ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2016 року Справа № 923/614/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі Литвиненко Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Комунального підприємства "Дорожник" Херсонської міської ради, м.Херсон

до: Управління транспортної, дорожної інфраструктури і зв'язку Херсонської міської ради, м.Херсон

про спонукання до виконання умов договору та стягнення заборгованості за договором про надання послуг в сумі 159 149,88 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2, уповноважені представники, дов. № б/н від 16.03.2016р.;

від відповідача: не прибув;

Комунальне підприємство "Дорожник" Херсонської міської ради (позивач) звернулось до суду з позовом, у якому просить суд зобов'язати Управління транспортної, дорожньої інфраструктури і зв'язку Херсонської міської ради (відповідач) виконати умови Договору № 4 від 2 лютого 2015р. "Про послуги щодо очищування, інші (послуги з утримання доріг у зимовий період)" та Додаткової угоди № 3 від 22 січня 2016р. до договору підряду від 02 лютого 2015р. № 4 про послуги щодо очищування, інші (послуги з утримання доріг у зимовий період) (чергування техніки при зимовому утриманні доріг) та підписати акти прийому передачі виконаних робіт типової форми КБ-2в № 4 на суму 39744,00 грн.; № 5 на суму 39744,00 грн.; № 6 на суму 42393,60 грн.; № 7 на суму 37268,28 грн., які були складені та надані Управлінню Комунальним підприємством "Дорожник" Херсонської міської ради.; стягнути з відповідача заборгованість внаслідок не виконання грошового зобов'язання щодо оплати послуг з очищування (інших послуг з утримання доріг) та послуги чергування техніки при зимовому утриманні доріг у зимовий період за договором № 4 від 02 лютого 2015р. та Додаткової угоди № 3 від 22 січня 2016р. до договору підряду від 02 лютого 2015р., № 4 у розмірі 159149,88 грн.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач, повідомлений належним чином про час та дату судового засідання, не скористався своїм правом на судовий захист: до суду не прибув, причини неявки не повідомив; відзиву та витребуваних матеріалів не надав.

Розгляд справи відбувався поза межами строку, встановленого ст..69 ГПК України, на підставі ухвали суду від 10.08.2016 року про продовження строку розгляду справи.

За таких обставин, справа розглядається без участі представника відповідача, за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, суд

в с т а н о в и в:

2 лютого 2015 року між Управлінням транспортної, дорожної інфраструктури і звязку Херсонської міської ради (відповідач, замовник) та Комунальним підприємством «Дорожник» Херсонської міської ради (позивач, учасник) укладено Договір №4 про послуги щодо очищування, інші послуги з утримання доріг у зимовий період (далі - договір).

22.01.2016 року між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду №3 до договору, якою було відкореговано ціну договору.

За змістом ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

За умовами розділу 1 договору учасник зобовязується протягом 2015 року надати послуги замовникові, а замовник прийняти і оплатити такі послуги. Найменування послуг: послуги щодо очищування, інші послуги з утримання доріг у зимовий період.

Згідно розділу 4 договору розрахунки проводяться по факту надходження коштів на розрахунковий рахунок замовника та по факту надання послуг при наявності відповідного бюджетного призначення. Шляхом оплати замовником наданих послуг учасником після підписання сторонами акта виконаних робіт типової форми КБ-2в.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору позивачем виконано роботи на загальну суму 159149,78 грн., що підтверджується актами прийому-виконання підрядних робіт:

- №4 на суму 39744,00 грн.;

- №5 на суму 39744,00 грн.;

- №6 на суму 42393,50 грн.;

- №7 на суму 37268,28 грн.

Судом встановлено, що 25.01.2016 року позивач надав відповідачу для підписання та оплати акти №4, №5, №6 разом із претензією про погашення боргу; 21.04.2016 року позивач надав відповідачу для підписання та оплати акт №7 разом із претензією про погашення боргу.

В порушення умов договору та законодавства України відповідач акти не підписав і заборгованість не сплатив.

За приписами ч.2 ст.218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобовязання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобовязання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобовязань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобовязання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Частиною 1 статті 193 Господарського Кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо стягнення основного боргу є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання Управління транспортної, дорожньої інфраструктури і зв'язку Херсонської міської ради виконати умови Договору № 4 від 2 лютого 2015р. "Про послуги щодо очищування, інші (послуги з утримання доріг у зимовий період)" та Додаткової угоди № 3 від 22 січня 2016р. до договору підряду від 02 лютого 2015р. № 4 про послуги щодо очищування, інші (послуги з утримання доріг у зимовий період) (чергування техніки при зимовому утриманні доріг) шляхом підписання актів прийому передачі виконаних робіт типової форми КБ-2в: № 4 на суму 39744,00 грн.; № 5 на суму 39744,00 грн.; № 6 на суму 42393,60 грн.; № 7 на суму 37268,28 грн., які були складені та надані Управлінню Комунальним підприємством "Дорожник" Херсонської міської ради з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу ст. 2 Закону України „Про судоустрій і статус суддів є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами прав і законних інтересів юридичних осіб.

Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Аналогічні положення містяться в ст. 20 ГК України.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб'єкт захисту, вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про те, що вимога про зобовязання підписати акти прийому виконаних робіт не відповідає способам захисту порушених прав, передбаченим діючим законодавством України.

Звертаючись з позовом до суду, позивач на свій розсуд обирає спосіб захисту порушеного права, в той час як на суди покладено обовязок перевірки відповідності обраного позивачем способу захисту приписам ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України.

Суд звертає увагу позивача, що обрання невірного способу захисту і визначення предмета позову, який не відповідає встановленим законом або договором способам захисту, унеможливлює задоволення такого позову.

З огляду на неявку представника відповідача, суд зазначає, що в силу статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони мають право брати участь в господарських засіданнях. Сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст.28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють в межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Відповідно до ст.77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Суд зауважує, що відкладення на підставі ст.77 ГПК України розгляду справи у разі незявлення представника сторони за викликом господарського суду є правом, а не обовязком суду, і використовується ним, якщо причини неявки є поважними та обґрунтованими, та неявка представника сторони перешкоджає вирішенню спору в даному судовому засіданні.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до положень ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

В силу ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За приписами статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного рішення.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивачу на підставі ст..49 ГПК України відшкодовуються судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог за рахунок відповідача, з вини якого спір доведено до врегулювання в судовому порядку.

На підставі вищевказаних норм права, керуючись, ст.ст. 49, 75, 82-85 ГПК України, - суд

в и р і ш и в:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Управління транспортної, дорожньої інфраструктури і звязку Херсонської міської ради (73000, м.Херсон, вул..Залізнична, 8, ) на користь Комунального підприємства «Дорожник» Херсонської міської ради (73000, м.Херсон, вул.Фонтанна, 15, , п/р 2 в філії АБ «Укргазбанк», МФО 320478) заборгованість внаслідок не виконання грошового зобов'язання щодо оплати послуг з очищування (інших послуг з утримання доріг) та послуги чергування техніки при зимовому утриманні доріг у зимовий період за договором № 4 від 02 лютого 2015р. та Додаткової угоди № 3 від 22 січня 2016р. до договору підряду від 02 лютого 2015р., № 4 у розмірі 159149,88 грн. та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2387,25 грн.

3.В іншій частині позовних вимог відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 29.08.2016 р.

Суддя В.В.Литвинова