У Х В А Л А

25 серпня 2016 року Справа № 913/457/16

Провадження № 24/913/457/16

За скаргою Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот», м. Сєвєродонецьк Луганської області

на дії органу Державної виконавчої служби

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БМС Консалтінг», м. Київ

до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 4 379 578 грн. 41 коп.

орган виконання судових рішень Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області

суддя Ворожцов А.Г.

секретар судового засідання Богуславська Є.В.,

у засіданні брали участь:

від позивача (боржника) - представник не прибув,

від відповідача (стягувача) - ОСОБА_1, довіреність № 05/48 від 11.12.2015,

від органу ДВС - представник не прибув,

в с т а н о в и в:

21 липня 2016 року до господарського суду Луганської області звернувся відповідач (боржник) у справі, Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке обєднання Азот», зі скаргою б/н від 15.07.2016 на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі за текстом ВПВР), в якій викладено вимоги про:

- визнання незаконною та скасування постанови заступника начальника ВПВР від 17.06.2016 про стягнення виконавчого збору в розмірі 325 331,24 грн.;

- визнання незаконною та скасування постанови заступника начальника ВПВР від 17.06.2016 про стягнення витрат на проведення виконавчих дій.

У судовому засіданні 25.08.2016 представник скаржника звернувся до суду із заявою про уточнення скарги з урахуванням постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», та просить:

- визнати незаконними дії ВПВР з винесення постанови від 17.06.2016 № 51398792 про стягнення виконавчого збору в розмірі 325331,24 грн. та визнати відповідну постанову недійсною;

- визнати незаконними дії ВПВР з винесення постанови від 17.06.2016 про стягнення витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 22,80 грн. та визнати відповідну постанову недійною.

Позивач (стягувач) та орган виконання судових явки своїх представників у засідання суду не забезпечили.

Доводи скаржника зводяться до того, що виконавча служба протиправно після спливу строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, винесла постанови, що оскаржуються, крім того, сам по собі сплив строку для добровільного виконання рішення не є підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника.

Скаржник вважає, що виконавчий збір має стягуватися на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконане, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які за цією справою не вчинялися.

Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області не погодився зі скаргою, про що виклав у письмових запереченнях (лист від 01.08.2016 № 2913/021-29).

Виконавча служба зазначає, що боржнику стало відомо про відкрите виконавче провадження 17.06.2016, однак погашення боргу стягувачу згідно з платіжним дорученням № 3339 відбулося 30.06.2016, тобто через 13 днів після постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, на думку виконавчої служби, судове рішення не було виконане у добровільному порядку у визначений законом строк.

Дослідивши матеріали скарги, вислухавши доводи представника стягувача, беручи до уваги позицію виконавчої служби та боржника, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Луганської області від 10.05.2016 затверджено мирову угоду у справі № 913/457/16, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю «БМС Консалтінг» та Приватним акціонерним товариством «Сєвєродонецьке об'єднання Азот». Провадження у даній справі припинено.

За цією мировою угодою боржник мав сплатити суму боргу у розмірі 3253312,48 грн. до 31.05.2016, однак, внаслідок порушення грошового зобов'язання стягувач звернувся до виконавчої служби із заявою від 02.06.2016 про примусове виконання рішення суду (а.с. 141).

10 червня 2016 року заступником начальника ВПВР на підставі заяви про примусове виконання ухвали господарського суду Луганської області № 913/457/16 (24/913/457/16) від 10.05.2016 про затвердження мирової угоди, було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 51398792 (а.с. 148) та надано боржнику строк для добровільного виконання на протязі семи днів.

Боржник стверджує, що постанова про відкриття виконавчого провадження надійшла на адресу скаржника (боржника) 17.06.2016, тобто після спливу строку на добровільне виконання, у звязку з чим заявником було направлено заяву № 05/юд-326 від 20.06.2016 про відкладення провадження виконавчих дій на підставі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, що позбавило можливості скористатися своїми правами.

Натомість жодної відповіді від органу виконання судових рішень на адресу боржника не надходило.

30 червня 2016 року ухвала господарського суду Луганської області № 913/457/16 (24/913/457/16) від 10.05.2016 була виконана боржником у повному обсязі, у звязку з чим було направлено заяву № 05/юд-340 від 30.06.2016 про закінчення виконавчого провадження ВП № 51398792.

13 липня 2016 року на адресу скаржника від ВПВР надійшов лист № 2539/021-29/6 від 06.07.2016 разом з постановою від 06.07.2016 про закінчення виконавчого провадження ВП № 51398792, відкритого за ухвалою господарського суду Луганської області № 913/457/16 від 10.05.2016.

17 червня 2016 року державним виконавцем були винесені постанова про стягнення з боржника виконавчого збору та постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій на підставі ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон).

Відповідно до постанови від 06.07.2016, було виведено в окреме виконавче провадження постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та про стягнення з боржника виконавчого збору.

Дослідивши матеріали скарги, надані учасниками судового процесу докази, господарський суд вважає скаргу відповідача такою, що не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Ці вимоги Закону державним виконавцем були виконані.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

За правилом ч. 3 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному

виконавцю.

Суд звертає увагу скаржника на те, що відповідно до абзацу 2 наведеної норми виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

За таких обставин суд не приймає до уваги доводи скаржника про те, що виконавчий збір має стягуватися лише у разі, коли державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які за цією справою не вчинялися, оскільки постанова про стягнення виконавчого збору була винесена виконавчої службою у відповідності до вимог Закону.

Щодо постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій.

Згідно з п.п. 6, 7 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» до витрат на проведення виконавчих дій належать, зокрема, виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, інші витрати, необхідні для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 5 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про стягнення з боржника витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності їх примусового стягнення згідно з вимогами цього Закону.

Суд вважає, що постанова про стягнення витрат на проведення виконавчих дій, що оскаржується, відповідає вимогам Закону, а тому у суду відсутні підстави для визнання її недійсною.

З урахуванням викладеного вище суд доходить висновку про необґрунтованість доводів скарги та необхідність відмови у її задоволенні.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» від 15.07.2016 на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області відмовити.

Суддя А.Г. Ворожцов