ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

22 серпня 2016 р.

Справа № 902/481/16

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Трейд" (АДРЕСА_1, 65020)

до:Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергія" (вул.Хмельницьке шосе, буд.23, м.Вінниця, 21000)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Хлібекспорт" (АДРЕСА_2, 65082)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - приватне підприємство "Золотий колос" (вул.Леніна, 37, с.Михайлівка, Шаргородський район, Вінницька область, 23523)

про стягнення 1020517,8 грн.

Головуючий суддя: Яремчук Ю.О.,

Cекретар судового засідання: Мовчан Г.М.,

Представники :

позивача : ОСОБА_2

відповідача : ОСОБА_3, ОСОБА_4

третьої особи - ТОВ "Хлібекспорт": не з'явився

третьої особи - ПП "Золотий колос": не з'явився

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Трейд" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергія" про стягнення штрафу та відшкодування збитків в розмірі 1020517,8 грн.

Позовні вимоги мотивовано наступним: 18.12.2015 року між ТОВ «Компанія «Енергія» та ТОВ «ОСОБА_1 Трейд» було укладено договір поставки №418/ТР. Відповідно до п.1.1 договору- в порядку та на умовах договору постачальник зобов'язується поставити і передати у власність, а покупець прийняти і оплатити кукурудзу, українського походження, врожаю 2015 року на умовах FСА, погружено на автотранспорт в с. Марксове, Немирівського району, Вінницької області, згідно Інкотермс у редакції 2010 р. Відповідно до п. 2.1. договору № 418/ТР, загальна кількість товару до поставки за вагою нетто повинна складати 1000.00 тонн +/- 5 % в опції покупця. Позивач стверджує, що вказана кількість була збільшена та відповідні строки поставки були подовжені за взаємною згодою сторін, оформленою додатковими угодами до договору. Разом з тим, 08.02.2016 р. між позивачем та відповідачем були укладені додаткові угоди № 4 і 5 до договору № 418/ТР. У відповідності до п. 1 Додаткової угоди № 4, сторони дійшли згоди про поставку додаткової партії товару у кількості 10,980 тонн. Аналогічно, відповідно до п. 1 додаткової угоди № 5, сторони дійшли згоди про поставку додаткової партії товару у кількості 32,660 тонн. Таким чином, загальна кількість товару до поставки склала: 1 093, 64 тонни. Позивач зазначає, що на підставі рахунку № 13 від 18.12.2015 р. останнім була зроблена часткова передплата товару на загальну суму 2 475 000 грн. 00 коп. Відповідачем було поставлено товару на загальна кількість 729, 432 тонн. Таким чином, відповідачем не виконано поставку у кількості 364, 208 тонн товару. При цьому, позивач зазначив, що згідно з п. 4.4. договору № 418/ТР, постачальник зобов'язаний в узгоджену дату або у межах узгодженої дати надати підготовлений до завантаження товар та виконати за свій рахунок завантаження товару у транспортні засоби, надані покупцем у місці постачання, вказаному в п. 1.1. цього договору, згідно умовам постачання. Згідно п. 4.1. договору № 418/ТР, постачальник зобов'язується надати товар та забезпечити за власний рахунок його завантаження у транспортні засоби, надані покупцем на склад постачальника у термін, не пізніше 24.12.2015 р. У відповідності до п. 5 додаткової угоди № 1 від 29.12.2016 р. до договору № 418/ТР, сторони дійшли згоди про встановлення терміну поставки для товару кількістю 358,792 тонн +/- 5 % не пізніше 30.12.2015 р. включно. Згідно п. 4 додаткової угоди № 4 від 08.02.2016 р. до договору № 418/ТР, сторони дійшли згоди про поставку додаткової партії товару у кількості 10, 980 тонн не пізніше 10.02.2016 р. включно. Аналогічно, відповідно до п. 4 додаткової угоди № 5 від 08.02. 2016 р. до договору № 418/ТР, сторони узгодили поставку додаткової партії товару у кількості 32, 660 тонн не пізніше 10.02.2016 р. включно. У вказані строки було поставлено лише частину товару у кількості 729, 432 тонн. Одночасно зазначає, що відповідно до акту звірки взаємних розрахунків станом на 23.02.2016 р., за договором № 418/ТР позивачем було сплачено на користь відповідача суму у розмірі 2 475000,00 грн., а відповідачем виконано зобов'язань на суму 2 282 075,74 грн. Отже, на рахунку відповідача без відповідного виконання зобов'язань з поставки залишилася частина передплати у сумі 192 924, 26 грн.

22.03.2016 р. відповідачем був отриманий лист № 18-03 від 18.03.2016 р. від позивача із проханням підтвердити готовність до завантаження товару у кількості залишку, що підлягає поставці за договором № 418/ТР. Проте у наданий у листі строк відповідачем не було надано жодного підтвердження. Відповідно, для поставки вказаної кількості недопоставленого товару за договором № 418/ТР сторонами не було узгоджено інших/додаткових термінів. Більш того, 23.03.2016 р. відповідачем на рахунок позивача були повернуті грошові кошті у сумі 192924,26 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 90 від 23.03.2016 р. Таким чином, позивач вважає, що має місце часткова не поставка товару. При цьому, договором сторони узгодили штрафні санкції за неналежне виконання зобов'язань за договором. Так, відповідно до п. 6.6. договору № 418/ТР, за повну або часткову не поставку товару за даним договором постачальник зобов'язаний виплатити покупцеві штраф у розмірі 30 % від вартості недопоставленого товару. З урахуванням викладеного позивач вважає, що сума штрафу, що підлягає сплаті відповідачем на користь позивача за договором № 418/ТР становить: 355102 грн. 80 коп. Окрім того зазначає, що товар, отриманий від відповідача за договором поставки № 418/ТР, позивач мав намір продати іншим юридичним особам. Проте, через часткову не поставку відповідачем товару, а договором № 418/ТР позивач не зміг виконати належним чином свої зобов'язання перед іншими юридичними особами, внаслідок чого зазнав значних збитків. Зокрема зазначає, що через неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором № 418/ТР, позивач не зміг виконати свої зобов'язання за договором № 21/12, через що зазнав збитків у вигляді штрафу від контрагента у розмірі 362 250 грн. 00 коп.; також зазнав збитків у сумі 235795,00 грн. та упущеної вигоди у розмірі 67370,00 грн., яку останній зазнав внаслідок неналежного виконання зобов'язань відповідачем.

Ухвалою суду від 09.06.2016 року за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/481/16 з призначенням судового засідання на 30.06.2016 року.

Ухвалою суду від 30.06.2016 року продовжено строк вирішення спору та відкладено розгляд справи на 16.08.2016 року, водночас залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Хлібекспорт" (АДРЕСА_2, 65082) та Приватне підприємство "Золотий колос" (вул. Леніна, 37, с.Михайлівка, Шаргородський район, Вінницька область, 23523).

В судове засідання 16.08.2016 року з'явились представник позивача та представник відповідача, представники третіх осіб не з'явились, натомість від останніх надійшли клопотання про розгляд справи за відсутності представників третіх осіб (а.с.5,7, т.2).

Ухвалою суду від 16.08.2016 року розгляд справи було відкладено на 22.08.2016 року, з об'єктивних причин.

В судове зсідання з'явились представник позивача та представники відповідача. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового засідання належним чином.

При цьому, представник позивача позов підтримав в повному обсязі, з підстав вказаних у позовній заяві ( № 02-06 від 07.06.2016 року) та запереченні на відзив ( вх. № канц. 06-52/7647/16 від 22.08.2016 року).

Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву ( вх. № канц. 06-52/7494/16 від 16.08.2016 року), в якому зокрема зазначив, що проти штрафних санкцій заперечує, тому що нарахування будь - яких штрафних санкцій вважає незаконним та необґрунтованим. Відповідач протягом усього часу діяв лише відповідно до вимог закону, належним чином виконував взяті на себе зобов'язання і згідно договору №418/ТР від 18.12.2015 року і згідно додаткових угод №1,№2,№3,№4,№5 жодного разу не допустив невиконання зобов'язання. Натомість зазначив, що позивач виконував свої зобов'язання частково чим порушував вимоги як договору так і законодавства України. Стосовно заявлених до стягнення збитків, додаткових витрат та втраченої вигоди зазначає наступне: укладаючи договір №418/ТР від 18.12.2015 року сторонами даного договору є лише ТОВ «Компанія «Енергія», яка має поставити товар Покупцю і ТОВ «ОСОБА_1 Трейд», яке має прийняти товар та оплатити його. Що саме в подальшому буде робити покупець із товаром в договорі не обумовлено. Так само в договорі не обумовлено жодних інших осіб, які також приймали б участь у даних договірних відносинах.

Окрім того, представник відповідача підтримав клопотання (вх. № 06-52/7493/16 від 16.08.2016 року) про визнання явки третіх осіб, а саме ПП «Золотий колос» та ТОВ «Хлібекспорт» обов'язковою.

Суд, з'ясував думку представника позивача стосовно даного клопотання.

Представник позивача поклався на розсуд суду.

Суд відмовляє в задоволенні даного клопотання, оскільки вважає його безпідставним та необґрунтованим.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та представників відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

18.12.2015 року між ТОВ «Компанія «Енергія» та ТОВ «ОСОБА_1 Трейд» було укладено договір поставки №418/ТР.

Відповідно до п.1.1 договору - в порядку та на умовах договору постачальник зобов'язується поставити і передати у власність, а покупець прийняти і оплатити кукурудзу, українського походження, врожаю 2015 року на умовах FСА, погружено на автотранспорт в с. Марксове, Немирівського району, Вінницької області, згідно Інкотермс у редакції 2010 р.

Умови FСА Інкотермс 2010 року - «Ргее Саггіег» («Франко перевізник») - означає, що Продавець передає товар Покупцю в обумовленому місці. В даному випадку сторони обумовили - с. Марксове, Немирівського району, Вінницької області. Товар забирається машинами Покупця.

Згідно п.2.1 договору - загальна кількість товару за вагою нетто повинна складати 1000.00 тонн +/- 5% в опції покупця. Вказана кількість може бути збільшена за взаємною згодою сторін, оформленою додатковою угодою до цього договору.

Пунктом 3.1. договору між сторонами було погоджено, що ціна за одиницю товару, який постачається згідно із цим договором загалом із ПДВ становить - 3250,00 грн.

Відповідно до п.3.2. договору - загальна вартість товару з ПДВ 3 250000,00 гривень.

Згідно п.4.1. договору - постачальник зобов'язується надати товар та забезпечити за власний рахунок його завантаження у транспортні засоби, надані покупцем на склад ТОВ «Компанія «Енергія» у термін не пізніше 24.12.2015 року включно.

Пунктом 6.6. договору сторони обумовили, що за повну або часткову не поставку товару за даним договором Постачальник зобов'язаний виплатити покупцеві штраф у розмірі 30% від вартості недопоставленого товару.

Згідно п. 8.2. договору - всі доповнення та додатки до цього договору є його невід'ємною частиною. Зміни та доповнення до договору здійснюються тільки в письмовій формі і набирають сили лише після їх підписання обома сторонами.

В подальшому між сторонами було укладено і обопільно підписано ряд додаткових угод, а саме:

29.12.2015 року додаткова угода № 1 згідно якої сторони погодили змінити п. 2.1 - сторони дійшли згоди про зміну ціни і кількості кукурудзи, українського походження, врожаю 2015 року, на умовах РСА Інкотермс 2010 р. на кількість - 385,792 тонн +/- 5%. Ціна поставки з ПДВ - 3152,50 гривень. Вартість товару - 1 216 209,28 гривень. Продавець зобов'язувався надати товар на складі ТОВ «Компанія «Енергія» не пізніше 30.12.2015 року включно.

08.02.2016 року додаткова угода №2 згідно якої сторони погодили змінити п. 2.1 - сторони дійшли згоди про зміну ціни і кількості кукурудзи, українського походження, врожаю 2015 року, на умовах РСА Інкотермс 2010 р. на кількість 249,100 тонн +/- 5%. Ціна поставки з ПДВ - 3077,00 гривень. Вартість товару - 766 480,70 гривень. Строку поставки обумовлено не було.

08.02.2016 року додаткова угода №3 згідно якої сторони погодили змінити п. 2.1 - сторони дійшли згоди про зміну ціни і кількості кукурудзи, українського походження, врожаю 2015 року, на умовах РСА Інкотермс 2010 р. на кількість 50,900 тонн +/- 5%. Ціна поставки з ПДВ - 3202,00 гривень. Вартість товару 162 981,80 гривень. Строку поставки обумовлено не було.

08.02.2016 року додаткова угода №4 згідно якої сторони дійшли згоди про поставку додаткової партії товару кукурудзи українського походження, врожаю 2015 року, на умовах РСА Інкотермс 2010 р. в кількості 10,980 тонн +/- 5%. Ціна поставки з ПДВ - 3202,00 гривень. Вартість товару - 35 157,96 гривень. Строк поставки товару не пізніше 10.02.2016 року включно.

08.02.2016 року Додаткова угода №5 згідно якої сторони дійшли згоди про поставку додаткової партії товару кукурудзи українського походження, врожаю 2015 року, на умовах РСА Інкотермс 2010 р. в кількості 32,660 тонн +/- 5%. Ціна поставки з ПДВ - 3100,00 гривень. Вартість товару - 101 246,00 гривень. Строк поставки товару не пізніше 10.02.2016 року включно. Відповідно до даних додаткових договорів відповідач мав надати товар в кількості 729,432 тонни.

Відповідно до п. 5.1 договору - покупець здійснює оплату вартості товару прямими банківськими платежами на розрахунковий рахунок постачальника протягом 3 (трьох) банківських днів з дня отримання рахунку - фактури від постачальника. Умовами договору було допущено передплату за товар на підставі рахунку-фактури постачальника (п.5.2. договору).

Як видно з матеріалів справи , відповідно до умов договору постачальник надав покупцю рахунок №13 від 18.12.2015 року на 1000,00 тонн на суму 3 250 000,00 гривень.

Матеріалами справи підтверджено, що 21.12.2015 року покупцем було сплачено на користь постачальника згідно рахунку № 13 від 18.12.2015 року 1500 000,00 гривень та 975 000,00 гривень згідно платіжним дорученням № 16 від 15.01.2016 року. Тобто в загальному на загальну суму 2 475 000,00 грн.

Як видно з матеріалів справи:

30.12.2015 року згідно видаткової накладної №14 покупець отримав на складі постачальника 385,792 тонн вартістю 1 216 209,28 гривень;

30.12.2015 року згідно видаткової накладної № 16 Покупець отримав на складі Постачальника 300 т. товару вартістю 975000,00 грн. в тому рахунку ПДВ;

08.02.2016 року згідно видаткової накладної № 1 Покупець отримав на складі Постачальника 10,98 т. всього на суму 35157,96 в тому рахунку ПДВ;

08.02.2016 року згідно видаткової накладної № 2 Покупець отримав на складі Постачальника 32,66 т. на загальну суму 101246,00 грн. в тому рахунку ПДВ.

Тобто з даного слідує, що всього було поставлено товару на загальну суму 2282075,74 грн., кількості 729,432 тонни, що зокрема стверджується обопільно підписаним актом звірки взаємних розрахунків станом на 23.02.2016 року.

З врахуванням викладеного залишок суми сплачених позивачем становить 192 924,26 грн.

Позивач в позові зазначає, що недопоставленим є товар в кількості 364,208 тонн, оскільки сторонами відповідно до умов договору та додаткових угод було обумовлено поставку 1093,64 тонни товару, про що відповідача було повідомлено листом № 18-03 від 18.03.2016 року. Одночасно позивач зазначає, що внаслідок порушення відповідачем своїх зобов'язань, останньому правомірно нараховано штраф та через часткову не поставку відповідачем товару за договором № 418/ТР позивач не зміг виконати належним чином свої зобов'язання перед іншими юридичними особами, внаслідок чого зазнав значних збитків. Зокрема зазначає, що через неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором № 418/ТР, позивач не зміг виконати свої зобов'язання за договором № 21/12, через що зазнав збитків у вигляді штрафу від контрагента у розмірі 362 250 грн. 00 коп.; також зазнав збитків у сумі 235795,00 грн. та упущеної вигоди у розмірі 67 370,00 грн.

Відповідач в судовому засіданні зазначив, що останнім повністю виконано свої договірні зобов'язання, та відповідно до листа вих. № 18/02-1 від 18.02.2016 року на вимогу позивача повернув 192924,26 грн. коштів, що стверджується платіжним дорученням № 90 від 23 березня 2016 року.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача та надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив із наступного.

Згідно із ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного Кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як зазначалось вище, 18.12.2015 року між ТОВ «Компанія «Енергія» та ТОВ «ОСОБА_1 Трейд» було укладено договір поставки №418/ТР. Разом з тим, умови договору №418/ТР від 18.12.2015 року були доповнені рядом додаткових угод, а саме, додатковою угодою № 1 від 29.12.2015 року сторони погодили поставку товару - 385,792 тонн +/- 5%. з вартістю 1 216 209,28 гривень та строк надання товару на складі не пізніше 30.12.2015 року включно; додаткова угода №2 від 08.02.2016 року сторони погодили поставку товару 249,100 тонн +/- 5%, з вартістю, 766 480,70 гривень; додаткова угода №3 від 08.02.2016 сторони погодили поставку товару - 50,900 тонн +/- 5%. з вартістю 162 981,80 гривень; додаткова угода №4 від 08.04.2016 року згідно якої сторони дійшли згоди про поставку додаткової партії товару в кількості 10,980 тонн +/- 5%. з вартістю - 35 157,96 гривень, строк поставки товару не пізніше 10.02.2016 року включно; додаткова угода №5 від 08.02.2016 року згідно якої сторони дійшли згоди про поставку додаткової партії товару в кількості 32,660 тонн +/- 5%. з вартістю товару - 101246,00 гривень та строк поставки товару не пізніше 10.02.2016 року включно.

Суд, дійшов висновку, що даними додатковими угодами сторони змінили умови основного договору, а саме умови щодо ціни, кількості, строків поставки товару та щодо поставки додаткової партії товару. Так, відповідно до даних додаткових договорів відповідач мав надати товар в кількості 729,432 тонни.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем на виконання договірних зобов'язань передбачених додатковими договорами, які є невід'ємною частиною договору (п.8.2. основного договору) було виконано свої зобов'язання в повному обсязі, надано товар позивачу в кількості 729,432 тонни, що зокрема стверджується видатковими накладними на поставку товару, копії яких містяться в матеріалах справи.

Суд зауважує, що твердження позивача стосовно того, що недопоставленим є товар в кількості 364,208 тонн є безпідставним, оскільки, внаслідок укладання додаткових договорів, якими сторони змінили умови основного договору, а саме, умови щодо ціни, кількості, строків поставки товару, дана поставка товару в такій кількості не передбачена. Зокрема, в матеріалах справи відсутні будь які інші договори між сторонами по справі стосовно поставки товару в кількості 364,208 тонн .

З наведеного суд встановив, що відповідачем повністю було виконано зобов'язання стосовно надання товару. Тому, твердження позивача про те, що спір в даній справі виник внаслідок неправомірних дій відповідача, а саме невиконання своєчасно зобов'язання, чим і спричинено нарахування штрафу суд вважає безпідставним.

Судом взято до уваги лист вих. № 18-02-1 від 18.02.2016 року, стосовно прохання позивача повернути кошти в сумі 192924,26 грн., оскільки, позивачем не надано інших допустимих доказів стосовно його спростування.

Крім того, суд критично оцінює твердження позивача стосовно того, що якщо між сторонами змінено ціну, кількість і строк поставки товару то відповідач повинен був виставити інших рахунок на оплату товару, а не рахунок № 13 від 18 грудня 2015 року на суму 3250000,00 грн. Оскільки, рахунок був виставлений одразу після підписання договору постачання № 418/ТР від 18.12.2015 року на суму 3250000,00 грн., який до того ж позивачем відповідно до умов договору виконаний частково лише в сумі 2 475 000,00 грн., а внаслідок зміни ціни, кількості та строків поставки товару, що стверджується обопільно підписаними між сторонами додатковими договорами, то сума коштів, яка поступила на рахунок відповідача була цілком достатня для виконання передбачених договірних зобов'язань.

Стосовно заявлених до стягнення суми збитків у вигляді штрафу від контрагента позивача у розмірі 362250, 00 грн.; додаткових витрат у сумі 235795,00 грн. та упущеної вигоди у розмірі 67 370,00 грн., яку останній зазнав внаслідок неналежного виконання зобов'язань відповідачем суд зазначає наступне.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

При цьому згідно частини 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з статтею 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Зазначена норма Господарського кодексу України кореспондується з положеннями Цивільного кодексу України, зокрема відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (частина 2 статті 224 ГК України).

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема, включаються додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Тобто для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1)протиправної поведінки;

2)шкоди та її розміру;

3)причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою;

4)вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що ними регулюються правовідносини сторін, що носять зобов'язальний характер, в тому числі щодо стягнення збитків, відшкодування яких передбачено умовами договору або вимогами закону як наслідок порушення господарського зобов'язання, тобто таких збитків, відшкодування яких, за наявності вини сторони у порушенні господарського зобов'язання, носить обов'язковий для цієї сторони характер, а наявність збитків і їх розмір перебувають у причинно-наслідковому зв'язку з порушенням.

Отже, обов'язковою умовою виникнення зобов'язальних правовідносин є договір, а оскільки між сторонами у справі договір з третіми особами (контрагентами позивача) не укладався, то відповідні зобов'язальні правовідносини у сторін не виникли, а відтак і порушення зобов'язання зі сторони відповідача не відбулося.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, зокрема, у вигляді відшкодування збитків.

Згідно зі ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Частиною 4 ст. 623 Цивільного кодексу України встановлено, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність складу цивільного правопорушення. Твердження позивача про отримання збитків у вигляді штрафу від контрагента позивача у розмірі 362 250 грн. 00 коп.; додаткових витрат у сумі 235795,00 грн. та упущеної вигоди у розмірі 67 370,00 грн. є необґрунтованими.

В силу ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Наведені вище обставини у своїй сукупності є підставою для відмови у позові в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 86, 87, 115, 116 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення надіслати третім особам.

Повне рішення складено 29 серпня 2016 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - ТОВ "Хлібекспорт" (АДРЕСА_2, 65082)

3 - ПП "Золотий колос" (вул.Леніна, 37, с.Михайлівка, Шаргородський район, Вінницька область, 23523)