ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" серпня 2016 р. Справа № 5023/9139/11

вх. № 9139/11

Суддя господарського суду Савченко А.А.

при секретарі судового засідання Романченко Н.С.

за участю:

ліквідатора - Погоріла О.І., свідоцтво №227 від 20.02.2013р.

представника ТОВ "ФК "Приватні Інвестиції" - Личкань О.О., дов. №202 від 09.09.2015р.

Розглянувши матеріали

по справі за заявою ТОВ "Еллакс", м. Харків

до ТОВ "Еллакс", м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Харківської області від „11" квітня 2012 р. по справі № 5023/9139/11 Товариство з обмеженою відповідальністю "Еллакс", ідентифікаційний код 22701341, визнано банкрутом, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Безпалого С.О., якого зобов'язано в строк до "11" жовтня 2012 року виконати ліквідаційну процедуру та надати суду ліквідаційний звіт, ліквідаційний баланс та інші докази, що свідчать про виконання ліквідаційної процедури.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.12.2012 р. припинено обов'язки ліквідатора ТОВ "Еллакс" арбітражного керуючого Безпалого С.О., призначено ліквідатором ТОВ "Еллакс" арбітражного керуючого Погорілу Олену Іванівну, яку зобов'язано продовжити здійснювати ліквідаційну процедуру відповідно до постанови господарського суду Харківської області від 11.04.2012 р.

Розгляд справи неодноразово відкладався, в тому числі за клопотанням ліквідатора, з підстав необхідності витребування додаткових доказів по справі та завершення ліквідаційної процедури.

06 червня 2016 року до суду надійшла скарга ТОВ "ФК "Приватні Інвестиції" на дії (бездіяльність) ліквідатора (вх. №18729), в якій заявник просить суд:

- визнати бездіяльність ліквідатора ТОВ "Еллакс" - Погорілої Олени Іванівни щодо неперерахування отриманих від реалізації заставного майна коштів в сумі 370545,00 грн. ТОВ "ФК "Приватні Інвестиції" неправомірною у справі про банкрутство № 5023/9139/11.

- витребувати у ліквідатора ТОВ "Еллакс" завірену банківською установою виписку про рух коштів по ліквідаційному рахунку боржника за період з 26.02.2015 року по 01.06.2016 року.

- зобов'язати ліквідатора ТОВ "Еллакс" - Погорілу Олену Іванівну перерахувати кошти в сумі 370 545,00 грн. заставному кредитору ТОВ "ФК "Приватні Інвестиції" за наступними реквізитами: одержувач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції", 1, п/р 883 у ПАТ "КРЕДОБАНК", МФО 325365.

Скарга обгрунтована тим, що ліквідатором в ході ліквідаційної процедури на аукціоні було реалізоване заставне майно ТОВ "ФК "Приватні Інвестиції" за ціною 370545,00 грн. без ПДВ, але протягом 2015р. ліквідатором не здійснено перерахунок цих коштів в погашення кредиторських вимог ТОВ "ФК "Приватні Інвестиції", чим порушено права заставного кредитора на задоволення своїх кредиторських вимог у справі про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.06.2016р. прийнято та призначено скаргу ТОВ "ФК "Приватні Інвестиції" на дії (бездіяльність) ліквідатора (вх. №18729) до розгляду в судовому засіданні на "23" червня 2016 р. о(об) 10:45, зобов'язано заявника надати до суду докази направлення скарги ліквідатору, зобов'язано ліквідатора надати до суду відзив на скаргу, з наданням необхідних документів в його обгрунтування.

Розгляд скарги неодноразово відкладався з підстав необхідності витребування додаткових доказів по справі.

06.07.2016р. ліквідатором було подано до суду відзив на скаргу, в якому зазначається про те, що з отриманих коштів від реалізації майна, що є предметом забезпечення ТОВ "ФК "Приватні Інвестиції" в сумі 370545, 00 грн., віднесено на витрати ліквідатора 279955,00 грн., а решту в сумі 90590,00 грн. перераховано на поточний рахунок ТОВ "ФК "Приватні Інвестиції".

04.08.2016р. ТОВ "ФК "Приватні Інвестиції" до суду подано додаткові пояснення по скарзі, в яких зазначається, що ліквідатором лише після звернення до суду зі скаргою було частково перераховано кошти в розмірі 90590,00 грн. Але витрати з ТОВ "ФК "Приватні Інвестиції" ліквідатором не було погоджено і вказані витрати не були затверджені ухвалою суду, як того вимагає Закон про банкрутство. Проте у будь-якому випадку кошти, отримані від продажу заставного майна боржника, одразу підлягають перерахуванню в повному обсязі заставодержателю, що підтверджено правовими висновками Верховного суду по справі № 3-20гс15. Отже висновки ліквідатора про компенсування витрат в сумі 279955,00 грн. за рахунок коштів від реалізації заставного майна банкрута є помилковими та не грунтуються на приписах Закону про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.08.2016р. відкладено розгляд скарги ТОВ "ФК "Приватні Інвестиції" на дії (бездіяльність) ліквідатора (вх. №18729) на "23" серпня 2016 р. о(об) 11:00, зобов'язано ліквідатора надати до суду обгрунтований розрахунок витрат, понесених в ліквідаційній процедурі, в тому числі стосовно заставного майна скаржника, докази на підтвердження правомірності вчинення дій, пов'язаних з перерахуванням коштів у розмірі 90590,00грн.

Представник ТОВ "ФК "Приватні інвестиції" в судовому засіданні підтримав скаргу в повному обсязі, просив суд її задовольнити.

Ліквідатор в судовому засіданні заперечувала проти скарги в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві, зокрема, зазначила, що кошти, отримані в ліквідаційній процедурі від реалізованого майна розподілено, вимоги заставних кредиторів задоволено частково. Також зазначила, що частина цих коштів була витрачена на охорону майна, витрати ліквідатора та послуги біржі.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення учасників судового процесу, вважає скаргу на дії ліквідатора підлягаючою задоволенню з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство регулюється ГПК у випадках, коли його норми безпосередньо визначають правила даного провадження (статті 2, 41, 12 та 15) або мають універсальний характер для будь-якої стадії судового процесу, або процесуальної дії (статті, вміщені в розділах I, V, VI, VII, XII, XIII), з урахуванням встановлених Законом особливостей.

Згідно зі ст.4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Враховуючи прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.12.2011 р. N 4212-VI та роз'яснення, надані в Інформаційному листі Вищого господарського суду України від 28.03.2013 №01-06/606/2013 ( зі змінами та доповненнями) в даному випадку, що стосується розгляду скарги на дії ліквідатора, застосуванню підлягають норми Закону про банкрутство, що діяли до 19.01.2013р. Проте, порядок продажу майна в провадженні у справі про банкрутство (оцінка майна, яке підлягає продажу; його реалізація, відшкодування витрат ліквідатора у справі про банкрутство тощо) повинні оцінюватися з врахуванням приписів Закону про банкрутство в редакції, що діє з 19.01.2013р.

Згідно ч.4 ст.24 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19.01.2013р. (далі - Закон про банкрутство) у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на дії учасників ліквідаційної процедури.

У відповідності до ст. 1 цього Закону керуючий санацією, розпорядник майна, ліквідатор боржника є учасником провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч.4 ст. 25 Закону про банкрутство дії ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть бути оскаржені до господарського суду власником майна (органом, уповноваженим управляти майном) банкрута; особою, яка відповідає за зобов'язаннями банкрута; кожним кредитором окремо або комітетом кредиторів; особою, яка, посилаючись на свої права власника або іншу підставу, передбачену законом чи договором, оспорює правомірність віднесення майнових активів або коштів до ліквідаційної маси.

Частинами 5 та 6 ст. 3-1 Закону про банкрутство визначено, що при реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий зобов'язаний здійснювати заходи щодо захисту майна боржника, діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів.

Матеріалами справи встановлено, що в ході ліквідаційної процедури ліквідатором виявлено та включено до складу ліквідаційної маси майно банкрута, в тому числі нежитлові будівлі літ. Б-1, площею 303,8 кв.м., літ. В-1, площею 511,8 кв.м., літ. Г-1, площею 555,9 кв.м., літ. Ж-1, площею 29,5 кв.м., ,літ. Е-1, площею 18,9 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Ці приміщення перебували в заставі ТОВ "ФК "Приватні інвестиції" на підставі договору іпотеки від 07.02.2008р. Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» є заставним кредитором у справі про банкрутство ТОВ "Еллакс".

Ухвалою суду від 16 грудня 2014р. було надано згоду на продаж вищевказаного майна, що є предметом забезпечення.

Аукціон з продажу спірного майна відбувся 26.02.2015р. і за результатами його проведення спірне майно було реалізоване за ціною 370545, 00 грн., що підтверджено протоколом № 1 проведення відкритих торгів у формі аукціону ( т.8, а.с.138). 06.03.2015р. з переможцем аукціону ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу цього нерухомого майна, який було посвідчено приватним нотаріусом Свергуновою В.А. та зареєстровано в реєстрі за № 491.

Як свідчать матеріали справи покупцем грошові кошти за отримане на аукціоні майно перераховано в повному обсязі. Ліквідатором надано розрахунок витрат, пов*язаних з утриманням заставного майна, за змістом якого витрати, пов*язані з провадженням у справі про банкрутство стосовно заставного майна ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» становлять 279956,66 грн. Решту грошових коштів в сумі 90590,00 грн. перераховано ліквідатором ТОВ «ФК «Приватні інвестиції».

Частиною 2 ст.26 Закону про банкрутство встановлено, що майно банкрута, яке є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси банкрута, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Відповідно до частини 12 статті 3-1 Закону про банкрутство, оплата послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у зв'язку з виконанням ним своїх обов'язків здійснюються в порядку, встановленому цим Законом, за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, або за рахунок коштів кредиторів чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника.

Відповідно до частини 16 статті 3-1 Закону про банкрутство, звіт про оплату послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого затверджується рішенням комітету кредиторів та ухвалою господарського суду. Ухвала може бути оскаржена у встановленому порядку.

Отже, Законом про банкрутство встановлено спеціальні джерела оплати послуг арбітражного керуючого за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень та відшкодування його витрат, понесених під час виконання обов'язків у справі про банкрутство, а саме за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, або за рахунок коштів кредиторів чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника. Визначення розміру та порядку оплати послуг арбітражного керуючого та відшкодування його витрат у справі про банкрутство здійснюється комітетом кредиторів та затверджується господарським судом.

Таким чином у відповідності до вимог вищевказаного закону, відшкодуванню понесених ліквідатором витрат має передувати рішення комітету кредиторів, на якому має бути обговорено та затверджено його звіт про відшкодування витрат у ліквідаційній процедурі, та відповідне рішення суду у справі про банкрутство, яким встановлена їх правомірність.

Частинами 4, 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом " в редакції від 22.12.2011р. ( далі Закон про банкрутство 2), норми якого підлягають застосуванню при вирішенні питання розподілу витрат в ліквідаційній процедурі в разі продажу заставного майна з урахуванням процедури, передбаченої цим законом, встановлено, що витрати арбітражного керуючого, пов'язані з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Законом. Сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв'язку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство здійснюються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника.

Частиною 7 ст. 115 Закону про банкрутство передбачено, що звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат доводиться кредиторам до відома та повинен бути схвалений або погоджений комітетом кредиторів. Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації подається арбітражним керуючим до господарського суду за п'ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

Але матеріали справи свідчать про те, що ліквідатором, в порушення вимог Закону про банкрутство та Закону про банкрутство 2 звіт про відшкодування витрат, в тому числі в сумі 279956,66 грн., не було доведено до відома кредиторів банкрута та не було схвалено або погоджено на засіданні комітету кредиторів. Крім того, відповідний звіт ліквідатором не було подано на розгляд до суду у встановленому законом порядку. Отже, на теперішній відсутнє відповідне судове рішення у справі про банкрутство, яким би була встановлена правомірність витрат в сумі 279956,66 грн., пов*язаних з провадженням у справі про банкрутство стосовно заставного майна ТОВ «ФК «Приватні інвестиції».

Суд вважає необхідним звернути увагу на те, що ліквідатором в якості доказів обговорення відповідного питання на комітеті кредиторів подано до суду протоколи засідання комітету кредиторів від 25.04.2016р. та від 17.06.2016р. За змістом протоколу від 25.04.2016р. ліквідатору було запропоновано більш деталізовано викласти розрахунок розподілу коштів, отриманих від реалізації майна боржника та надати його на наступне засідання комітету кредиторів для прийняття рішення з цього питання. Як свідчить протокол засідання комітету кредиторів від 17.06.2016р. вищевказане питання не обговорювалося на його засіданні, ліквідатором було надано лише фінансовий звіт та ліквідаційний баланс для узгодження.

За змістом цих протоколів жодного рішення з поставлених питань на засіданні не було прийнято, оскільки в графі «голосували» відсутня будь-яка кількість голосів, відданих при голосуванні або «за» або «проти». Згідно з частиною 1 статті 33 та частиною 2 статті 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З огляду на викладене суд вважає відповідні протоколи неналежними доказами у справі про банкрутство.

Крім того, суд вважає необхідним звернути увагу на те, що витрати ліквідатора становлять 279956,66 грн., тобто є значними та становлять більше трьох четвертих від коштів, отриманих від реалізації заставного майна боржника (370545,00 грн.). При цьому тільки лише на охорону майна боржника ліквідатором було витрачено 181000,32 грн., але їх обгрунтованість та доцільність не була доведена належними доказами ані комітету кредиторів, ані суду у порядку, встановленому законом про банкрутство 2. До того ж розмір цих витрат та доцільність їх понесення в ході ліквідаційної процедури з заставним кредитором не було погоджено.

Вказані дії ліквідатора призводять до затягування ліквідаційної процедури, строк якої сплинув 11.04.2013р., та свідчить про неналежне виконання ліквідатором своїх обов'язків.

Відповідно до ч.3 ст.98 Закону про банкрутство 2 під час реалізації своїх прав та обов*язків арбітражний керуючий зобов*язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов*язки надано ( покладено), обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення ( вчинення дії) , на підставі, в межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що зі сторони ліквідатора спостерігається несумлінне виконання обов'язку, покладеного на нього нормами вищевказаних статей Закону про банкрутство та Закону про банкрутство 2, що є підставою для задоволення скарги на його дії.

Крім того, суд вважає необхідним звернути увагу на те, що відповідно до ст.42 Закону про банкрутство 2 майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує.

Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Згідно до ч.9 ст.45 Закону про банкрутство 2 погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Отже, кошти від продажу майна банкрута, що знаходиться у заставі кредитора, можуть використовуватись виключно для першочергового задоволення вимог саме заставодержателя. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 25.03.2015р. по справі № 32/17-352-2011 та є обов*язковою для суду.

Але суд вважає необхідним звернути увагу на те, що вищевказані обставини у подальшому не звільняють заставного кредитора від обов*язку оплати грошової винагороди та витрат на проведення ліквідаційної процедури за наявності відповідного судового рішення у справі про банкрутство, яким буде визначено джерела та порядок оплати таких витрат.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає скаргу обґрунтованою та підлягаючою задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3-1, 22-32 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.4,5, 42,45,98,115 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакціх від 22.11.2011р.,ст.ст. 77, 86, ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ТОВ "ФК "Приватні Інвестиції" на дії (бездіяльність) ліквідатора (вх. №18729) задовольнити.

Визнати бездіяльність ліквідатора ТОВ "Еллакс" - Погорілої Олени Іванівни щодо неперерахування отриманих від реалізації заставного майна коштів в сумі 370545,00 грн. ТОВ "ФК "Приватні Інвестиції" неправомірною у справі про банкрутство № 5023/9139/11.

Зобов'язати ліквідатора ТОВ "Еллакс" - Погорілу Олену Іванівну перерахувати кошти в сумі 370 545,00 грн. заставному кредитору ТОВ "ФК "Приватні Інвестиції" за наступними реквізитами: одержувач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції", 1, п/р 883 у ПАТ "КРЕДОБАНК", МФО 325365.

Ухвалу направити кредиторам, ліквідатору, банкруту, прокуратурі Київського району м. Харкова.

Суддя Савченко А.А.

Повне рішення підписане 26.08.2016р.