За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
про стягнення 170 141,60 грн.
Суддя О.С. Комарова
Представники сторін:
від позивача: ОСОБА_3 (представник за довіреністю);
від відповідача: Гурез І.О. (представник за довіреністю).
Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1, 02 червня 2016 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, про стягнення 170 141,60 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Головатюк Л.Д.) від 26.07.2016 року у справі № 910/10227/16 у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Через відділ діловодства суду 08.08.2016 року від представника відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, оскільки судом у рішенні не відображено питання про судові витрати, а тому відповідач просить ухвалити додаткове рішення у справі №910/10227/16 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення упущеної вигоди та збитків у зв'язку з неналежним виконанням умов договору про надання послуг по обслуговуванню та ремонту автомобіля у розмірі 170 141, 60 грн., яким стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 витрати на правову допомогу адвоката в сумі 2 000,00грн.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 09.08.2016 року № 04-23/1614 у зв'язку із відпусткою судді Головатюка Л.Д., проведено повторний автоматичний розподіл справи № 910/10227/16.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 09.08.2016 року зазначену справу передано для розгляду судді Комаровій О.С.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 11.08.2016 року розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення призначено на 30.08.2016 року.

Через відділ діловодства суду 22.08.2016 року від представника позивача надійшла апеляційна скарга на рішення від 26.05.2016 року у справі № 910/10227/16, в якій апелянт просив вказане рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

У судове засідання 30.08.2016 року представники сторін з'явились. Представник позивача заперечив проти задоволення заяви та дав пояснення по суті спору. Представник відповідача підтримав раніше подану заяву та просив її задовольнити.

Судом встановлено, що при вирішенні спору та винесенні рішення від 26.05.2016 року не було вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме в частині витрат відповідача на правову допомогу адвоката в сумі 2 000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 88 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо: 1) з якоїсь позовної вимоги, яку було розглянуто в засіданні господарського суду, не прийнято рішення; 2) не вирішено питання про розподіл господарських витрат або про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до пункту 13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" прийняття додаткового рішення (стаття 88 ГПК України) за заявою сторони, прокурора, який брав участь у процесі, або за ініціативою суду здійснюється, як правило, тим же суддею (складом суду), що приймав первісне рішення, за винятком випадків, коли це неможливо з об'єктивних причин (звільнення судді, відсутність його у зв'язку з відпусткою, захворюванням тощо). Якщо на рішення суду подано апеляційну або касаційну скаргу і водночас подано заяву про прийняття додаткового рішення, суд повинен спочатку розглянути відповідну заяву, а потім надіслати справу для перегляду до суду вищої інстанції.

Відповідно до приписів статті 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Судом встановлено, що 10 червня 2016 року між ОСОБА_2 (далі - клієнт, замовник) та Адвокатом Гурез Іванною Олександрівною (надалі - адвокат) було укладено договір про надання правової допомоги № 18 (копія договору міститься в матеріалах справи), відповідно до якого, адвокат приймає на себе доручення Клієнта про надання правової допомоги обумовленого ним виду в інтересах останнього, в тому обсязі та на тих умовах, що передбачені і закріплені за взаємною згодою у ньому Договорі, а Клієнт зобов'язується сплатити гонорар за дії Адвоката по наданню правової допомоги, а також фактичні витрати, пов'язані з виконанням Договору.

На виконання зобов'язань щодо оплати послуг адвоката за вказаним договором відповідач перерахував на користь адвоката грошові кошти у розмірі 2 000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 58882198 від 17.06.2016 року (копія містяться у матеріалах справи).

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру" (частина 3 статті 48 Господарського процесуального кодексу України). Згідно з приписами статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката про надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги (стаття 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

Відповідно до абзацу третього пункту 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/973 від 14.12.2007 «Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів окремих норм процесуального права», за яким у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

За змістом приписів частини 3 статті 48 та частини 5 статті 49 Господарського процесуального кодексу України можливе покладення на сторони у справі, як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до пункту 6.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7 витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Таким чином, відшкодовуються втрати, які були здійснені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 N 6-рп/2013 у справі N 1-4/2013.

Як убачається з матеріалів справи, як доказ здійснення витрат на послуги адвоката у справі у розмірі 2000,00 грн., позивач надав суду копії договору про надання правової допомоги № 18 від 10.06.2016 року укладеного між ОСОБА_2 та Адвокатом Гурез Іванною Олександрівною, квитанції № 58882198 від 17.06.2016 року, також в матеріалах справи наявний протокол судового засідання від 07.07.2016 року, що підтверджує, що адвокат брав учать у розгляді справи № 910/10227/16 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4949/10 від 26.07.2012 року, які свідчать про фактичну оплату позивачем послуг на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Судом встановлено, що відповідач 05.07.2016 року подав відзив на позовну заяву, в якому просив стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судові витрати (оплата послуг адвоката) у розмірі 2 000,00 грн., проте зазначені витрати судом залишились без уваги та розподілені в рішенні від 26.07.2016 року не були.

Таким чином, з урахування того, рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Головатюк Л.Д.) від 26.07.2016 року у справі № 910/10227/16 у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовлено повністю, витрати на послуги адвоката у сумі 2 000,00 грн. відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 44, 49, 88 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ЄДРЮОФОП НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ЄДРЮОФОП НОМЕР_2 адреса: АДРЕСА_2, код НОМЕР_3) 2000,00 грн. (дві тисячі гривень) витрати на послуги адвоката. Видати наказ.

Додаткове рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткового рішення складено 01.09.2016 року.

Суддя О.С. Комарова