ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

30 серпня 2016 р. Справа № 902/612/16

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Василишеній Н.О.

За участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 - представник за довіреністю;

відповідача: ОСОБА_2- представник за довіреністю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу

за позовом:Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6)

до:Могилів-Подільського міського комунального підприємства "Теплоенергетик" (24000, Вінницька обл., м. Могилів-Подільський, проспект Незалежності, б. 281)

про стягнення 477623,5 грн. заборгованості

ВСТАНОВИВ :

До Господарського суду Вінницької області подана позовна заява про стягнення з Могилів-Подільського міського комунального підприємства "Теплоенергетик" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 477623,50 грн., з яких: 124 256,27 грн. пені, 6559,15 грн. 3% річних та 346808,08 грн. інфляційних.

Ухвалою від 27.07.2016р. порушено провадження у даній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 10 серпня 2016 р..

Ухвалою від 10.08.2016 р. відкладено розгляд справи на 30 серпня 2016 року, в звязку з неявкою представника відповідача.

29 серпня 2016 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому останній визнав не завжди вчасну оплату за спожитий природній газ та просить суд зменшити пеню на 75% від заявленої суми.

В судове засідання 30.08.2016 року зявились усі учасники процесу.

Представник позивача позовну заяву підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача, з посиланням на відзив просив зменшити пеню.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

24.11.2014р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець, далі позивач) та Могилів-Подільським міським комунальним підприємством "Теплоенергетик" (покупець, далі відповідач) укладено договір № 1005/15-БО-1 купівлі-продажу природного газу відповідно до п. 1.1 Договору продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2015 році природній газ, а покупець зобовязується прийняти і оплатити природний газ на умовах цього договору.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, газ що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.

Згідно п. 2.1. Договору, продавець передає покупцю в період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року газ обсягом до 1 219,885 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів січень 221,149 тис. куб. м.; лютий - 199,747 тис. куб. м.; березень - 221,149 тис. куб. м.; квітень 71,338 тис. куб. м.; жовтень - 71,338 тис. куб. м.; листопад 214,015 тис. куб. м.; грудень 221,149 тис. куб. м..

Обсяги газу, що планується передати за цим договором, можуть змінюватись сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку п. 2.1.1 Договору.

Відповідно до п. 5.2. Договору ціна за 1000 куб. м природного газу становить 5 100,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 5 568,70 грн., крім того ПДВ - 20% - 1113,74 грн., всього з ПДВ - 6 682,44 грн..

Як зазначено в п. 6.1. Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Судом встановлено, що на виконання взятих на себе договірних зобовязань позивачем передано відповідачу протягом 2015 року, а відповідачем прийнято природний газ на загальну суму 3 735 949,41 грн., що підтверджується актами прийманняпередачі природного газу, наявними в матеріалах справи.

Відповідач за природній газ розрахувався в повному обсязі однак не в зазначений в договорі термін, що підтверджується банківськими виписками по рахунку.

Зважаючи на те, що відповідачем свої договірні зобовязання за договором не виконано належним чином (за поставлений природний газ здійснено розрахунок не своєчасно), позивачем заявлено до стягнення з нього 124 256,27 грн. пені, 6559,15 грн. 3% річних та 346808,08 грн. інфляційних.

Суд, розглянувши заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 3% річних, пені та інфляційних дійшов наступних висновків.

Згідно із ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив строк виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіркою розрахунку індексу інфляції, втому числі, що стосується періодів їх нарахування, судом виявлено помилку стосовно періодів їх нарахувань, в звязку з чим вказана вимога підлягає задоволенню частково в сумі 183 338,20 грн.

Перевіркою розрахунку 3% річних судом виявлено помилку стосовно періодів їх нарахувань, в звязку з чим вказана вимога підлягає задоволенню частково в сумі 5970,54 грн..

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

В силу ч.ч.1,2 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього Договору Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Покупцем пункту 6.1. умов цього Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Судом розглянуто вимогу позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 124 256,27 грн.. Перевіркою розрахунку пені судом виявлено помилку стосовно періодів їх нарахувань, в звязку з чим вказана вимога підлягає задоволенню частково в сумі 112 810,56 грн.

Водночас, відповідач у своєму відзиві на позов та в усних пояснення його представника, просить суд, зважаючи на відсутність вини комунального підприємства та відсутність заподіяної шкоди зменшити розмір заявленої позивачем пені на 75%.

Згідно з частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків.

Статтею 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Застосовуючи припис, який міститься в п.3 ст.83 ГПК України, суд враховує вказівку, що міститься в п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського Суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України", в якому зазначається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), тощо.

Приймаючи рішення про відмову в зменшенні розміру неустойки (пені), суд взяв до уваги те що при перевірці заявленої позивачем суми пені судом виявлено помилки та зроблено власний розрахунок який фактично зменшив розмір заявленої пені на 10 %.

Зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), відповідно до ст. 83 ГПК України, є правом, а не обовязком суду.

З врахуванням досліджених у справі обставин, суд прийшов до висновку про відмову в зменшенні розміру пені.

З урахуванням викладеного, оцінивши подані представниками сторін докази та матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню судом частково.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82, 83, 84, 85, 86, 87, 115, 116 ГПК України, суд-

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Могилів-Подільського міського комунального підприємства "Теплоенергетик" (24000, Вінницька обл., м. Могилів-Подільський, проспект Незалежності, б. 281, код 31943433) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, код 20077720) 5970,54 грн. 3 % річних, 183 338,20 грн. інфляційних; 112 810,56 грн. пені та 4531,79 грн. витрат зі сплати судового збору.

В позові у частині стягнення 588,61 грн. 3% річних, 163469,88 грн. - інфляційних та 11 445,71 грн. - пені відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст.84 ГПК України 01 вересня 2016 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6)

3 - відповідачу (24000, Вінницька обл., м. Могилів-Подільський, проспект Незалежності, б. 281)