посаду особи, якою вчинено підписи про отримання рахунків. Разом з тим, відповідачем факт отримання від позивача-2 вищевказаних рахунків не заперечувався.

Крім того, позивачем-2 надано відповідачу акти надання послуг №УА-0000279 від 31.03.2016, №УА-0000448 від 30.04.2016, №УА-0000542 від 31.05.2016, які підписані керівниками позивача-2 та відповідача і скріплені відбитками печаток цих юридичних осіб.

Як встановлено судом вище, відповідач зобовязався щомісячно сплачувати орендну плату у 10-денний термін після офіційного повідомлення про індекс інфляції за минулий місяць згідно виставлених рахунків, шляхом перерахування на поточні рахунки орендодавця та обласного бюджету.

Враховуючи, що індекси інфляції були повідомлені в газетах «Урядовий курєр»:

за березень 2016 року - в №68 від 09.04.2016;

за квітень 2016 року - в №87 від 11.05.2016;

за травень 2016 року в №109 від 10.06.2016,

а також приймаючи до уваги, що рахунки відповідачем були отримані від позивача-2:

за березень 2016 12.04.2016,

за квітень 2016 року 12.05.2016,

за травень 2016 09.06.2016,

тому суд приходить до висновку, що відповідач мав сплатити орендну плату у такі строки:

за березень 2016 року до 22.04.2016 включно;

за квітень 2016 року до 23.05.2016 включно, оскільки останній день строку

(22.05.2016) припадає на вихідний день,

за травень 2016 року до 20.06.2016 включно.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» внесення орендної плати своєчасно та в повному обсязі віднесено до основних обовязків орендаря.

Згідно із ст.19 вищеназваного Закону орендар зобовязаний за користування обєктом оренди вносити орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

В силу ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань.

В силу ст.530 Цивільного кодексу України у випадку встановлення у зобовязанні строку його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач належним чином свої зобовязання в частині своєчасної сплати орендної плати належним чином не виконував.

Матеріалами справи підтверджується, що на момент вирішення спору та прийняття рішення відповідачем до обласного бюджету сплачено 11263грн.62коп., із яких 5629грн.68коп. сплачено відповідачем після порушення провадження у справі, про що свідчать надані сторонами копії виписок з рахунків та копії квитанцій про здійснення касових операцій. За твердженням позивача-2 та прокурора, відповідачем до обласного бюджету не сплачено орендну плату за травень 2016 року.

Враховуючи, що останній платіж до обласного бюджету був здійснений відповідачем після порушення провадження у справі, а саме 08.08.2016, тому спір щодо стягнення до обласного бюджету 5629грн.68коп. між сторонами врегульований, предмет спору в цій частині відсутній, в звязку з чим на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі належить припинити.

Відповідач не надав суду доказів сплати орендної плати за травень 2016 року, а відтак, враховуючи наявні у справі копії платіжних документів, суд приходить до висновку, що заборгованість по сплаті орендної плати в частині, що підлягала зарахуванню до обласного бюджету, становить 5625грн.42коп.

Оскільки відповідачем не надано доказів сплати ним в повному обсязі орендної плати до обласного бюджету за травень місяць 2016 року, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача-1 щодо стягнення 5625грн.42коп. є правомірними та мають бути задоволені.

Як зазначено судом вище, в звязку із прийняттям судом заяви позивача-2 про зменшення розміру позовних вимог на 42785грн.54коп. в частині стягнення орендної плати на користь орендодавця, позовні вимоги полягають у стягненні з відповідача 9756грн.08коп. боргу по орендній платі за травень 2016 року.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем орендні платежі в частині, яка підлягала сплаті орендодавцю за договором (позивачу-2), сплачувались з порушенням встановленого договором строку.

Як вбачається із наданого позивачем-2 акту звірки взаємних розрахунків станом на 15.08.2016 між КП «Діловий центр» Чернігівської обласної ради та ТОВ «КАРАТ-2000», який підписаний уповноваженими представниками обох сторін, та скріплений їх печатками, заборгованість відповідача на день вирішення спору становить 4942грн.81коп., що визнається відповідачем у відзиві на позов.

Тобто, станом на дату подання позивачем-2 заяви про зменшення розміру позовних вимог, фактична заборгованість становила 4942грн.81коп, проти якої не заперечує відповідач, а відтак, суд приходить до висновку, що позивачем-2 безпідставно не враховані платежі відповідача на суму 4813грн.27коп., та заявлено про їх стягнення з урахуванням прийнятої судом заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що на момент вирішення спору по даній справі відповідачем не представлено суду належних та допустимих доказів сплати залишку заборгованості по оплаті орендних платежів за травень 2016 року орендодавцю, тому в цій частині позовні вимоги є обгрунтованими, в звязку з чим мають бути задоволені.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача-1 належить стягнути 5625грн.42коп. боргу по сплаті орендної плати за травень 2016 року, та 4942грн.81коп. боргу по сплаті орендної плати за травень 2016 року на користь позивача-2.

Заступник прокурора Чернігівської області у позовній заяві з посиланням на п.3.7. договору оренди просить стягнути з відповідача на користь позивача-2 пеню в сумі 2132грн.61коп., обчислену за період з 22.04.2016 по 23.06.2016.

Відповідно до п.3.7. договору оренди орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, включаючи день оплати.

При цьому, як вбачається із п.2.9. Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, затвердженої рішенням Чернігівської обласної ради від 25.03.2011, із змінами, внесеними рішеннями Чернігівської обласної ради від 30.09.2011 та від 18.09.2013, неустойка, передбачена в договорі оренди у разі несвоєчасної або неповної сплати орендної плати, перераховується орендодавцю.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України одним із видів неустойки є пеня, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, вимоги прокурора про стягнення пені на користь позивача-2 грунтуються на умовах договору оренди та положеннях Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області.

Відповідно до положень ст.ст.610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Порушення боржником взятих на себе зобовязань призводить до настання певних правових наслідків, які полягають у застосуванні встановлених законом та договором мір відповідальності, зокрема і у сплаті неустойки.

Перевірка правильності нарахування пені, наданого прокурором до позовної заяви, свідчить що при її обчисленні не враховані фактична сума заборгованості, яка існувала на початок періоду нарахування, не повністю враховані платежі, здійсненні відповідачем до звернення до суду з даним позовом.

Разом з тим, позивачем-2 в судовому засіданні, яке відбулось 16.08.2016, надано новий розрахунок пені, який складений за період з 24.05.2016 по 10.07.2016, і відповідно до якого сума пені становить 1708грн.46коп.

При цьому, як вбачається із розрахунку, пеня нарахована лише на загальну суму заборгованості по оплаті орендної плати за квітень 2016 року, на заборгованість по оплаті орендної плати за березень та травень місяці 2016 року пеня не нараховувалась. Приймаючи до уваги, що із матеріалів справи вбачається здійснення відповідачем платежів за квітень місяць лише починаючи з 11.07.2016, тому суд приходить до висновку, що розрахунок відповідає фактичним обставинам, складений з урахуванням розміру облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, та є арифметично вірним. З огляду на таке, судом не приймаються до уваги заперечення відповідача щодо неправильного обчислення пені.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт прострочки відповідачем сплати орендної плати, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача-2 пені за прострочення сплати орендної плати є правомірною.

Проте, оскільки ані прокурором, ані позивачем-2 при поданні нового розрахунку пені не заявлено про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення пені, який зазначений у позовній заяві, тому позовні вимоги в частині стягнення пені задовольняються частково, і з відповідача належить стягнути 1708грн.46коп. пені, нарахованої за період з 24.05.2016 по 10.07.2016.

Також підлягають частковому задоволенню позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та процентів річних, з огляду на таке.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, має на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В позовній заяві прокурором викладені позовні вимоги про стягнення 372грн.95коп. інфляційних нарахувань на користь позивача-2 та про стягнення 5грн.62коп. інфляційних нарахувань на користь позивача-1.

Відповідальність відповідача у вигляді сплати індексу інфляції та процентів річних, які встановлені в розмірі 10%, у разі несвоєчасного виконання зобовязання по сплаті орендної плати передбачена пунктом 9.5. договору оренди. Із змісту даного пункту не вбачається обовязку відповідача сплачувати індекс інфляції до обласного бюджету, а тому вимоги про стягнення 5грн.62коп. інфляційних нарахувань на користь позивача-1 є безпідставними і необгрунтованими та не можуть бути задоволені.

Перевірка правильності обчислення інфляційних втрат, наведених позивачем-2 у розрахунку, доданому до позовної заяви, свідчить про неправомірне неврахування здійснених відповідачем платежів. Проте, позивачем-2 надано до матеріалів справи новий розрахунок інфляційних нарахувань, які обчислені на суму заборгованості по орендній платі лише за квітень місяць 2016 року із застосуванням індексу інфляції за травень, відповідно до якого сума інфляційних нарахувань на заборгованість, що підлягала сплаті орендодавцю, становить 27грн.02коп. Вказаний розрахунок вчинений у відповідності до обставин справи та є арифметично вірним.

Оскільки матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем виконання своїх зобовязань, тому вимоги про стягнення інфляційних нарахувань на користь позивача-2 є правомірними.

Разом з тим, приймаючи до уваги, що ані прокурором, ані позивачем-2 не заявлено про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат, тому позовні вимоги в цій частині належить задовольнити частково в сумі 27грн.02коп.

Також, в позовній заяві викладені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача-2 процентів річних в сумі 576грн.62коп., які обчислені із застосуванням передбаченого в договорі розміру - 10% річних за період з 22.04.2016 по 04.07.2016.

Матеріали справи свідчать, що при обчисленні процентів річних, розрахунок яких доданий до позовної заяви, позивачем-2 допущені аналогічні помилки, як і при обчисленні суми пені та інфляційних нарахувань.

Згідно із наданим 16.08.2016 позивачем-2 новим розрахунком процентів річних, проценти нараховувались на суми заборгованості по орендній платі за квітень та травень місяці 2016 року. Вказаний розрахунок здійснений з урахуванням сум фактичної заборгованості та є арифметично вірним.

Враховуючи, що відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобовязання в частині сплати орендної плати, тому вимоги про стягнення 10 процентів річних є правомірними.

Також, оскільки прокурором та позивачем-2 не заявлено про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення процентів річних, судом ці вимоги задовольняються частково в сумі 354грн.39коп. за період з 24.05.2016 по 10.07.2016.

При цьому, судом не приймаються до уваги заперечення відповідача щодо неправильного нарахування позивачем-2 процентів річних та інфляційних, оскільки такі заперечення не грунтуються на фактичних обставинах.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково і з відповідача на користь позивача-1 має бути стягнуто 5625грн.42коп. боргу по орендній платі, на користь позивача-2 належить стягнути 4942грн.81коп. боргу по орендній платі, 1708грн.46коп. пені, 21грн.39коп. інфляційних нарахувань, 354грн.39коп. процентів річних.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються судом на відповідача пропорційно задоволеним вимогам з урахуванням суми боргу, щодо якої провадження у справі припинено.

Керуючись Законом України «Про оренду державного та комунального майна», ст. 193, 283 Господарського кодексу України, ст.530, 549, 610, 611, 625, 629, 795 Цивільного кодексу України, ст. 22, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРАТ-2000», м.Чернігів, пр.Перемоги, 1 (ідентифікаційний код 30731858) на користь Чернігівської обласної ради, м.Чернігів, пр.Миру, 43 (ідентифікаційний код 38054398, рах. 0002 в ГУДКСУ в Чернігівській області, МФО 853592) 5625грн.42коп. боргу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРАТ-2000», м.Чернігів, пр.Перемоги, 1 (ідентифікаційний код 30731858) на користь Комунального підприємства «Діловий Центр» Чернігівської обласної ради, м.Чернігів, пр.Миру, 49-а (ідентифікаційний код 33469496) 4942грн.81коп. боргу, 1708грн.46коп. пені, 21грн.39коп. інфляційних нарахувань, 354грн.39коп. процентів річних.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Провадження у справі в частині стягнення 5629грн.68коп. боргу на користь Чернігівської обласної ради припинити.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРАТ-2000», м.Чернігів, пр.Перемоги, 1 (ідентифікаційний код 30731858) на користь Прокуратури Чернігівської області, м.Чернігів, вул.Князя Чорного, 9 (ідентифікаційний код 02910114) 974грн.07коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 22 серпня 2016 року.

Суддя Т.Г. Оленич