КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2016 р. Справа№ 910/2948/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Мартюк А.І.

при секретарі Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача Шандалєсов В.В. - дов. б/н від 01.08.2016 року

від відповідача Андрієвська О.В - дов. 497 від 01.07.2016 року

від третьої особи 1 не з'явились

від третьої особи 2 не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гєлліос ЛТД»

на рішення господарського суду міста Києва

від 26.04.2016 року (суддя Головатюк Л.Д.)

у справі № 910/2948/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гєлліос ЛТД»

(далі - ТОВ «Гєлліос ЛТД»)

до Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія

«Київводоканал») (далі - ПАТ «АК « Київводоканал»)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1 Київська міська державна адміністрація

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 2 Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація

про припинення надання послуг

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.04.2016 року у справі № 910/2948/16 в задоволенні позову ТОВ «Гєлліос ЛТД» про зобов'язання ПАТ «АК «Київводоканал» припинити надання послуг з постачання питної води та приймання стічних вод у систему каналізації Києва через приєднані мережі Пансіонату «Джерело» за адресою: м. Київ, вул. Курортна, 4, власником якого є ТОВ «Гєлліос ЛТД» - відмовлено повністю.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що висновки суду, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи, рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до несправедливого вирішення справи та порушило права та законні інтереси позивача. На думку апелянта, при ухваленні рішення судом першої інстанції не враховано вимог ст. 180 ГК України, ст. 627 ЦК України та не застосовано приписів ст. ст. 19 та 21 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», не взято до уваги факту сплати позивачем заборгованості відповідачу за надані послуги в повному обсязі. Постановляючи оспорюване судове рішення суд ущемив права позивача як єдиного власника пансіонату «Джерело» та виходив лише з інтересів невідомих осіб, які незаконно перебувають на території пансіонату тощо.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями, справу № 910/2948/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Дикунської С.Я., суддів: Алданової С.О., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2016 року апеляційну скаргу прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 21.06.2016 року.

В зв'язку з перебуванням судді Мартюк А.І. у відпустці, системою автоматичного розподілу, на підставі розпорядження № 09-52/2452/16 від 21.06.2016 року, проведено заміну згаданого судді й згідно протоколу автоматичної зміни складу суду визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2016 року апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі суду.

21.06.2016 року через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду представник Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації подав письмове пояснення по справі, в якому просив прийняти законне і обґрунтоване рішення та справу розглянути без участі їх представника, а відповідач подав відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2016 року розгляд справи № 910/2948/16 відкладено на 12.07.2016 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.07.2016 року розгляд справи № 910/2948/16 відкладено на 30.08.2016 року.

19.07.2016 року через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надійшли пояснення по справі представника третьої особи 1 та заява про розгляд справи за відсутності представника виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

01.08.2016 року через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надійшли пояснення по справі представника третьої особи 1.

04.08.2016 року через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надійшла заява представника третьої особи 1 про розгляд справи за відсутності представника виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

В зв'язку з перебуванням судді Коршун Н.М. на лікарняному, системою автоматичного розподілу на підставі розпорядження № 09-52/4221/16 від 21.06.2016 року проведено заміну згаданого судді й згідно протоколу автоматичної зміни складу суду визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.08.2016 року апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі суду.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження (ч. 1 ст. 102 ГПК України).

У разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже спочатку починається й визначений ст. 102 ГПК строк розгляду апеляційної скарги (п. 9-2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011 р. «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України»).

В судове засідання з'явились представники позивача та відповідача. Представники третіх осіб 1, 2 в судове засідання не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, на адресу суду надіслали клопотання з проханням слухати справу у відсутність їх представників. Присутні в судовому засіданні представники позивача та відповідача вважали за можливе розглянути справу за відсутності представників третіх осіб 1, 2.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Оскільки неявка представників третіх осіб 1, 2 не перешкоджає вирішенню спору по суті, з огляду на вимоги ч. 1 ст. 102 ГПК України апеляційний господарський суд вважав за необхідне справу розглянути за їх відсутності за наявними у справі матеріалами.

На підставі ст. 101 ГПК України в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги,які не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Представник позивача (апелянта) доводи скарги підтримав, просив її задовольнити, оскаржене рішення скасувати за наведених в скарзі підстав та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача доводи скарги заперечив, просив не брати їх до уваги, а відтак рішення місцевого суду як законне та обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, ТОВ «Гєлліос ЛТД» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ «АК «Київводоканал» про припинення надання послуг з постачання питної води та приймання стічних вод у систему каналізації міста Києва за тимчасовим договором №10770/5-10 від 24.09.2012 року. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач на даний час не є споживачем послуг з водопостачання, строк дії Тимчасового договору № 10770/5-10 від 24.09.2012 року закінчився 02.07.2015 року, а позивач заперечує проти укладення нового договору про надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі Пансіонату «Джерело» тощо.

Оцінивши встановлені фактичні обставини та наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому прийняв рішення про відмову в задоволенні позову.

Так, відмовляючи в позові, місцевий суд встановив, що дії відповідача по наданню послуг позивачу з водопостачання та водовідведення не порушують права останнього, оскільки спрямовані на забезпечення природних потреб людей, які проживають в Пансіонаті «Джерело», а обраний позивачем спосіб захисту права, яке він вважав порушеним, не призведе до відновлення цього права у разі задоволення позову, оскільки таке право власне не є порушеним. Крім цього, позивачем, в порушення приписів ст. 33 ГПК України не надано жодних доказів на підтвердження того, що таке порушення його права чи охоронюваного законом інтересу відбулось тощо.

Апеляційний господарський суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, 24.09.2012 року між ТОВ «Гєлліос ЛТД» та ПАТ «АК «Київводоканал» було укладено Тимчасовий договір № 10770/5-10 на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі Пансіонату «Джерело» за адресою: м. Київ, вул. Курортна, 4, власником якого є ТОВ «Гєлліос ЛТД» (далі - Договір).

За твердженнями позивача, наприкінці червня 2014 року відбулося збройне захоплення території та об'єктів Пансіонату «Джерело» особами, що не мають до них жодного юридичного чи іншого відношення. Зазначені особи заблокували діяльність позивача та станом на сьогоднішній день використовуючи шахрайські схеми створюють умови задля власного збагачення. Крім цього, особи, що захопили територію пансіонату здійснили заселення його приміщень невідомими особами. В свою чергу представники позивача, як єдиного власника Пансіонату «Джерело», не мають можливості потрапити на свою територію, здійснити обстеження систем водопостачання на предмет їх справності та небезпечності. Внаслідок чого, позивачем було подано чисельні звернення до правоохоронних органів, порушені кримінальні провадження станом на сьогоднішній день перебувають на стадії розслідування.

На думку позивача, він не може відповідати перед відповідачем за безпеку користування каналізаційних мереж та мереж водопостачання, оскільки фактично позбавлений можливості здійснювати власні зобов'язання перед відповідачем в повному обсязі, в зв'язку з цим неодноразово письмово звертався до відповідача з пропозицією підписати угоду про дострокове розірвання Договору, однак відповідач не підтримував такої пропозиції.

Як стверджував позивач, строк дії Договору закінчився 02.07.2015 року і ТОВ «Гєлліос ЛТД» відмовилось від пролонгації його дії, оскільки позбавлений можливості та фактично не користується послугами відповідача.

Проте, не зважаючи на відсутність будь-якої правової підстави, відповідач продовжує надавати позивачу послуги з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі до Пансіонату «Джерело», хоча позивач надсилав відповідачу письмове повідомлення про відмову від укладення нового договору про надання послуг.

Відтак, позивач просив суд зобов'язати відповідача припинити надання послуг з постачання питної води та приймання стічних вод у систему каналізації міста Києва через приєднані мережі Пансіонату «Джерело» за раніше зазначеною адресою.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередньо мету, якої прагне досягнути суб'єкт захисту (позивач) вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновкамим місцевого суду в тій частині, що дії відповідача по наданню послуг позивачу з водопостачання та водовідведення не порушують прав останнього, оскільки спрямовані на забезпечення природних потреб людей, які проживають в пансіонаті «Джерело». Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту права, яке він вважає порушеним, не призведе до відновлення цього права у разі задоволення позову.

Крім цього, згідно п. 1 рішення Київської міської ради № 149/149 від 18.09.2014 року «Про заборону припинення електро-, тепло-, водо- та газопостачання навчальним закладам та установам освіти, закладам охорони здоров»я, соціальної сфери комунальної форми власності та мешканцям житлових будинків (споживачам) міста Києва» підприємствам, установам та організаціям, які здійснюють постачання електричної, теплової енергії, води та природного газу (постачальникам) навчальним закладам та установам освіти, закладам охорони здоров'я, соціальної сфери комунальної форми власності та мешканцям житлових будинків (споживачам) міста Києва заборонено припинення електро-, тепло-, водо- та газопостачання у разі виникнення заборгованості за спожиті комунальні послуги та енергоносії.

Як встановлено матеріалами справи, зокрема, з пояснень та додатків до нього, які подані представником виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 01.08.2016 року, двічі слухалось питання щодо розміщення та життєзабезпечення мешканців Автономної Республіки Крим та Східних регіонів України, які тимчасово проживають у пансіонаті «Джерело», що підтверджується протоколами № 8 від 30.01.2015 року та № 56 від 11.09.2015 року постійної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Виконавчого органу Київської міської ради.

Згадане дає підстави вважати, що на території пансіонату «Джерело» дійсно перебувають особи, які переміщені з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, тому твердження позивача про те, що на території закладу, який перебуває в його власності знаходяться невідомі особи й подальше надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі створить реальну небезпеку життю та здоров'ю третіх осіб, є надуманими тощо.

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, ст. 1 ГПК право на судовий захист й звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Наведеної правової позиції дотримується також Вищий господарський суд України та Верховний суд України при здійсненні перегляду судових рішень господарських судів у справах, пов'язаних з недоведеністю порушення прав позивача ( постанова ВГСУ від 19.10.2011 року у справі № 5023/2328/11, постанова ВГСУ від 23.03.2011 року та постанова ВСУ від 12.09.2011 у справі №33/341).

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте апелянтом не доведено тих обставин, на які він посилався в апеляційній скарзі, не спростовано ним й наявних в матеріалах справи доказів.

З огляду на наведене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено, що позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження факту порушення його прав чи охоронюваних законом інтересів, а передчасне уявлення позивача про наявність підстав для захисту його права за відсутності порушення такого права чи інтересу позивача, не є підставою для захисту права в судовому порядку.

За таких обставин, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення місцевого суду є законним, обґрунтованим обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гєлліос ЛТД» залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 26.04.2016 року у справі № 910/2948/16 - без змін.

Матеріали справи № 910/2948/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді С.О. Алданова

А.І. Мартюк