КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2016 р. Справа№ 910/8054/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Чорної Л.В.

Кропивної Л.В.

За участю представників:

від позивача : Проценко С.В. (довір. №306/148/1-14 від 15.08.16);

від відповідача: Прасок В.В. ( довір. від 11.04.16);

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Медіа Простір"

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2016р.

у справі № 910/8054/16 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Інституту політичних і етнонаціональних досліджень ім. І.Ф. Кураса

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Медіа Простір"

про стягнення 316 670, 49 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.05.2016р. у справі №910/8054/16 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Медіа Простір" на користь Інституту політехнічних і етнонаціональних досліджень ім. І.Ф.Кураса Національної академії наук України 241 796,45коп. боргу по орендній платі та комунальним платежам, 52087грн. 47 коп. пені, 22 786грн. 57коп. штрафу, 4 750грн. 06коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що всупереч умовам договору оренди нерухомого майна, відповідач, як орендар, не виконав своїх обов'язків, в результаті чого виникла заборгованість по орендній платі та комунальним платежам, яка, згідно підписаного та скріпленого печатками обох сторін, в загальному розмірі складає 241796,45 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.05.2016р. та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що розрахунок, проведений позивачем є за своїм змістом нікчемним, та не відображає реальних розрахунків за договором оренди нерухомого майна, оскілки предметом договору є строкове платне користування державний майном, а не відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення обслуговування, експлуатації даного майна, що в свою чергу є предметом договору.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін судова колегія встановила.

28.05.2014 між Інститутом політехнічних і етнонаціональних досліджень ім. І.Ф.Кураса академії наук України, як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Медіа Простір" , як орендарем, укладено договір оренди нерухомого майна № 13, відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне у користування нерухоме державне майно: кімнати 112, 115, 116 площею 240,5 кв. м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. Кутузова, 8 в підвалі та на 1-му поверсі адміністративної будівлі, що перебуває на балансі Інституту політехнічних і етнонаціональних досліджень ім. І.Ф.Кураса НАН України.

Майно передається в оренду з метою розміщення під офіс (п.1.2.договору №13).

Також 28.05.2014 між Інститутом політехнічних і етнонаціональних досліджень ім. І.Ф.Кураса академії наук України, як балансоутримувачем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Медіа Простір" , як орендарем, укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 13-в (далі - договір № 13-в), відповідно до п.1.1. якого балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кутузова, 8, розрахункова площа 2519,7 кв. м., а також утримання прибудинкової території, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих орендодавцем за цим договором.

Згідно з п.2.1. договору № 13 орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі.

Згідно акту приймання-передачі від 28.05.2014 орендодавець передав, а орендар прийняв нежитлові приміщення за адресою: м. Київ, вул. Кутузова, 8, кімнати 112, 115, 116, площею 240,5 кв. м.

Відповідно до ч.1 ст.763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно з п. 10.1. договору № 13 він діє з 28.05.2014 до 31.03.2017.

Відповідно до п. 5.1. договору № 13-в він також діє з 28.05.2014 до 31.03.2017.

Згідно з п.3.1. договору №13 орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 01.10.95 (зі змінами) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - березень 2014р.- 28 863,59 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - травень 2014 р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за квітень 2014 року.

Крім орендної плати орендар сплачує орендодавцю по розрахункам орендодавця: відшкодування комунальних платежів, відшкодування податку на землю, витрати на утримання будинку та прилеглої території, інші витрати за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Згідно з п. 3.2. договору № 13 нарахування ПДВ здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п. 3.3. договору № 13 орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно з п 3.4. договору № 13 орендна плата перераховується орендарем відповідно до вимог чинного законодавства за весь час фактичного користування приміщенням щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця.

Відповідно до п.2.2.3. договору № 13-в орендар зобов'язаний не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним місяцем, отримати рахунки та внести плату на рахунок балансоутримувача (або організації, що обслуговує будівлю), за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будівлі, технічне обслуговування будівлі відповідно до загальної площі приміщення, на ремонт відповідно до відновної вартості приміщення, за комунальні послуги а також відшкодовувати податок за землю.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Всупереч вищеназваному договірному зобов'язанню відповідач не виконав своїх обов'язків, в результаті чого виникла заборгованість по орендній платі та комунальним платежам, яка в загальному розмірі складає 241796,45грн.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що розрахунок, проведений позивачем є за своїм змістом нікчемним, та не відображає реальних розрахунків за договором оренди нерухомого майна, оскілки предметом договору є строкове платне користування державний майном, а не відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення обслуговування, експлуатації даного майна судовою колегією не приймаються, оскільки спір виник в зв'язку з тим, що відповідачем не було у повному обсязі сплачено орендну плату та комунальні послуги, в порушення умов договорів № 13 та № 13-в, отже розрахунок проведений позивачем згідно умов договорів № 13 та № 13-в.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу по орендній платі та комунальних послуг в загальному розмірі 241 796,45грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки, матеріали справи свідчать про порушення відповідачем зобов'язання щодо своєчасного внесення плати за спожиту електроенергію та відшкодування земельного податку у повному обсязі, відповідач є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Частиною 1 ст.216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ч.1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п. 3.7. договору № 13 орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується на користь балансоутримувача відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати

Згідно з п. 2.2.3. договору № 13-в орендар зобов'язаний при несвоєчасному внесенні плати, сплачувати пеню із розрахунку діючої облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочки.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При укладанні договору сторони визначили відповідальність за порушення зобов'язання щодо сплати вартості спожитої електроенергії, проте враховуючи вищезазначені норми розмір пені, обмежений позивачем у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у відповідний період.

Разом з цим, ч. 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи, що в силу умов п. 3.4. договору № 13 та п. 2.2.3. договору № 13-в відповідач зобов'язаний був вносити платежі щомісяця не пізніше 20 числа, то момент прострочення виконання зобов'язання слід встановлювати щодо кожного місяця наданих послуг, і, в залежності від встановленого, нараховувати пеню, за кожний місяць наданих послуг окремо.

Розмір пені, як вірно зазначає місцевий господарський суд становить 55272,60 грн., проте оскільки суд не наділений правом виходити за межі пред'явлених вимог, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення 52 087,47 грн. пені.

Пунктом 3.8. договору № 13 передбачено, що у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10 % від суми заборгованості.

Оскільки матеріали справи свідчать, що прострочення оплати орендної плати за договором мало місце понад 3 (три) місяці, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог про стягнення з відповідача суми штрафу в розмірі 22 786,57 грн.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2016р. не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Медіа Простір" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2016р. у справі №910/8054/16 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/8054/16.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді Л.В. Чорна

Л.В. Кропивна