ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2016 р.Справа № 916/4952/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Діброви Г.І.

суддів Лисенко В.А., Головея В.М.

при секретарі судового засідання Саломатовій К.А.

за участю представників сторін:

від ОСОБА_1 акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ ОСОБА_2 за довіреністю від 18.04.2014 року №24-93;

від ОСОБА_1 акціонерного товариства „Одесагаз, м. Одеса не зявився;

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ

на рішення господарського суду Одеської області від 05.04.2016 року

по справі № 916/4952/15

за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ

до ОСОБА_1 акціонерного товариства „Одесагаз, м. Одеса

про стягнення 3 622 201 грн. 30 коп.

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства „Одесагаз, м. Одеса

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ

про визнання правовідносин між ОСОБА_1 акціонерним товариством „Одесагаз та ОСОБА_1 акціонерним товариством „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України з купівлі-продажу газу для виробництва теплової енергії для потреб бюджетних установ та організацій за договором № 13-307 ТКЕ(Б) припиненими з 19.11.2015 року

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 акціонерного товариства „Одесагаз, м. Одеса, в якій просило суд стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства „Одесагаз, м. Одеса суму основного боргу у розмірі 762 539 грн. 09 коп., пеню в розмірі 935 418 грн. 78 коп., суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення 1 685 909 грн. 51 коп., суму 3 % річних у розмірі 238 333 грн. 92 коп., а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

Публічне акціонерне товариство „Одесагаз, м. Одеса звернулось до господарського суду Одеської області із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ, в якій просило суд визнати правовідносини між ОСОБА_1 акціонерним товариством „Одесагаз та ОСОБА_1 акціонерним товариством „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України з купівлі-продажу газу для виробництва теплової енергії для потреб бюджетних установ та організацій за договором № 13-307 ТКЕ(Б) припиненими з 19.11.2015 року.

Рішенням господарського суду Одеської області від 05.04.2016 року у справі № 916/4952/15 (суддя Шаратов Ю.А.) позов ОСОБА_1 акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ до ОСОБА_1 акціонерного товариства „Одесагаз, м. Одеса задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 акціонерного товариства „Одесагаз, м.Одеса на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ 467 709 грн. 39 коп. пені, 1685909 грн. 51 коп. інфляційних втрат та 238 333 грн. 92 коп. 3 % річних, в іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ та у зустрічному позові відмовлено, а також відшкодовано позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

Публічне акціонерне товариство „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ і Публічне акціонерне товариство „Одесагаз, м.Одеса з рішенням суду не погодились, тому звернулись до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 04.05.2016 року у справі №916/4952/15 було повернуто без розгляду апеляційну скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства „Одесагаз, м. Одеса на рішення господарського суду Одеської області від 05.04.2016 року у справі №916/4952/15. Постановою Вищого господарського суду України від 29.06.2016 року у справі №916/4952/15 ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 04.05.2016 року у справі №916/4952/15 залишено без змін.

Тому розглядається тільки апеляційна скарга ОСОБА_1 акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, яка мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права і неповним зясуванням всіх обставин справи. Скаржник посилається на неправомірне зменшення господарським судом пені, у звязку з чим просить суд скасувати рішення господарського суду Одеської області від 05.04.2016 року у справі №916/4952/15 в частині зменшення розміру пені на 467709 грн. 39 коп. та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства „Одесагаз, м. Одеса на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ 467 709 грн. 39 коп. пені, в стягненні яких було відмовлено господарським судом Одеської області.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ була прийнята до провадження та призначена до розгляду судовою колегією у складі: головуючого судді Петрова М.С., суддів Колоколова С.І., Принцевської Н.М.

У звязку з перебуванням у відпустці головуючого судді Петрова М.С. та судді-учасника ОСОБА_3 у відпустці, було проведено повторний автоматизований розподіл справи, внаслідок якого для розгляду апеляційної скарги сформовано судову колегію у складі: головуючого судді Принцевської Н.М., суддів Ліпчанської Н.В., Разюк Г.П.

У звязку з відпустками суддів учасників-колегії ОСОБА_4, ОСОБА_5, було проведено повторні автоматизовані розподіли справи, внаслідок яких для розгляду справи сформовано судову колегію у складі: головуючого судді Принцевської Н.М., суддів Діброви Г.І., Колоколова С.І.

У звязку з перебуванням у відпустці головуючого судді Принцевської Н.М. та судді-учасника ОСОБА_3 у відпустці, було проведено повторний автоматизований розподіл справи, внаслідок якого для розгляду апеляційної скарги сформовано судову колегію у складі: головуючого судді Діброви Г.І., суддів Лисенко В.А., Головея В.М.

В судовому засіданні 17.08.2016 року представник ОСОБА_1 акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі з мотивів, викладених письмово. Представник ОСОБА_1 акціонерного товариства „Одесагаз, м. Одеса в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 04.08.2016 року та розписка попереднього судового засідання.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для зясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в справі №916/4952/15 та наданих представниками сторін пояснень.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин повторно розглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, але рішення господарського суду Одеської області від 05.04.2015 року у справі №916/4952/15 підлягає зміні в частині визначення розміру стягнутих штрафних санкцій, у звязку з невірним розрахунком позовних вимог як позивача, так і суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 акціонерним товариством „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України (Продавець) та ОСОБА_1 акціонерним товариством „Одесагаз (Покупець) було укладено договір на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013 року №13-307-ТКЕ(Б) з додатковими угодами до нього, відповідно до умов якого Продавець зобовязався передати у власність Покупцю у 2013 році природний газ, а Покупець зобовязався прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Пунктом 2.1 договору визначено, що Продавець передає Покупцеві у 2013 році газ в обсязі до 1463,000 тис. куб. м (один мільйон чотириста шістдесят три тисячі кубічних метрів), та визначено щомісячний обсяг продажу газу.

Згідно з пунктами 3.3 3.4 договору приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобовязався надати Продавцеві підписані та скріплені печаткою Покупця два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобовязався повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписанні акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до пункту 5.2 договору ціна за 1000 куб. м газу становить 3509 грн. 00 коп. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом, крім того податок на додану вартість за ставкою 20 %. До сплати ціна за 1000 куб. м газу з урахуванням ПДВ становить 4210 грн. 80 коп. Додатковими угодами до договору ціна за 1000 куб. м газу змінювалась.

Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п. 6.2 Договору. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання передачі (пункт 6.1 договору).

Пунктом 7.2 договору встановлено, що у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1 договору, Покупець зобовязується (крім суми заборгованості) сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у три роки (пункт 9.2 договору).

Згідно з пунктом 11 договору він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.01.2013 року і діє в частині реалізації газу до 31.12.2013 року, а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення.

Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 Цивільного кодексу України).

В силу приписів частини 1 статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до умов договору Публічне акціонерне товариство „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ передало ОСОБА_1 акціонерному товариству „Одесагаз, м. Одеса імпортований природний газ за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ОСОБА_1 акціонерним товариством „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ для потреб субєктів господарювання, які виробляють теплову енергію, у тому числі блочних (модульних) котелень, установлених на дахові та прибудованих (в обсягах природного газу, який використовується для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами) на загальну суму 12 629 461 грн. 30 коп., що підтверджується Актами приймання-передачі природного газу: від 31.01.2013 року на суму 996132 грн. 11 коп.; від 28.02.2013 року на суму 818 230 грн. 02 коп.; від 31.03.2013 року на суму 825 245 грн. 22 коп.; від 30.04.2013 року на суму 267571 грн. 08 коп.; від 31.05.2013 року на суму 6 320 грн. 41 коп.; від 30.06.2013 року на суму 3 284 грн. 42 коп.; від 31.10.2013 року на суму 303178 грн. 58 коп.; від 30.11.2013 року на суму 515483 грн. 70 коп.; від 31.12.2013 року на суму 794 919 грн. 71 коп.; від 31.01.2014 року на суму 652355 грн. 77 коп.; від 28.02.2014 року на суму 558 026 грн. 50 коп.; від 31.03.2014 року на суму 368 909 грн. 69 коп.; від 30.04.2014 року на суму 172819 грн. 80 коп.; від 31.05.2014 року на суму 10470 грн. 28 коп.; від 30.06.2014 року на суму 8242 грн. 44 коп.; від 31.07.2014 року на суму 4586 грн. 06 коп.; від 31.08.2014 року на суму 2942 грн. 11 коп.; від 30.09.2014 року на суму 3351 грн. 36 коп.; від 31.10.2014 року на суму 182084 грн. 84 коп.; від 30.11.2014 року на суму 838556 грн. 28 коп.; від 31.12.2014 року на суму 334211 грн. 84 коп.; від 31.01.2015 року на суму 1267277 грн. 52 коп.; від 28.02.2015 року на суму 1131835 грн. 32 коп.; від 31.03.2015 року на суму 1337904 грн. 96 коп.; від 30.04.2015 року на суму 209649 грн. 60 коп.; від 31.05.2015 року на суму 8989 грн. 20 коп.; від 30.06.2015 року на суму 6882 грн. 48 коп.

ОСОБА_1 акціонерним товариством „Одесагаз за період з 03.06.2014 року по 27.08.2015 року було сплачено ОСОБА_1 акціонерному товариству „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України 12 261 922 грн. 21 коп. за поставлений природний газ. Тобто, непогашеним залишилось зобовязання зі сплати 412 539 грн. 09 коп.

ОСОБА_1 акціонерним товариством „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ на адресу ОСОБА_1 акціонерного товариства „Одесагаз, м. Одеса надіслано заяву про зарахування зустрічних вимог від 24.11.2015 року №26-8104/1.2-15, в якій зазначено, що станом на 19.11.2015 року Публічне акціонерне товариство „Одесагаз, м. Одеса має заборгованість перед ОСОБА_1 акціонерним товариством „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ, зокрема, за договором купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 року № 13-307-ТКЕ(Б) у сумі 412 539 грн. 09 коп., в свою чергу Публічне акціонерне товариство „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ має заборгованість перед ОСОБА_1 акціонерним товариством „Одесагаз, м. Одеса за договором на розподіл природного газу від 30.01.2014 року № 14-67-ТН у сумі 5 382 692 грн. 68 коп., у звязку з чим заявив про часткове припинення зобовязання перед ОСОБА_1 акціонерним товариством „Одесагаз, м. Одеса, зокрема, за договором купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 року № 13-307-ТКЕ(Б) у сумі 412 539 грн. 09 коп.

Листом від 15.12.2015 року Публічне акціонерне товариство „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ повідомило Публічне акціонерне товариство „Одесагаз, м. Одеса, що вищезазначені зобовязання є припиненими з 19.11.2015 року.

Відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що після зарахування зустрічних позовних вимог у ОСОБА_1 акціонерного товариства „Одесагаз, м. Одеса припинилось грошове зобовязання перед ОСОБА_1 акціонерним товариством „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ зі сплати суми основного боргу в розмірі 412 539 грн. 09 коп. за договором купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 року № 13-307-ТКЕ(Б).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є фінансовими санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів (девальвації грошової одиниці України) та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ця міра відповідальності нараховуються незалежно від наявності вини боржника, оскільки передбачена законом і є частиною грошового зобовязання боржника до моменту його припинення згідно норм матеріального права України.

В позовній заяві Публічне акціонерне товариство „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ просило стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства „Одесагаз, м. Одеса інфляційні втрати за період прострочки виконання відповідачем його договірного грошового зобовязання з січня 2013 року по травень 2015 року в сумі 1 685 909 грн. 51 коп.

Інфляційні нарахування це збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання відповідачем його грошового зобовязання з причини девальвації грошової одиниці України протягом місяця і визначається державою як середньомісячний індекс, який розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; сума, що внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

В період прострочки виконання боржником його грошового зобовязання може мати місце як збільшення суми основного боргу (інфляція), так і зменшення суми основного боргу (дефляція) і для застосування до боржника судом цього виду виключної відповідальності, встановленої законом в звязку з неналежним виконанням грошового зобовязання, необхідні умови існування у боржника простроченого грошового зобовязання протягом місяця. Причому саме визначена сума боргу повинна не змінюватись протягом місяця. Якщо відповідачем здійснювались часткові оплати боргу, то застосовується відповідальність у вигляді інфляційних тільки до тієї суми боргу, що не була сплачена та існувала певний час протягом місяця.

Судова колегія, перевіривши розрахунок інфляційних нарахувань за період з січня 2013 року по травень 2015 року, дійшла висновку про його помилковість, тому що позивачем невірно нараховано суми інфляційних втрат за період червня листопада 2014 року, квітня 2015 року, травня 2015 року, червня 2015 року, оскільки позивачем при здійсненні відповідачем часткової оплати, зменшувався не розмір основної суми боргу, а розмір збільшеної на індекс інфляції попередньої суми боргу, що є неправомірним, оскільки інфляційні нараховуються тільки на суму основного боргу, а не на вже нараховані інфляційні витрати.

Здійснивши власний перерахунок інфляційних втрат за визначений позивачем період, судова колегія дійшла висновку про правомірність позовних вимог в цій частині на суму 1 654 448 грн. 79 коп., тому у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат в сумі 31 460 грн. 72 коп. слід відмовити у звязку з невірним розрахунком як позивача, так і місцевого господарського суду.

Також у позовній заяві Публічне акціонерне товариство „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ просило стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства „Одесагаз, м. Одеса 3% річних за період з 20.02.2013 року по 20.07.2015 року у сумі 238 333 грн. 92 коп.

За своєю правовою природою 3% річних є мірою виключної відповідальності за прострочку виконання грошового зобовязання у вигляді плати боржника за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання ним грошового зобовязання перед кредитором.

Перевіривши розрахунок позивача нарахованих 3 % річних за період прострочки виконання відповідачем його договірного грошового зобовязання за спірний період, судова колегія дійшла висновку про часткову помилковість розрахунку, оскільки позивач і суд у місяцях, коли мала місце часткова оплата відповідачем суми основного боргу, помилково нараховував 3% річних на один день здійснення фактичної оплати за договором, з суми боргу, яка в цей день вже не існувала. Тобто, і позивач і суд першої інстанції помилково вважають день здійснення часткової оплати боргу днем прострочки виконання попереднього розміру грошового зобовязання, що не відповідає нормам чинного законодавства України в частині часу припинення існування грошового зобовязання боржника перед кредитором.

Тому судова колегія, здійснивши власний перерахунок 3% річних, що підлягають стягненню з відповідача в спірний період, визначила, що обгрунтованим та доведеним є розрахунок 3% річних за спірний період прострочки в розмірі 236 610 грн. 34 коп., які і належать до стягнення з відповідача. Отже, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3 % річних у сумі 1723 грн. 58 коп. відмовляється в звязку з невірним розрахунком як позивача, так і місцевого господарського суду.

Публічне акціонерне товариство „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ в позовній заяві просило суд про стягнення з ОСОБА_1 акціонерного товариства „Одесагаз, м. Одеса пені у сумі 935 418 грн. 78 коп., нарахованої за період прострочки виконання відповідачем його грошового договірного зобовязання з оплати отриманого газу в період з 20.02.2013 року по 20.07.2015 року.

У розумінні статті 230 Господарського кодексу України пеня є господарською санкцією у вигляді грошової суми, яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Водночас у відповідності до статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно із частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Умовами договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 року № 13-307-ТКЕ(Б) передбачено, що у разі невиконання Покупцем пункту 6.1 умов цього Договору, він у безспірному порядку зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Судова колегія з урахуванням вищенаведених приписів законодавства та фактичних обставин справи вважає, що позивачем також помилково нараховано суму пені, що підлягає до стягнення з відповідача, оскільки позивач і суд першої інстанції помилково вважають день здійснення часткової оплати боргу днем прострочки виконання попереднього розміру грошового зобовязання, що не відповідає нормам чинного законодавства України в частині часу припинення існування грошового зобовязання боржника перед кредитором.

Здійснивши власний розрахунок суми пені за спірний період, судова колегія дійшла висновку, що правомірним є розрахунок пені у загальній сумі 913 764 грн. 98 коп. за вказаний позивачем період прострочки виконання відповідачем його грошового зобовязання.

При цьому, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про необхідність зменшення розміру пені, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За приписами статті 233 Господарського кодексу України, якщо штрафні санкції, що підлягають сплаті дуже великі у порівнянні зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

Так, з положень названих статей вбачається, що при зменшенні розміру санкцій повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, а й інші інтереси, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Оскільки пеня є різновидом неустойки, яка має подвійну правову природу: одночасно є засобом забезпечення договірних зобов'язань для стимулювання їх виконання і мірою відповідальності за неналежне виконання зобов'язання (санкцією), як правового наслідку його порушення (стаття 611 Цивільного кодексу України), неустойка має компенсаційний характер та її розмір, як і розмір пені повинні бути відповідними розміру понесених позивачем збитків.

Суд може за власною ініціативою зменшити розмір штрафних санкцій, оскільки це є правом суду відповідно до норм господарського процесуального законодавства України.

В даному випадку судова колегія вважає, що, оскільки заявлена до стягнення сума пені не відповідає наслідкам здійсненого відповідачем правопорушення і прострочення грошових зобовязань за кожною місячною поставкою не є значним, позивачем не надано суду жодних документів в підтвердження понесених ним збитків та інших негативних наслідків, які настали для нього через несвоєчасну оплату поставленого відповідачу газу, позовні вимоги позивача перенасичені грошовими вимогами, суми основного боргу не існує, то судом першої інстанції правомірно зменшено розмір пені на 50%.

За таких обставин, виходячи з розміру перерахованої апеляційним господарським судом суми пені, яка з ОСОБА_1 акціонерного товариства „Одесагаз, м. Одеса на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ підлягає стягненню пеня в розмірі 456 882 грн. 49 коп., з відмовою в задоволенні позовних вимог про стягнення пені в сумі 478 536 грн. 29 коп.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 акціонерного товариства „Одесагаз, м. Одеса до ОСОБА_1 акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у їх задоволенні, у звязку з тим, що у відповідача виникли зобовязання сплатити пеню на підставі пункту 7.2 договору від 04.01.2013 року, а також зобовязання зі сплати сум 3 % річних і інфляційних нарахувань на підставі норми закону - частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, у періоді визначеним Позивачем з 20.02.2013 року по 20.08.2015 року. Тобто за період, що передував даті остаточного розрахунку за сумою основного боргу 19.11.2015 року.

Судова колегія з урахуванням вищенаведених приписів законодавства та фактичних обставин справи вважає, що місцевий господарський суд дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та відмову у зустрічних вимогах, проте дійшов помилкового висновку щодо правильності розрахунку позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не впливають на правомірність та обґрунтованість рішення суду.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Одеської області від 05.04.2016 року у справі №916/4952/15 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, але частково не відповідає нормам матеріального права України, тому підлягає зміні в частині визначення розмірів стягнутих штрафних санкцій в звязку з невірним розрахунком як позивача, так і місцевого господарського суду, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню. За таких підстав, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума грошових коштів у загальному розмірі 2 347 971 грн. 62 коп., з якої: інфляційні у сумі 1 654 448 грн. 79 коп., 3 % річних у сумі 236 610 грн. 34 коп. та пеня у сумі 456 882 грн. 49 коп. з відмовою в іншій частині позову.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі покладаються на скаржника, витрати по сплаті судового збору за розгляд справи місцевим господарським судом розподіляється між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 49, 99, 101, пунктом 4 статті 103, пунктом 4 частини 1 статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ на рішення господарського суду Одеської області від 05.04.2016 року у справі № 916/4952/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 05.04.2016 року у справі №916/4952/15 змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ до ОСОБА_1 акціонерного товариства „Одесагаз, м. Одеса про стягнення 3 622 201 грн. 30 коп. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства „Одесагаз, 65003, м.Одеса, вул. Одарія, 1, на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України 01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, пеню в сумі 456 882 грн. 49 коп., інфляційні втрати в сумі 1 654 448 грн. 79 коп., 3 % річних у сумі 236 610 грн. 34 коп., судовий збір за подання позовної заяви у сумі 35316 грн. 46 коп.

Відмовити ОСОБА_1 акціонерному товариству „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в сумі 478 536 грн. 29 коп., інфляційних втрат в сумі 31 460 грн. 72 коп., 3 % річних у сумі 1723 грн. 58 коп.

В іншій частині рішення господарського суду Одеської області від 05.04.2016 року у справі №916/4952/15 залишити без змін.

Доручити господарському суду Одеської області видати наказ

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в триденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Одеський апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Головуючий суддя ОСОБА_6
Судді ОСОБА_7
ОСОБА_8