ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2016 р. Справа № 914/514/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді Кордюк Г.Т.

суддів: Гриців В.М. Давид Л.Л.

розглянувши апеляційну скаргу від 13.06.16 за вих. № 14/2-882 ОСОБА_1 акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 06.06.16

про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України про перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 25.03.14 за ново виявленими обставинами

у справі № 914/514/14

за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз, м.Львів

про визнання недійсним одностороннього правочину

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2 представник;

від відповідача ОСОБА_3 - представник

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 914/514/14 розподілено до розгляду судді доповідачу Кордюк Г.Т., введено до складу судової колегії суддів Гриців В.М. та Давид Л.Л.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 08.07.16 апеляційну скаргу у даній справі прийнято до провадження, справу призначено до розгляду на 01.08.16.

Рішенням господарського суду Львівської області від 25.03.2014 року у справі № 914/514/14 (суддя Мороз Н.В.) в позові ОСОБА_1 акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про визнання недійсним одностороннього правочину публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» - заяви №6 (вих. №06-8292 від 30.12.2013р.) про припинення зобовязань зарахуванням зустрічних однорідних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.07.2016 року у справі № 914/517/16 (головуючий суддя Бойко С.М., судді Бонк Т.Б., Юрченко Я.О.) в задоволенні апеляційної скарги публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» відмовлено. Рішення господарського суду Львівської області від 25.03.2014 року у даній справі залишино без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.09.2014 року у справі № 914/514/14 (головуючий суддя Кота О.В., судді Кочерової Н.О., Мележик Н.І.) касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у справі № 914/514/14 залишено без задоволення. Рішення господарського суду Львівської області від 25.03.2014 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 23.07.2014 року по даній справі залишено без змін.

В подальшому позивачем подано заяву про перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 25.03.2014 року по справі №914/514/14 за нововиявленими обставинами, в якій він просить рішення місцевого господарського суду від 25.03.2014 року у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити, визнати недійсним односторонній правочин ПАТ «Львівгаз» - заяву №6 (вих. №06-8292 від 30.12.2013 року) про припинення зобовязань зарахування зустрічних однорідних вимог.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 06.06.2016 року у справі № 914/514/14 (суддя Мазовіта А.Б.) в задоволенні заяви публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 25.03.2014 року за нововиявленими обставинами у справі № 914/514/14 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, позивач подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу господарського суду Львівської області від 06.06.2014 року у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

При цьому, скаржник посилається на те, що приймаючи оскаржену ухвалу місцевим господарським судом порушено ряд норми процесуального права.

Зокрема, апелянт вказує на те, що приймаючи оскаржену ухвалу місцевий господарський суд не врахував наведені доводи та докази подані позивачем, внаслідок чого неповно зясував обставини справи, що призвело, на його думку, до прийняття неправильної ухвали.

25 серпня 2016 року до Львівського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач зазначає про законність та обґрунтованість оскарженої ухвали, а тому просить залишити її без змін, а у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити у повному обсязі.

При цьому, відповідач вказує на те, що доводи заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами і доводи апеляційної скарги не містять обґрунтувань наявності обставин, які передбачені ч.1 ст.215 ЦК України.

Також відповідач у відзиві зазначає, що доводи щодо необґрунтованості застосування штрафних санкцій не можуть мати впливу на юридичну оцінку дотримання вимог закону при вчиненні правочину і з цих підстав обставини, на які посилається апелянт, не можуть бути ново виявленими у розумінні ст.112 ГПК України за своєю правовою природою.

Крім цього, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків оскаржуваної ухвали.

У судовому засіданні присутні представники сторін навели свої доводи, міркування та заперечення.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, рішенням господарського суду Львівської області 25 березня 2014 року у справі №914/514/14 (суддя Мороз Н.В.) в позові відмовлено повністю.

Вказане рішення мотивоване тим, що ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не виконало взяті на себе зобовязання згідно договору №13-260-Н від 04.01.2013 року щодо підписання актів приймання-передачі природного газу за січень-березень 2013 року, та відповідно не виконало зобовязання щодо передачі відповідачу природного газу за цим договором у січні-березні 2013 року. У звязку із прострочення та неналежним виконанням ПАТ «НАК «Нафтогаз України» зобовязання за договором №13-260-Н від 04.01.2013 р. щодо поставки газу ПАТ «Львівгаз» у січні-березні 2013 року, суд дійшов висновку про правомірність нарахування ПАТ «НАК «Нафтогаз України» штрафних санкцій та в подальшому припинення зобовязань між ПАТ НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Львівгаз» зарахуванням зустрічних однорідних вимог згідно заяви №6 (вих. №06-8292 від 30.12.2013 р.).

27 квітня 2016 року позивачем подано до місцевого господарського суду заяву про перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 25.03.14 року у даній справі за нововиявленими обставинам.

Як на нововиявлену обставину, відповідач покликається на лист від 8 квітня 2016 року за вих. №5397/12-014 яким ПАТ «Укртрансгаз» повідомило ПАТ «НАК «Нафтогаз України» про надання ПАТ «Львівгаз» в січні-березні 2013 року послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами для задоволення потреб населення та юридичних осіб, яким природний газ відпускається за роздрібними цінами, диференційованими залежно від річних обсягів споживання, які затверджені НКРЕ для населення. На підтвердження факту транспортування природного газу на користь ПАТ «Львівгаз» в січні-березні 2013 року ПАТ «Укртрансгаз» надало підписані ПАТ Укртрансгаз та ПАТ Львівгаз акти про надання послуг з транспортування газу у вказані періоди часу та договір про транспортування природного газу магістральними трубопроводами.

На думку позивача, вказані документи підтверджують отримання ПАТ «Львівгаз» в січні-березні 2013 року природного газу у необхідному обсязі та є належними доказами поставки природного газу на користь ПАТ «Львівгаз» в січні-березні 2013 року та свідчать про відсутність будь-яких претензій щодо обсягів газу.

Як зазначено вище, місцевим господарським судом у задоволенні заяви ОСОБА_1 акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 25.03.2014 р. у справі №914/514/14 за нововиявленими обставинами відмовлено, при цьому судом першої інстанції зазначено, що наведені заявником обставини не мають характеру нововиявлених та не відповідають ознакам нововиявлених обставин.

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Відповідно до ч.1 ст.112 ГПК України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Статтею 112 ГПК визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами. Такими підставами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Пунктами 1, 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №17 «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами» зазначено, що перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин. До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними та допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались господарським судом у процесі розгляду справи.

Перевіряючи обґрунтованість апеляційної скарги про перегляд судових рішень, суд виходить із загальних положень про докази, у тому числі про належність та допустимість засобів доказування, обовязку доказування і подання доказів.

При цьому , колегія суддів зазначає, що при визначенні обставин, які слід вважати ново виявленими та такими, що мають істотне значення для справи необхідно керуватися правилами статті 43 ГПК України, якою передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №17«Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами», а саме пунктом 5 зазначено, що не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором. У разі подання таких доказів у процесі перегляду судового рішення за правилами розділу XIII ГПК господарський суд мав винести ухвалу про залишення судового рішення без зміни.

Також не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону, зокрема, статті 38 ГПК.

Пунктам 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №17 «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами» розяснено, що необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасниками судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

З листа ПАТ «Укртрансгаз» від 8 квітня 2016 р. за вих. №5397/12-014 вбачається, що він надісланий заявнику у відповідь на його лист від 31 березня 2016 р. за вих. №14-1781/1.18-16, у якому ПАТ НАК «Нафтогаз України» просить надати конкретно визначені документи, про наявність яких йому відомо. В подальшому саме цими документами позивач обґрунтовує наявність нововиявлених обставин. А саме вважає такими ново виявленими обставинами підписані ПАТ «Укртрансгаз» та ПАТ «Львівгаз» акти про надання послуг з транспортування газу у січні-березні 2013 року та договором про транспортування природного газу магістральними трубопроводами, оскільки вони підтверджують факт отримання ПАТ «Львівгаз» в січні-березні 2013 року природного газу в необхідному обсязі.

Разом з цим, як вірно зазначено місцевим господарським судом, складення актів про транспортування природного газу між газотранспортним підприємством та замовником послуги транспортування визначена ч. 4 п. 8.2.2. Порядку доступу та приєднання до єдиної газотранспортної системи України, який затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 19.04.2012 р. №420.

Таким чином, НАК «Нафтогаз України» повинен був знати про складання та наявність актів про транспортування природного газу, а тому мав можливість звернутися до ПАТ Укртрансгаз за отриманням цих актів до подання позову.

Крім того, ст.38 ГПК України сторонам надано можливість звернутися до суду із клопотанням про витребування судом необхідних доказів у разі неможливості їх самостійного подання, проте позивач до суду з таким клопотанням не звертався, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

З огляду на наведене, судова колегія зазначає, що подані ПАТ «НАК «Нафтогаз України» акти є додатковими доказами, які не були своєчасно подані суду у ході розгляду справи, оскільки не відповідають ознакам нововиявлених обставин.

Також, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду стосовно того, що акти, на які посилається заявник є доказами отримання ПАТ «Львівгаз» від ПАТ «Укртрансгаз» послуг з транспортування належного ПАТ «Львівгаз» природного газу, а не доказами поставки газу ПАТ «НАК «Нафтогаз України», оскільки у даному випадку замовником послуг з транспортування природного газу є ПАТ «Львівгаз». Разом з цим, обставинами, якими судом обґрунтовано рішення, яке позивач просить переглянути за ново виявленими обставинами є невиконання ПАТ «НАК «Нафтогаз України» зобовязань щодо підписання отриманих від ПАТ «Львівгаз» актів приймання-передачі природного газу за січень-березень 2013 року та передачі ПАТ «Львівгаз» газу у вказаному періоді.

А тому, докази на які посилається позивач, окрім іншого, не спростовують обставин невиконання зобовязань щодо передачі природного газу ПАТ «Львівгаз».

Відповідно до п. 8.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №17 «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами» господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Як зазначено вище, подані позивачем докази жодним чином не впливають на юридичну оцінку обставин у даній справі, оскільки стосуються інших обставин та не спростовують факти встановлені в рішенні суду, яке позивач просить переглянути за ново виявленими обставинами.

Зважаючи на наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно того, що наведені заявником обставини не мають характеру нововиявлених та не відповідають ознакам нововиявлених обставин відповідно до ст.112 Господарського процесуального кодексу України, а отже не можуть бути покладені судом в основу підстави задоволення вимог.

Відповідно до вище викладеного, місцевим господарським судом правомірно відмовлено у задоволенні заяви публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про перегляд рішення господарського суду Львівської області від 25.03.14 у справі №914/514/14 за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом; ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінивши все вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду, стосовно того, що позивачем не доведено факту наявності нововиявлених обставин, а обставини які зазначені ним у заяві не є такими, що підпадають під ознаки нововиявлених, відтак обставини на які посилається скаржник в апеляційній скарзі не підтверджені належними та допустимими доказами у справі та не спростовують правомірної позиції суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Судові витрати покласти на скаржника відповідно до вимог ст.49 ГПК України.

Також, колегія суддів зазначає, що ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 08.07.16 скаржника зобовязано здійснити доплату судового збору в розмірі 289,38 грн., проте, скаржником вимог ухвали суду не виконано, доказів доплати судового збору не подано. Відтак, недоплачена сума судового збору в розмірі 289,38 грн. підлягає достягненню з скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 06.06.16 року у справі №914/514/14 залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» без задоволення.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вул.Б.Хмельницького,6, м.Київ-601, ) в дохід Спеціального Фонду Державного бюджету України (УДК Личаківського району м.Львова, код 38007620, ГУДКУ у Львівській області, рах.№ 2006) 289,38 грн. в доплату судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

3. Місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до ВГС України в порядку і строки встановлені ст.ст.109,110 ГПК України.

Повний текст постанови складено 05.09.16

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Гриців В.М.

Суддя Давид Л.Л.