ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2016 р. Справа № 909/1408/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді М.І. Хабіб

суддів О.В. Зварич

ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання Лялька Н.Р.,

та представників учасників судового процесу:

стягувача: ОСОБА_2 (довіреність №14-10 від 14.01.2015);

боржника: не зявився (належно повідомлений)

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, вих. №14/2-1357В від 19.07.2016 (вх. №01-05/3881/16 від 09.08.2016)

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 14.07.2016 про часткове задоволення заяви Державного міського підприємства ОСОБА_2 -Франківськтеплокомуненерго про розстрочку виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11.02.2016 у справі № 909/1408/15 про стягнення 12 823 227,25грн інфляційних втрат та 897 924,16 грн 3 %річних.

стягувач: Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

боржник: Державне міське підприємство Івано-Франківськтеплокомуненерго, м. Івано-Франківськ

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області із заявою про розстрочку на 10 років виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11.02.2016 у справі № 909/1408/15, яким присуджено до стягнення з ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 12 823 227,25грн інфляційних втрат та 897 924,16 грн 3 %річних.

Заява обгрунтована скрутним фінансовим становищем підприємства у звязку з тим, що основним та єдиним видом діяльності підприємства є постачання теплової енергії для населення та юридичних осіб. Боржник вказує, що тарифи з централізованого опалення та гарячого водопостачання для населення встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії. Затверджені для ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» тарифи є збитковими. Зазначає, що станом на 01.06.2016 різниця в тарифах на теплову енергію в сумі 39 695,5 тис. грн невідшкодована підприємству в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України №375 від 04.06.2015 «Про питання погашення у 2015 році заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що виробляються, транспортуються та постачаються населенню». Дебіторська заборгованість споживачів перед ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» станом на 01.06.2016становить 66 647 188,19грн, з яких 13 400 747,60грн. заборгованість бюджетних організацій та 36 469 084,66 грн заборгованість населення. Підприємство щомісяця укладає договори про реструктуризацію заборгованості з організаціями, які фінансуються з державного чи місцевих бюджетів, а кошти, що надходять від таких споживачів спрямовуються на погашення заборгованості перед ПАТ «НАК «Нафтогаз». Вказує, що за 5 місяців 2016 року збитки підприємства становлять 141 789 799 грн, що підтверджується довідкою №20/1570 від 04.07.2016. Стверджує, що підприємство також має значний податковий борг, який станом на 01.03.2016 становив 27 027 455,29грн, що підтверджується листом ДПІ у м. Івано-Франківську від 02.03.2016. Відтак вказує, що стягнення заборгованості в примусовому порядку шляхом накладення арешту на розрахункові рахунки та майно матиме наслідком повне зупинення статутної діяльності підприємства, невиплати заробітної плати працівникам, унеможливлення надання послуг з теплопостачання фізичним та юридичним особам, несплати обовязкових платежів до бюджету.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 14.07.2016 у справі №909/1408/15 (суддя Кобецька С.М.) заяву ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» про розстрочку виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11.02.2016 у справі № 909/1408/15 задоволено частково. Розстрочено виконання рішення суду на 12 місяців, починаючи з серпня 2016 року по липень 2017 року, шляхом сплати щомісяця по1 143 429,28грн (крім серпня 2016 року, в якому до сплати належить 1 143 429,33грн).

При частковому задоволенні заяви ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» про розстрочку виконання рішення, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості доводів боржника щодо його скрутного фінансового стану. Суд також врахував, що присуджені до стягнення кошти в сумі 13 721 151,41грн не є основним боргом, а складаються із сум 3% річних та інфляційних втрат. Відтак з метою недопущення негативних соціальних та інших наслідків через зупинення діяльності боржника, враховуючи інтереси споживачів, зокрема, щодо можливості постачання їм теплової енергії, та дотримуючись балансу інтересів обох сторін, суд дійшов висновку, що ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» на день винесення ухвали є неспроможним виконати рішення суду разовим платежем з незалежних він нього причин, та вирішив розстрочити виконання рішення на 12 місяців.

ПАТ «НАК «Нафтогаз» не погодилось з ухвалою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу та відмовити у задоволенні заяви ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» про розстрочку виконання рішення суду у справі №909/1408/15 в повному обсязі.

Посилаючись на ст. 121 ГПК України та п 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» скаржник вказує, що боржником не надано доказів наявності виключних підстав для розстрочки виконання рішення, зокрема, доказів загрози банкрутства, відсутності коштів на банківських рахунках чи відсутності майна, на яке можливо було б звернути стягнення. Поряд з тим вказує, що, вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, суд мав би врахувати інтереси та фінансовий стан обох сторін. Зазначає, що відповідно до Звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) за 2015 рік та Балансу (звіту про фінансовий стан) станом на 31.12.2015 чистий збиток стягувача становить 25 096 085тис.грн, його заборгованість перед своїми контрагентами становить 34 765 443 тис. грн. Вважає, що суд повинен був врахувати ступінь вини боржника у виникненні спору, зокрема, факт неналежного виконання ним своїх зобовязань за договором купівлі-продажу природного газу №12/1001-Б0-15 від 19.01.2012 щодо погашення заборгованості в розмірі 22 025 693 ,36 грн за природний газ, поставлений у березні-липні 2012року, який він мав оплатити до 14.08.2012. Ці обставини встановлені судовими рішеннями у справі № 909/714/13. Також вказує, що внаслідок недоотримання та несвоєчасного проведення розрахунків за спожитий природний газ стягувач (позивач) змушений був залучати комерційні кредити за ринковими відсотковими ставками, станом на 31.02.2015 розмір його довгострокових кредитів становив 34 824 720 тис. грн. Загальна сума 3% річних та інфляційних втрат не компенсує повністю збитків стягувача від сплати відсотків за комерційними кредитами. Відтак вважає, що таке довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конретних обставин даної справи.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі, просив оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду від 11.02.2016 у справі № 909/1408/15 відмовити.

Боржник не забезпечив явки свого представника в судове засідання, подав клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з перебуванням його представника у відпустці. На підтвердження даної обставини подав копію наказу №35в від 08.08.2016 про надання юрисконсульту ОСОБА_3 відпустки терміном на 15 календарних днів з 17.08.2016 по 01.09.2016.

Представник стягувача заперечив проти задоволення клопотання боржника.

Розглянувши клопотання боржника про відкладення розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про його відхилення з огляду на наступне.

Згідно з п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 N 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Нез'явлення в судове засідання представника боржника не унеможливлює розгляду справи.

Чинне законодавство не обмежує представництво інтересів сторони у суді певним колом осіб, тому при неможливості явки в судове засідання конкретного представника, сторона не позбавлена права на представлення її інтересів в суді іншим представником. В той час, як з доданого боржником наказу №35в від 08.08.2016 вбачається, що обовязки юрисконсульта 1-ої категорії покладено на іншу особу ОСОБА_4

Крім того, наслідком відкладення розгляду справи буде вихід за межі строку розгляду апеляційної скарги, встановленого ст. 102 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до ст.121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Аналогічне за змістом положення міститься в статті 36 Закону України "Про виконавче провадження".

Пунктом 7.1.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.12 № 9 розяснено, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, відстрочка або розстрочка виконання рішення суду можлива лише у виняткових випадках, які визначає суд, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Визначальним фактором є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення. Крім того, при відстроченні чи розстроченні виконання рішення суд повинен враховувати інтереси обох сторін.

З оскаржуваної ухвали суду першої інстанції вбачається, що при розстроченні виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11.02.2016 у справі №909/1408/15 про стягнення з ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 12 823 227,25 грн інфляційних втрат, 897 924,16грн 3% річних, суд першої інстанції врахував незадовільний фінансовий стан боржника, причини такого стану, можливість настання негативних наслідків при ненаданні розстрочки, а також, що присуджені до стягнення кошти в сумі 13 721 151,41грн не є основним боргом, а складаються із сум 3% річних та інфляційних втрат. Відтак суд дійшов висновку, що ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» на день винесення ухвали є неспроможним виконати рішення суду разовим платежем з незалежних він нього причин, та вирішив розстрочити виконання рішення на 12 місяців.

Матеріалами справи підтверджено, що станом на 01.06.2016 дебіторська заборгованість споживачів перед ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» становить 66 647 188,19грн, у т.ч.: 13 400 747,60грн заборгованість бюджетних організацій та 36 469 084,66 грн заборгованість населення. Згідно з довідкою №20/1562 від 01.07.2016 заборгованість з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася споживачам, становить 39 695,5тис.грн

Збиток ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» на кінець І-го кварталу 2016 року відповідно до звіту про фінансові результати становив 38374 тис.грн

З огляду на вказані обставини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у боржника обставин, які ускладнюють виконання рішення суду, та з висновком про неможливість виконання боржником рішення суду від 11.02.2016 разовим платежем.

Водночас, з оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції не зясував в повному обсязі обставин, як мають значення для справи, зокрема, не врахував подані стягувачем до заперечень на заяву про розстрочку виконання рішення звіт про фінансові результати ПАТ «НАК «Нафтогаз» за 2015 рік та баланс (звіт про фінансовий стан) станом на 31.12.2015, згідно з якими чистий збиток стягувача становить 25 096 085 тис.грн, його заборгованість перед своїми контрагентами становить 34 765 443 тис. грн, а дебіторська заборгованість 33 999 240 тис.грн.

Поряд з тим, з матеріалів справи вбачається, що присуджені до стягнення інфляційні втрати та 3 % річних, нараховані за період з липня 2014року по жовтень 2015 року на суму основного боргу 22 025 693,36грн за поставлений природний газ, яка присуджена до стягнення рішенням суду від 15.08.2013 у справі №909/714/13, у звязку з невиконанням боржником рішення суду та несплатою названої суми основного боргу.

Як зазначено вище, надання розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися судом з урахуванням інтересів як боржника, так і стягувача та із дотриманням балансу інтересів двох сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 15.10.2009 у справі "ОСОБА_3 проти України" (заява N 40450/04), яке набуло статусу остаточного, зазначено, що право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами скаржника та вважає, що розстрочення судом першої інстанції виконання рішення суду на 12 місяців є надто тривалим, таке розстрочення надане судом без врахування фінансового стану та майнових інтересів стягувача. Відтак, з урахуванням фінансового стану та майнових інтересів обох сторін, апеляційний суд дійшов висновку , що обґрунтованим буде надання розстрочки виконання рішення суду на 6 місяців.

В силу ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч.2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що при розгляді заяви боржника про розстрочку виконання рішення суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, та дійшов помилкового висновку про розстрочку терміном на 12 місяців.

Отже, ухвалу суду першої інстанції належить змінити та розстрочити виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11.02.2016 у справі №909/1408/15 на 6 місяців, починаючи з серпня 2016 року по січень 2017 року.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий збір, сплачений скаржником при поданні апеляційної скарги, покладається на сторони порівно.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 91, 99, 101, 103, 105, 106, 121 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу задоволити частково.

Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 14.07.2016 у справі № 909/1408/15 змінити, виклавши абзац 2 резолютивної частини ухвали в наступній редакції:

Розстрочити виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11.02.2016 у справі № 909/1408/15 на 6 місяців, починаючи з серпня 2016 року по січень 2017 року, шляхом сплати щомісячно:

- у серпні 2016 року 2 286 858,61грн;

- у вересні 2016 року-2 286 858,56грн;

- у жовтні 2016 року- 2 286 858,56грн ;

- в листопаді 2016 року 2 286 858,56грн ;

- в грудні 2016 року 2 286 858,56грн ;

- у січні 2017 року 2 286 858,56грн.

2.Стягнути з Державного міського підприємства Івано-Франківськтеплокомуненерго, ідент. код 03346058, місцезнаходження: 76009, м. Івано-Франківськ, вул. Б.Хмельницького, 59А, на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, ідент. код 20077720, місцезнаходження, 01001, м.Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, - 689,00грн на відшкодування судового збору.

3.Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

4.Справу повернути до місцевого господарського суду.

Постанова підписана 26.08.2016

ОСОБА_5 Хабіб

Суддя О.В. Зварич

Суддя Я.О. Юрченко