ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2016 р. Справа № 914/3050/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Малех І.Б.

Желік М.Б.

при секретарі Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Львів, вх. №01-05/3276/16 від 05.07.2016 року

на рішення господарського суду Львівської області від 16.06.2016 року

у справі № 914/3050/15

за позовом: Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, м. Львів,

до відповідача: Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Львів,

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_4, м. Львів,

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_5, м. Львів,

третя особа 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_6, м. Львів,

про: приведення дворового фасаду будинку АДРЕСА_2 до попереднього стану

За участю представників сторін:

від позивача: Михальська-Гибрик І.М.- представник на підставі довіреності №33-вих-1652 від 04.09.2015 року;

від відповідача: не з'явився;

третя особа 1: не з'явився;

третя особа 2: не з'явився;

третя особа 3: не з'явився;

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови

В С Т А Н О В И В :

рішенням господарського суду Львівської області від 13.06.2016 року у справі №914/3050/15 (суддя Синчук М.М.) позовні вимоги Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, до відповідача Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_4, третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_5, третьої особи 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_6, про приведення дворового фасаду будинку АДРЕСА_2 до попереднього стану - задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Львівської області від 13.06.2016 року у справі №914/3050/15, відповідач - Субєкт підприємницької діяльності фізична особа - підприємець ОСОБА_3, - подав апеляційну скаргу.

Зокрема, скаржник у поданій апеляційній скарзі зазначає про те, що вентиляція і два кондиціонери на внутрішньому фасаді будинку АДРЕСА_1 були встановлені ще у 2006 році, коли чинним було Положення, затверджене Рішенням виконкому міськради № 28 від 01.02.2002 р. Відповідно до вимог вказаного Положення, розміщення пристроїв і устаткування систем опалення, вентиляції та кондиціонування повітря на внутрішніх стінах фасадів невидимих зі сторони вулиць не заборонялося (п.п.3.1.; 3.3.2.; 3.3.3 Положення про порядок розміщення у м. Львові технічних елементів пристроїв) ззовні будинків і споруд). При тому оспорювана вентиляція встановлена, як стверджує позивач, не самовільно, а згідно договору підряду № 25-09-06-1 від 25.09.2006 р. підприємством «Ярта», яке наділене відповідною ліцензією, представники якого в акті пусконалагоджувальних робіт системи вентиляції від 19.10.2006 р. засвідчили підписами, що система вентиляції працює справно, відповідно до проекту та вимог п.5.23 ДБН В 2.2-15.2005 р. «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення». З метою запобігання порушень санітарно-епідеміологічних норм щодо використання вентиляції і кондиціонерів по ініціативі відповідача проводилися неодноразові дослідження в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1». Відповідно до акту виконаних робіт № 500/02 від 23 серпня 2011 року порушень не встановлено (договір і акт додаються). Висновком дослідження Львівського обласного лабораторного центру Держсанепідемслужби України в протоколі № 121 від 08.10.2015 р. засвідчено, що рівні шуму за 2 метри від стіни будинку по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 при включеній та виключеній системі вентиляції кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2» не перевищують допустимі значення згідно вимог СН 3077-84. Неправомірними вважає апелянт також посилання позивача на невідповідність облаштування вказаної вентиляції і системи кондиціонування до ДБН В.2.2- 15-05 та ДБН В.3.2-2-2009 тому, що ці норми регулюють порядок облаштування таких пристроїв тільки в новобудовах або у будинках, в яких проводиться реконструкція чи капітальний ремонт з розробкою відповідної проектної документації. Апелянт вважає належним відповідачем власника приміщень - ТЗоВ «Планета Сатурн», а СПД ФОП ОСОБА_3 є лише орендарем приміщення.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 13.06.2016 р. у справі № 914/3050/15 та відмовити у позові.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2016 року, справу №914/3050/15 розподілили головуючому судді Костів Т.С. та іншим суддям, а саме: суддям Желік М.Б. та Малех І.Б..

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 11.07.2016 р. подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 02.08.2016 року.

Ухвалою суду від 02.08.2016 року розгляд справи відкладався з мотивів, наведених у ній.

Представнику сторони роз'яснено його права та обов'язки згідно ст.22 ГПК України.

В судове засідання 30.08.2016 року з'явився представник позивача, проти поданої апеляційної скарги заперечив, рішення суду першої інстанції від 16.06.2016 року вважає законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Представники третіх осіб 1,2,3 в судове засідання не з'явились, причин неявки суду не довели, хоч були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду спору, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Апелянт в судове засідання 30.08.2016 року не з'явився, через канцелярію суду подав клопотання, вх. № 01-04/6129/16 від 25.08.2016 року та вх. № 01-04/6137/16 від 26.08.2016 року про відкладення розгляду справи у зв'язку із неможливістю забезпечити явку повноважного представника.

Розглянувши подане апелянтом клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні, оскільки з врахуванням обставин конкретної справи суд може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з ч.1-5 ст.28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (стаатті 32-34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні (Постанова пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. „Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції"). Окрім того, враховуючи, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, а також достатність матеріалів справи для розгляду апеляційної скарги по суті, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника сторони, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

як встановив суд першої інстанції, будинок АДРЕСА_2 є багатоквартирним, перебуває на балансі ЛКП "№ 503, знаходиться в межах історичного ареалу м. Львова, що підтверджується листом Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради від 04.06.2013 р. № 04-1216 р.. Однак, поза увагою суду першої інстанції залишилась перевірка факту належності нежитлового приміщення, до якого було проведено вентиляцію.

У поданій апеляційній скарзі, апелянт зазначає, про те, що належним відповідачем власником приміщень є - ТзоВ «Планета Сатурн», а СПД ФОП ОСОБА_3 є лише орендарем приміщення.

Однак, таке посилання скаржника до уваги не приймається, враховуючи, що саме ним укладався відповідний договір та забезпечувалось виконання робіт по встановленню спірних елементів приміщення. З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору № 25-09-06-1 від 25.09.2006 р. із ПП «Ярта» відповідачем було забезпечено виконання робіт по встановленню систем вентиляції на об'єкті замовника-кафе ,,ІНФОРМАЦІЯ_1. Такі роботи були прийняті без зауважень, що вбачається із наявного в матеріалах справи акту Пуско-налагоджувальних робіт системи вентиляції.

18.05.2015 р. ЛКП "№ 503" було отримано відповідь відповідача від 15.05.2015 р. в якій СПД ОСОБА_3 повідомляє про те, що дозвільні документи на витяжну вентиляцію та кондиціонери перебувають на погодженні у міській раді. Щодо внутрішнього перепланування додає копію технічного паспорта.

25.06.2015 р. адміністративною комісією при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради було винесено постанову №222, згідно з якою відповідача - ОСОБА_3 за порушення ст. 150 КУпАП було притягнуто до адміністративної відповідальності. Адміністративною комісією при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради встановлено, що ОСОБА_3 самовільно встановив витяжну механічну вентиляцію та два кондиціонери на дворовому фасаді будинку АДРЕСА_2, чим порушив ст. 150 КУпАП.

07.07.2015 р. відповідно до Положення, на засіданні міжвідомчої комісії при Франківській районній адміністрації ЛМР було заслухано заяву ЛКП "№ 503", щодо демонтажу самовільно встановленої механічної вентиляції та двох кондиціонерів на дворовому фасаді будинку АДРЕСА_2. Комісією встановлено, що система механічної вентиляції та два кондиціонери влаштовані самовільно, в зв'язку з чим вентиляційна система та два кондиціонери підлягають демонтажу із приведенням фасаду будинку до попереднього стану.

24.07.2015 р. Личаківською районною адміністрацією ЛМР було прийнято розпорядження № 253 "Про самочинно влаштовану механічну систему вентиляції на фасаді будинку АДРЕСА_2". Відповідно до розпорядження №253, система механізованої вентиляції та два кондиціонери самочинно влаштовані СПД ОСОБА_3 на дворовому фасаді будинку АДРЕСА_1 підлягають демонтажу із приведенням фасаду будинку до попереднього стану. Невиконання вимог розпорядження № 253 "Про самочинно влаштовану механічну систему вентиляції на фасаді будинку АДРЕСА_2" стало підставою для звернення позивача до суду з позовом з вимогою про зобов'язання відповідача привести дворовий фасад будинку АДРЕСА_2 до попереднього стану шляхом демонтажу самочинно влаштованої механічної системи вентиляції та двох кондиціонерів.

Висновком експертизи №4607 від 28.04.2016 р. за матеріалами справи №914/3050/15, встановлено, що на дворовому фасаді будинку АДРЕСА_1 у м. Львові влаштовано два зовнішніх блоки системи кондиціонування та два повітропроводи системи вентиляції з оцинкованої сталі: прямокутний - січенням 200 х 250 мм (від вентилятора переходить в кругле січення) та круглий - діаметром 200 мм (див. фото 1, 2 таблиці № 1 додатку 1 до висновку). Зовнішні блоки системи кондиціонування розташовані під балконом другого поверху. Найближча до вікна квартири № 3 другого поверху горизонтальна частина прямокутного повітропроводу прокладена на відстані від 0,68 м, вертикальна частина - на відстані від 1,87 м. Система механізованої вентиляції та два кондиціонери які встановлені суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою - ОСОБА_3 на дворовому фасаді будинку АДРЕСА_2, станом на вересень 2006 року не відповідають вимогам будівельних норм та правил, зокрема: п. 5.33 ДБН В 2.2.-15-2005, яким не допускається прокладати повітроводи витяжної вентиляції вбудованих приміщень по фасадах житлового будинку; система механізованої вентиляції та два кондиціонери які встановлені суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою - ОСОБА_3 на дворовому фасаді будинку АДРЕСА_2, станом на вересень 2015 року не відповідають вимогам будівельних норм та правил, зокрема: п. 5.33 ДБН В 2.2.-15-2005, яким не допускається прокладати повітроводи витяжної вентиляції вбудованих приміщень по фасадах житлового будинку.

Відповідно до п.п.3.3.2 п.3.3 Положення про порядок розміщення у м. Львові технічних елементів (пристроїв) ззовні будинків і споруд, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 01.02.2002 р. №28, не забороняється встановлення без відповідного дозволу технічних елементів (пристроїв), перелічених у пунктах 2.8.3, 2.8.4 та 2.8.5 на невидимих зі сторони вулиць (площ) фасадах, стінах будинків і споруд - у межах історико-культурної заповідної території м. Львова. Система механізованої вентиляції та два кондиціонери встановлені на невидимому зі сторони вулиці дворовому фасаді будинку АДРЕСА_1, розташованого в межах історичного ареалу м. Львова; п.12.3.3 ДБН В.3.2-2-2009, де вказано, що для розміщення зовнішніх блоків систем кондиціонування роздільного типу (за відсутності централізованої системи) на фасадах житлових будинків слід передбачити спеціально відведені місця на балконах, лоджіях, у нішах тощо, які не порушують архітектурного вигляду будинків у цілому та п. 12.3.4. ДБН В.З.-2-2009. яким забороняється установлення зовнішніх блоків систем кондиціювання на фасадах житлових будинків при переплануванні або капітальних ремонтах окремих квартир. Порушені вимоги п.п. 3.3.2. п.3.3. Положення про порядок розміщення у м. Львові технічних елементів (пристроїв) ззовні будинків і споруд, затвердженого Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 01.02.2002 р. №028, зі змінами внесеними рішенням виконкому від 09.09.2011 р. №833, якими забороняється на невидимих зі сторони вулиць (площ) фасадах, стінах будинків і споруд, перелічених у підпунктах 21.1.. 2.1.2,2.1.3.6 2.1.4.2.1.5 на невидимих зі сторони вулиць (площі, стінах будівель, споруд, які знаходяться на території історичного арсеналу без відповідного дозволу.

З врахуванням наведеного та наданого третьою особою 1 - ОСОБА_4 протоколу №147 від 02.12.2015 р. проведення дослідження шумового навантаження та інфразвуку, проведено заміри (згідно норм) на відстані 1,5 м. від вікна в середині житлового приміщення мешканця ОСОБА_4 (третя особа 1 у справі). Проведеним дослідженням шумового навантаження встановлено, що в житловому приміщенні АДРЕСА_1 - на відстані 1,5 м. від вікна зареєстровані перевищення допустимих рівнів шуму в октавних смугах частот 500-2000 Гц на 1-4 дБА та еквівалентного - на 3 дБА від роботи вентиляційної системи кухні кафе "ІНФОРМАЦІЯ_2" по АДРЕСА_4 згідно СН 3077-84 "Санитарные нормы допустимого шума в помещениях жилых и общественных зданиях и на территории жилой застройки", суд першої інстанції дійшов висновку про підставність позовних вимог.

Однак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку в оцінці доказів, беручи до уваги наступне:

відповідно до ч.1, ч.2 ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Відповідно до ст. 144 Конституції України та ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Так, суд мотивував своє рішення висновком експерта по сформульованому судом питанню щодо відповідності системи вентиляції вимогам певного нормативного акту. Однак, норми ДБН В.2.2- 15-05 та ДБН В.3.2-2-2009 регулюють порядок облаштування таких пристроїв тільки в новобудовах або у будинках, в яких проводиться реконструкція чи капітальний ремонт з розробкою відповідної проектної документації. Жодних доказів реконструкції чи капітального ремонту в матеріалах справи немає. Відтак суд першої інстанції не встановив, які саме норми регулюють спірні відносини та встановлюють технічні вимоги для влаштування системи вентиляції взамін (як стверджувалось) існуючої.

Суд першої інстанції, надаючи перевагу доказам, наданим третьою особою, не взяв до уваги те, що у своєму висновку по питанню про відповідність встановленого відповідачем обладнання діючим санітарним нормам експерт відповіді не наддав, натомість, вентиляція була встановлена згідно договору підряду № 25-09-06-1 від 25.09.2006 р. підприємством «Ярта», яке наділене відповідною ліцензією, представники якого в акті пусконалагоджувальних робіт системи вентиляції від 19.10.2006 р. засвідчили підписами, що система вентиляції працює справно, відповідно до проекту та вимог п.5.23 ДБН В 2.2-15.2005 р. «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення». З метою запобігання порушень санітарно-епідеміологічних норм щодо використання вентиляції і кондиціонерів по ініціативі відповідача проводилися неодноразові дослідження в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1». Відповідно до акту виконаних робіт № 500/02 від 23 серпня 2011 року порушень не встановлено. Висновком дослідження Львівського обласного лабораторного центру Держсанепідемслужби України в протоколі № 121 від 08.10.2015 р. засвідчено, що рівні шуму за 2 метри від стіни будинку по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 при включеній та виключеній системі вентиляції кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2» не перевищують допустимі значення згідно вимог СН 3077-84. У випадку виникнення сумнівів у суду першої інстанції щодо переваги одних доказів над іншими, він не був позбавлений можливості у встановленому ГПК України порядку, скористатись висновком спеціаліста тощо, однак, цього не зробив. Враховуючи інформативність, рівень деталізації та сукупність доказів, колегія суддів вважає недоведеним факт перевищення рівня шуму.

Поза увагою суду першої інстанції залишилось також і те, що вентиляція і два кондиціонери на внутрішньому фасаді будинку АДРЕСА_1 були встановлені ще у 2006 році, коли чинним було Положення, затверджене Рішенням виконкому міськради № 28 від 01.02.2002 р. Відповідно до вимог вказаного Положення, розміщення пристроїв і устаткування систем опалення, вентиляції та кондиціонування повітря на внутрішніх стінах фасадів невидимих зі сторони вулиць не заборонялося (п.п.3.1.; 3.3.2.; 3.3.3 Положення про порядок розміщення у м. Львові технічних елементів пристроїв) ззовні будинків і споруд).

Факт притягнення відповідача до адміністративної відповідальністі адмінкомісією не носить преюдиційного характеру, може бути пов'язаний із правовою необізнаністю чи іншими чинниками, а відтак, в світлі заявлених заперечень проти позову, стверджуваний факт порушення повинен був належно досліджуватись судом.

Окрім того, задовольняючи позов та відмовляючи відповідачеві у застосуванні позовної давності, суд першої інстанції не навів мотивів такого висновку, безпідставно зіславшись лише на недоведеність спливу строку, що колегія суддів вважає недопустимим. Не вдаючись в оцінку доказів щодо цього факту, оскільки такі мотиви судом першї інстанції фактично не досліджувались, стверджуване позивачем порушення - влаштування зовнішніх елементів вентиляції не носило прихованого характеру, а відтак про це повинно було бути відомо позивачеві невідкладно.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. У встановленому законом порядку підстави, передбачені у ст. 104 ГПК України для скасування або зміни судового рішення були доведені суду належними доказами.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення господарського суду Львівської області від 16.06.2016 року прийняте за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені в рішенні, не відповідають наявним в матеріалах справи доказам, а відтак, зазначене рішення суду від 16.06.2016 р. у справі № 914/3050/15 у відповідності до ст. 104 ГПК України підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 104, 105 Львівський апеляційний господарський суд , -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Львів, вх. №01-05/3276/16 від 05.07.2016 року задовольнити.

2.Рішення господарського суду Львівської області від 16.06.2016 р. у справі № 914/3050/15 - скасувати. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

3.Стягнути з Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради (79017, м.Львів, К.Левицького,67) на користь Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_5)-1378,00 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги Львівським апеляційним господарським судом.

4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

5.Матеріали справи скеровуються до господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови суду оформлено і підписано відповідно до вимог статті 105 ГПК України 05.09.2016 року.

Головуючий-суддя Костів Т.С.

Суддя Малех І.Б.

Суддя Желік М.Б.