РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2016Справа №910/9469/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «М-Квадро»

до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»

про зобов'язання вчинити дії та стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: Дубровський В.С. (за довіреністю);

від відповідача: Гриненко С.В. (за довіреністю).

В судовому засіданні 13 липня 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В травні 2016 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «М-Квадро» (позивач) до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (відповідач) про стягнення 2 067 063,60 грн., які знаходяться на банківському рахунку та 41 341,27 грн. судового збору; зобов'язання закрити поточний рахунок № 3060 та видати про це довідку.

14.06.2016 року позивач звернувся до суду із заявами, у яких просив стягнути з відповідача 2 067 063,60 грн., які знаходяться на банківському рахунку та 31 005,95 грн. судового збору; зобов'язання закрити поточний рахунок № 3060 та видати про це довідку. Повернути з Державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір у розмірі 10 335,32 грн. Вказані заяви прийняті судом до розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов Договору банківського рахунку № 5249/11 від 01.10.2011 року.

Разом з позовом позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просив накласти арешт на грошові кошти відповідача в розмірі 2 067 063,60 грн..

Відповідач звернуся до суду із відзивом, у якому просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2016 року суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/9469/16. Розгляд справи призначено на 22.06.2016 року.

В судовому засіданні 22.06.2016 року у справі оголошено перерву до 13.07.2016 року.

22.06.2016 року через канцелярію до суду від позивача надійшло клопотання про фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, яке було задоволено судом, оскільки на підставі ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України, на вимогу хоча б одного учасника судового процесу у суді першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи по суті або за ініціативою суду здійснюється фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «М-Квадро» (клієнт) укладено Договір банківського рахунку № 5249/11 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого банк на підставі заяв(-и) клієнта, встановленої форми, відкриває клієнту поточні(-ий) рахунки(-ок) в національній та/або іноземній(-их) валюті(-ах) (надалі - поточні рахунки) та здійснює його розрахунково-касове обслуговування відповідно до ліцензії наданої банку, тарифів, законодавства України, а також умов функціонування кореспондентських рахунків банку.

Відповідно до п. 1.3. Договору банк і клієнт домовились, що дія договору рівною мірою поширюється на всі поточні рахунки, відкриті клієнтом у банку.

Згідно із п. 4.1. Договору у випадку, якщо клієнт бажає обслуговуватись за допомогою системи дистанційного розрахункового обслуговування з усіма її каналами обслуговування (надалі - комплекс), клієнт зобов'язаний, зайшовши на Інтернет-сторінку банку за адресою: https://ibank.pib.ua/ (надалі - портал), створити ключі та подати їх до банку у друкованому вигляді. У випадку, якщо користування комплексом передбачає обов'язкове використання спеціальних апаратних засобів, банк надає клієнту такі апаратні засоби, про що сторонами складається акт за встановленою банком формою. Надання банком клієнту послуг за допомогою комплексу починається з дня підписання сторонами окремого акту про початок обслуговування клієнта за допомогою комплексу.

Відповідно до п. 4.2. Договору клієнт може здійснювати за допомогою комплексу операції за рахунками на підставі електронних документів, включаючи створення, підписання та пересилання електронних документів, отримувати від банку банківські виписки та іншу інформацію про рух коштів за рахунками, а також отримувати інші послуги, передбачені документацією комплексу (далі - дистанційне обслуговування).

Пунктом 4.4. Договору сторони погодили, що будь-які електронні документи, створені за допомогою комплексу та підписані електронним цифровим підписом, матимуть для сторін однакову юридичну силу з паперовими документами, власноручно підписаними уповноваженими особами клієнта і скріпленими печаткою клієнта. Положення цього пункту не виключають можливість використання клієнтом та банком паперових документів у процесі надання клієнту банківських послуг та не змінюють розпорядку роботи банку, передбаченого цим договором та/або загальними умовами, включаючи тривалість операційного дня та операційного часу банку.

Відповідно до п. 7.7. Договору у випадку розірвання банком договору та пов'язаної з цим необхідності закриття поточного рахунку, залишок коштів на якому перевищує передбачений тарифами розмір комісійної винагороди банку за закриття поточного рахунку, клієнт цим доручає банку переказати такий залишок коштів за реквізитами, вказаними клієнтом та закрити поточний рахунок.

На виконання умов Договору відповідачем відкрито позивачу поточний рахунок № 3060 у національні валюті, що підтверджується довідкою банку № 20-2/6-727 від 12.05.2016 року.

Згідно з випискою банку станом на 16.05.2016 року у позивача на рахунку № 3060, відкритому у відповідача, обліковується 2 067 063,60 грн.

17.05.2016 року клієнт звернувся до банку із платіжним дорученням № 30 про перерахуванням 2 067 063,60 грн.

17.05.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою № 141 від 17.05.2016 року, у якій просив розірвати Договір банківського рахунку № 5249/11 від 01.10.2011 року та закрити поточний рахунок № 3060.

Станом на 20.05.2016 року у позивача на рахунку № 3060, відкритому у відповідача, обліковується 2 067 063,60 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку.

Позивач стверджує, що відповідачем допущено неналежне виконання умов Договору банківського рахунку № 5249/11 від 01.10.2011 року щодо виконання платіжного доручення № 30 про перерахуванням 2 067 063,60 грн. від 17.05.2016 року, у зв'язку із чим просить стягнути з останнього 2 067 063,60 грн., які знаходяться на банківському рахунку та 31 005,95 грн. судового збору, зобов'язати закрити поточний рахунок № 3060 та видати про це довідку.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з положеннями ст. 1066 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1073 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1075 Цивільного кодексу України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

За платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту (ч. 1 ст. 1089 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 1091 Цивільного кодексу України банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні.

Відповідно до п. 8.1. ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Як встановлено судом, станом на 16.05.2016 року у позивача рахунку № 3060, відкритому у відповідача, обліковується 2 067 063,60 грн.

17.05.2016 року клієнт звернувся до банку із платіжним дорученням № 30 про перерахуванням 2 067 063,60 грн.

Станом на день розгляду спору відповідачем платіжне доручення не виконано, зворотного суду не доведено.

Судом встановлено, що 17.05.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою № 141 від 17.05.2016 року, у якій просив розірвати Договір банківського рахунку № 5249/11 від 01.10.2011 року та закрити поточний рахунок № 3060.

Таким чином, Договір банківського рахунку № 5249/11 від 01.10.2011 року на підставі ч. 1 ст. 1075 Цивільного кодексу України є розірваним з 17.05.2016 року.

Відповідно до п. 20.1. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року № 492 (Інструкція від 12.11.2003 року № 492) поточні рахунки клієнтів банків закриваються на підставі заяви клієнта.

Згідно п. 20.6. Інструкції від 12.11.2003 року № 492 банк за наявності коштів на поточному рахунку, який закривається на підставі заяви клієнта, здійснює завершальні операції за рахунком (з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів згідно з дорученням клієнта тощо). Датою закриття поточного рахунку вважається наступний після проведення останньої операції за цим рахунком день. Якщо на поточному рахунку власника немає залишку коштів, а заява подана в операційний час банку, то датою закриття поточного рахунку є день отримання банком цієї заяви. У заяві про закриття поточного рахунку (паперовій копії заяви в електронній формі) головний бухгалтер банку або інша уповноважена особа банку зазначає дату та час отримання заяви, дату закриття рахунку та засвідчує це своїм підписом. Заява про закриття поточного рахунку зберігається в справі з юридичного оформлення рахунку. У день закриття поточного рахунку банк зобов'язаний видати клієнту довідку про закриття рахунку.

З урахуванням того, того що позивач звернувся до відповідача із заявою № 141 від 17.05.2016 року, у якій, в т.ч. просив закрити поточний рахунок № 3060, позовна вимога про закриття вказаного рахунку та видачу відповідної довідки є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що Договір банківського рахунку № 5249/11 від 01.10.2011 року розірваний з ініціативи позивача, матеріалами справи підтверджується наявність на рахунку останнього грошових коштів в розмірі 2 067 063,60 грн., суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення вказаної суми грошових коштів з відповідача підлягає задоволенню.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд її відхиляє, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити, передбачених статтею 67 цього Кодексу, заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з частиною 1 статті 67 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів щодо забезпечення позову" особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (пункт 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів щодо забезпечення позову").

Враховуючи те, що забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, а також те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується вжиття певного заходу до забезпечення позову, суд дійшов висновку, що достатні підстави вважати, що невжиття заходів до забезпечення позову у даній справі може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду по даній справі відсутні, що зумовлює відхилення відповідної заяви позивача.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, в розмірі 32 383,95 грн. ((2 067 063,60 грн. * 1,5%) (позовна вимога майнового характеру) + 1 378,00 грн. (позовна вимога немайнового характеру)) покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК" (01001, м. Київ, провулок Шевченка, будинок 12, ідентифікаційний код 00039002) закрити поточний рахунок № 3060) відкритий Товариству з обмеженою відповідальністю "М-КВАДРО" (08700, Київська обл., місто Обухів, вул. Промислова, будинок 3, ідентифікаційний код 34386044) та видати про це довідку. Видати наказ.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК" (01001, м. Київ, провулок Шевченка, будинок 12, ідентифікаційний код 00039002) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "М-КВАДРО" (08700, Київська обл., місто Обухів, вул. Промислова, будинок 3, ідентифікаційний код 34386044), грошові кошти: 2 067 063,60 грн. (два мільйони шістдесят сім тисяч шістдесят три гривні 60 копійок) та 32 383,95 грн. (тридцять дві тисячі триста вісімдесят три гривні 95 копійок) судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 29.08.2016 року.

Суддя Ю.В. Цюкало