ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2016 р. Справа № 926/317/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Юрченка Я.О.

суддів Зварич О.В. Хабіб М.І.,

за участю секретаря судового засідання Лялька Н.Р.

та представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 б/н від 01.07.2016

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 29.03.2016 (суддя Дутка В.В.)

у справі № 926/317/16

за позовом: Хотинської районної спілки споживчих товариств, м. Хотин Чернівецької області

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Хотин Чернівецької області

про стягнення заборгованості в сумі 11 168, 75 грн.

Хотинська районна спілка споживчих товариств звернулася до Господарського суду Чернівецької області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 11 168, 75 грн, з яких 7 500, 00 грн заборгованість за оренду торгівельного місця та 3 668, 75 грн пені. Позов заявлено на підставі договору найму (оренди) торгівельного місяця НОМЕР_1 від 02.01.2015, укладеного позивачем з відповідачем.

Надалі, позивач подав новий розрахунок пені на суму 3 228, 50 грн.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 29.03.2016 у справі № 926/317/16 позовні вимоги задоволено частково.

Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 7 500, 00 грн основного боргу, 845, 17 грн пені та 1 029, 69 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При прийнятті рішення, місцевий господарський суд виходив зокрема з того, що на виконання умов договору позивач передав в оренду відповідачу торгівельне місце, яким ФОП ОСОБА_1 користувалась. Матеріали справи містять докази сплати орендних платежів за період з січня 2015 року по серпень 2015 року на суму 10 108, 75 грн, з яких 10 000, 00 грн орендна плата та 108, 75 грн пеня. Однак, з вересня 2015 року по лютий 2016 року орендар не виконував обов'язок в частині повної та своєчасної оплати орендних платежів. Отже орендна плата та пеня за порушення строку перерахування коштів підлягають стягненню в судовому порядку. Також, суд взяв до уваги п. 6.9 договору та встановив, що з огляду на відсутність заперечень сторін про припинення договору протягом одного місяця, його дія вважається продовженою на той самий строк і на тих самих умовах.

На спростування доводів відповідача про те, що в графі договору ФОП ОСОБА_1 значиться не її підпис, місцевий господарський суд зазначив, що самі лише відмінності не свідчать про недійсність договору, про підробку чи його фальсифікацію у встановленому законом порядку відповідачем не заявлено, а самі дії сторін свідчать про прийняття ними умов спірного договору.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - ФОП ОСОБА_1 звернулась до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 29.03.2016 в частині задоволених позовних вимог, справу закрити, мотивуючи свої доводи порушенням місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права.

Зокрема, покликається на те, що за період з січня 2015 року по 1 березня 2015 року відповідачем сплачено орендної плати в сумі 10 108, 75 грн, що більше ніж 8 650, 39 грн ніж передбачено договором.

Також, зазначає, що в договорі НОМЕР_1 в графі договору ФОП ОСОБА_1 значиться не її підпис.

15 вересня 2016 року позивач, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 96 ГПК України, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначав про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання сторони участі своїх представників не забезпечили, причини неявки суду не повідомили, хоча своєчасно та належним чином були повідомлений про час та місце розгляду справи.

Поряд з цим, від відповідача надійшло клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. Вказане клопотання мотивоване, зокрема тим, що в договорі НОМЕР_1 найму (оренди) торгівельного місця від 02.01.2016 в графі ФОП ОСОБА_1 значиться не її підпис.

Враховуючи те, що сторін не було позбавлено конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників сторін.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення Господарського суду Чернівецької області від 29.03.2016 у справі № 926/317/16 - залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02.01.2015 Хотинською районною спілкою споживчих товариств (наймодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (наймач) укладено договір найму (оренди) торгівельного місця НОМЕР_1, за яким наймодавець передає, а наймач приймає у тимчасове, строкове, платне користування торгівельне місце (далі - об'єкт найму), яке розташоване в торговому центрі за адресою: АДРЕСА_1

Згідно з п.1.2. договору, загальна площа об'єкта найму становить 14 кв.м.

Торгівельне місце, за п.1.3. договору, передається в тимчасове платне користування для зайняття підприємницькою діяльністю - торгівля промисловими товарами.

Вступ наймача у користування об'єктом найму настає одночасно із підписанням сторонами договору та Акта приймання - передачі, який є обов'язковим додатком до цього договору.

Відповідно до п.3.1. договору, розмір плати за користування об'єктом найму враховуючи площу об'єкту найму складає 1 250, 00 грн.

Плата за користування об'єктом найму сплачується в готівковій формі наперед не пізніше 5 числа кожного місяця (п.3.5. договору).

Згідно з п.4.1.2. договору, наймач зобов'язаний своєчасно, не пізніше 5 числа поточного місяця і в повному обсязі сплачувати орендну плату за користування об'єкту найму.

Дія договору визначена сторонами у п.6.5. договору з 02.01.2015 по 02.01.2016. А згідно з п. 6.9 договору, у випадку відсутності заперечень наймодавця та наймача про припинення Договору протягом одного місяця до його закінчення, він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені Договором.

2 січня 2015 року сторонами підписано акт приймання-передачі об'єкту оренди за договором оренди НОМЕР_1. У вказаному акті зазначено, що у наймача не має претензій до наймодавця щодо стану торгівельного місця.

Тобто, позивач належним чином виконав свої зобов'язання за договором та передав приміщення, як відповідач прийняв та згідно з договором зобов'язувався сплачувати орендні платежі своєчасно та в повному обсязі.

Проте, в порушення умов договору, відповідач, користуючись орендованим майном, неналежним чином виконував взяті на себе зобов'язання, в частині внесення щомісячних орендних платежів, а саме за період з вересня 2015 року по лютий 2016 року, у зв'язку з чим, в останнього утворилась заборгованість у сумі 7 500, 00 грн. Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача згідно з розрахунку пені за прострочки платежів (а.с. 53) - 3 228, 50 грн пені.

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до частин 1, 5 статті 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з статтею 286 Господарського кодексу України, орендна плата сплачується орендарем незалежно від результатів його господарської діяльності.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідач як в суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі вказує про наявність переплати по спірному договору на суму 8 650, 39 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у період з січня 2015 по серпень 2015 року сплатив на користь позивача (1250 х 8) 10 000, 00 грн в рахунок орендної плати та 108,75 грн пені (прибутковий касовий ордер № 164 від 17.04.2015 - 68, 75 грн пені та прибутковий касовий ордер № 203 від 15.05.2015 - 40 грн пені), всього 10 108, 75 грн, що і не заперечується обома сторонами.

Тобто доводи скаржника про наявність переплати є абсолютно безпідставними та необґрунтованими. Договором передбачено сплата орендної плати щомісячно, однак доказів оплати відповідачем за користування об'єктом найму в спірному періоді з вересня 2015 по лютий 2016 року матеріали справи не містять.

Слід зазначити, що позивачем заявлено до стягнення орендні платежі з урахуванням пролонгації договору, оскільки матеріали справи не містять доказів припинення договору, а саме заперечень про припинення договору протягом одного місяця до його закінчення, отже відповідно до п.6.9. договір є пролонгованим на той самий строк і на тих самих умовах.

Отже, з урахуванням відсутності доказів оплати відповідачем орендних платежів за спірний період, колегія суддів погоджується з правомірністю присудження до стягнення з відповідача на користь позивача 7 500, 00 грн заборгованості.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення пеню. Місцевим господарським судом здійснено перевірку правильності нарахування та встановлено, що підлягає до стягнення пеня в сумі 845, 17 грн.

Здійснивши перерахунок, апеляційна інстанція погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для задоволення пені в розмірі 845, 17 грн, в решті відмовити за безпідставністю.

Щодо клопотання відповідача про призначення почеркознавчої експертизи, судова колегія відмовляє в його задоволенні з огляду на наступне.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Місцевим господарським судом встановлено, що візуально підписи в договорі НОМЕР_1 від 02.01.2015, акті приймання - передачі об'єкту оренди від 02.01.2015 відрізняються від підписів на заявах-запереченнях відповідача.

Однак, самі лише відмінності в підписах відповідача не свідчать про недійсність договору. Про підроблення чи фальсифікацію відповідних документів відповідачем не заявлено в установленому чинним законодавством порядку до правоохоронних органів. Так само відповідачем не заявлено про недійсність договору.

Натомість твердження відповідача про наявність переплати коштів за вказаним договором, докази сплати відповідачем орендної плати з січня по серпень 2015 року (прибуткові касові ордери, банківські виписки) свідчать про наявність між сторонами договірних зобов'язань, а дії сторін доводять факт прийняття ними умов спірного договору.

Більше того, висновок судової експертизи є лише одним із доказів, який повинен оцінюватись судом в сукупності з іншими доказами.

Отже, з урахуванням того факту, що відповідачем не заперечується факт використання торгівельного місця та сплати орендної, надаючи оцінку доказам у справі у їх сукупності, колегія суддів не вбачає необхідності в призначенні почеркознавчої експертизи.

Таким чином, відповідач заявлених до нього вимог не спростував, належних та допустимих доказів, які підтверджують виконання ним зобов'язань за договором найму суду не надав. А доводи, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними, необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним.

Відповідно до ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки скаржник, у встановленому законом порядку, не подав належних та допустимих доказів, які б з достовірністю підтверджували доводи, викладені в апеляційній скарзі, та обґрунтовували неправомірність та безпідставність заявленого позову, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Чернівецької області відповідає законодавству, матеріалам та дійсним обставинам справи, а тому не вбачає підстав його для зміни чи скасування.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 29.03.2016 у справі № 926/317/16 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повна постанова складена 18.08.2016.

Головуючий суддя Юрченко Я.О.

Суддя Зварич О.В.

Суддя Хабіб М.І.