КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2016 р. Справа№ 910/31014/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Власова Ю.Л.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання: Степанці О.В.

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явились,

від відповідача - не з`явились,

від третьої особи 1,2,3 - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

товариства з обмеженою відповідальністю "М'ЯСОКОМБІНАТ ДНІПРО"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.07.2016 року

у справі №910/31014/15 (суддя Балац С.В.)

за заявою публічного акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК"

про видачу виконавчого документа на виконання ухвалу Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у третейській справі № 1816/15

за позовом публічного акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК"

до товариства з обмеженою відповідальністю "М'ЯСОКОМБІНАТ ДНІПРО"

треті особи:

1) товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА ВЕСНА"

2) товариство з обмеженою відповідальністю "СОЮЗ - 3"

3) товариство з обмеженою відповідальністю "СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО "СКОРПІОН"

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.12.2015 прийнято заяву публічного акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" до розгляду та порушено провадження у справі № 910/31014/15.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.01.2016 провадження у справі №910/31014/15 з розгляду заяви публічного акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" про видачу виконавчого документа на виконання ухвалу Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у третейській справі № 1816/15 зупинено до розгляду господарським судом міста Києва справи № 910/294/16 про скасування ухвали Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у третейській справі №1816/15 від 03.11.2015.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.07.2016 поновлено провадження у справі № 910/31014/15.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.07.2016 заяву про видачу виконавчого документа задоволено. Видано наказ на примусове виконання ухвали Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у третейській справі № 1816/15 за позовом публічного акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" до товариства з обмеженою відповідальністю "М'ЯСОКОМБІНАТ ДНІПРО", треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА ВЕСНА", товариство з обмеженою відповідальністю "СОЮЗ-3", товариство з обмеженою відповідальністю "СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО "СКОРПІОН" про стягнення заборгованості.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, товариства з обмеженою відповідальністю "М'ЯСОКОМБІНАТ ДНІПРО" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 18.07.2016року у справі №910/31014/15 та передати справу на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Підстави звернення з апеляційною скаргою скаржником обґрунтовані тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали було порушено та невірно застосовано норми процесуального права, а саме, заяву розглянуто господарським судом за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про місце судового засідання.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2016 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "М'ЯСОКОМБІНАТ ДНІПРО" на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.07.2016 року у справі №910/31014/15 прийнято до провадження у складі: Агрикова О.В. (головуючий), Рудченко С.Г., Чорногуз М.Г. та призначено розгляд справи на 16.08.2016 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2016 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "М'ЯСОКОМБІНАТ ДНІПРО" на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.07.2016 року у справі №910/31014/15 прийнято до провадження у складі: Агрикова О.В. (головуючий), Власов Ю.Л., Чорногуз М.Г.

16.08.2016 року від позивача до суду надійшло клопотання про припинення провадження у справі №910/31014/15 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "М'ЯСОКОМБІНАТ ДНІПРО" та здійснити розгляд справи без участі представника позивача.

Від представника відповідача 16.08.2016 року через електрону пошту суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 16.08.2016 року представники сторін не з'явилися.

Колегія суддів відхилила клопотання відповідача про відкладення розгляду справи оскільки відповідно до ст. 102 ГПК України строк розгляду справи на ухвалу місцевого господарського суду обмежений протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали. Клопотання про продовження строку розгляду справи від сторін подано не було.

При цьому, колегія суддів бере до уваги повноту наявних у матеріалах справи документів для розгляду апеляційної скарги за відсутністю сторін, не обґрунтованість належним чином причин не з'явлення представників сторін у судове засідання та закінчення 15 денного строку розгляду апеляційної скарги.

Клопотання позивача про припинення провадження у справі №910/31014/15, у зв'язку з тим, що ухвали суду першої інстанції про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду не оскаржуються, колегією суддів відхиляється з наступних підстав.

Відповідно до правової позиції Конституційного суду України, викладеної в Рішеннях Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010, від 28 квітня 2010 року № 12-рп/2010, від 8 липня 2010 року № 18-рп/2010, згідно з пунктом 8 частини 3 статті 129 Конституції України апеляційне оскарження судового рішення можливе в усіх випадках, крім тих, коли закон містить заборону на таке оскарження. Нормами чинного Господарського Процесуального Кодексу не передбачена пряма заборона оскаржувати ухвалу про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду або про відмову у його видачі. Стаття 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» встановлює необхідність обов'язкового виконання рішень Конституційного Суду України.

Відповідно до статті 91 Господарського процесуального кодексу України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього Кодексу.

Відповідно до статті 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду. Окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду.

За вказаною статтею Господарського процесуального кодексу України ухвали місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення місцевого господарського суду у випадках, передбачених частиною 1 зазначеної статті, а інші ухвали місцевого господарського суду разом з рішенням місцевого господарського суду шляхом включення до апеляційної скарги на рішення суду заперечення на такі ухвали.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, місцевий господарський суд повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу; апеляційне провадження щодо ухвали, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення господарського суду відповідно до статті 106 Господарського процесуального кодексу України, є порушеним помилково та підлягає припиненню.

Проте, видача виконавчих документів на примусове виконання рішень третейських судів здійснюється за правилами розділу ХІV-І Господарського процесуального кодексу України, а не в межах здійснення провадження з прийняттям рішення місцевого господарського суду (про яке йдеться у статті 106 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвала місцевого господарського суду, винесена за наслідками розгляду заяви про видачу наказу на виконання рішення третейського суду є процесуальним документом, яким завершується відповідне провадження у місцевому господарському суді.

Разом з тим, рішення третейського суду та подальша видача виконавчого документа можуть порушувати права осіб, не залучених до участі у справі, здійснюватись всупереч наведених законодавством обмежень.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції передбачено, що кожний у випадку спору про його цивільні права та обов'язки має право на справедливий і публічний розгляд справи незалежним і неупередженим судом, створеним відповідно до закону, що право доступу до правосуддя, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним. Воно може бути певною мірою обмежене державою. Проте такі обмеження не можуть обмежувати право доступу до правосуддя таким чином і такою мірою, що сама його суть виявиться порушеною; зрештою, ці обмеження будуть відповідати пункту 1 статті 6 Конвенції лише за умови, що вони мають законну мету і що існує розумна співмірність між використаним способом і поставленою метою.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала про видачу виконавчого документа на виконання рішення третейського суду як судове рішення, що завершує певне провадження, підлягає оскарженню та може бути переглянута апеляційним судом.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення та доводи представника відповідача, розглянувши матеріали оскарження ухвали, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 03.11.2015 року у справі № 1816/15 позов публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" до товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясокомбінат Дніпро", треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Весна", товариство з обмеженою відповідальністю "Союз-3", товариство з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Скорпіон" задоволено у повному обсязі; у рахунок погашення заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Весна", товариства з обмеженою відповідальністю "Союз-3", товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Скорпіон" за кредитним договором № 193 СL від 26.01.2012 звернуто стягнення на рухоме майно, яке належить на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю "М'ясокомбінат Дніпро", а саме: рухоме майно за договором застави № 193 СL/РL 6 від 11.04.2012, за наведеним переліком; товари в обороті, що є предметом застави за договором застави № 193 СL/РL 5 від 11.04.2012 за наведеним переліком; вказано спосіб реалізації предмета застави. (том 1, а.с. 95-102).

Відповідно до частини 1 статті 57 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду, яке не виконано добровільно, підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно статті 122-7 Господарського процесуального кодексу України, питання видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається господарським судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду. Заява про видачу виконавчого документа про примусове виконання рішення третейського суду подається до господарського суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом.

Заява про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається суддею одноособово протягом п'ятнадцяти днів з дня її надходження до господарського суду в судовому засіданні з викликом сторін. Неявка сторін чи однієї із сторін, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду заяви (частина 1 статті 122-9 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 3, 4 статті 122-9 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 122-10 цього Кодексу.

Якщо до господарського суду надійшла заява про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду, а в його провадженні чи в провадженні іншого суду є заява про оскарження і скасування цього рішення третейського суду, господарський суд на підставі статті 79 цього Кодексу зупиняє провадження по заяві про видачу виконавчого документа до набрання законної сили ухвалою суду, якою відмовлено в задоволенні заяви про скасування оскарженого рішення третейського суду.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що місцевим господарським судом прийнято оскаржувану ухвалу із грубим порушенням норм процесуального права, а саме, заяву розглянуто господарським судом за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про час та місце судового засідання.

Дані твердження відповідача колегія суддів находить безпідставними та такими, що не відповідають дійсним обставинам.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.11.2015 року прийнято рішення Третейського суду при Асоціації українських банків у справі №1816/15 про звернення стягнення на заставлене майно.

08.12.2015 року товариства з обмеженою відповідальністю "М'ЯСОКОМБІНАТ ДНІПРО", в порядку статті 122-7 ГПК України, звернулося до господарського суду м. Києва із заявою про видачу наказу на виконання вказаного рішення.

Оскільки заяву подано з дотриманням вимог статті 122-8 ГПК України, місцевий господарський суд ухвалою від 09.12.2015 року призначив вказану заяву до розгляду, надіславши зазначену ухвалу на належну адресу відповідача.

Відповідно до підпункту 3.9.1. пункту 3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час та місце розгляду справи у разі виконання судом вимог частини 1 статті 64, статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначених статей, в разі, якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто, повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Матеріали справи свідчать, що суд першої інстанції, відповідно до вимог статті 64 Господарського процесуального кодексу України, направив відповідачу на адресу, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, копію ухвали суду від 09.12.2015 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, який 18.12.2015 року повернуто до місцевого господарського суду, в якому наявний підпис представника відповідача про отримання вказаної ухвали 14.12.2015 року. (том 1, а.с. 4).

Також, відповідно до матеріалів справи, ухвалою господарського суду міста Києва від 25.01.2016 року провадження у справі №910/31014/15 було зупинено.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.07.2016 року поновлено провадження у справі № 910/31014/15.

Згідно із відміткою на звороті ухвали господарського суду міста Києва від 11.07.2016 року у справі №910/31014/15, вказана ухвала була направлена сторонам 12.07.2016 року.

Відповідачем отримано ухвалу про поновлення провадження у справі від 11.07.2016 року 15.07.2016 року, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. (том 1, а.с. 211).

Колегія суддів також звертає увагу, що апелянтом в поданій ним апеляційній скарзі вказана адреса, на яку і відправляв місцевий господарський суд процесуальні документи, а саме: 49033, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Краснопільська, 31.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що відповідач відповідно абзацу 3 підпункту 3.9.1 підпункту 3.9 пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», вважається таким, що повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Отже суд першої інстанції здійснив всі передбачені процесуальним законодавством вимоги.

Отже, враховуючи вимоги частини 1 статті 122-9 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої заява про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня її надходження до господарського суду, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про розгляд даної заяви за наявними у справі матеріалами, за відсутності представника скаржника, який був належним чином повідомлений про судове засідання.

Відповідно до статті 122-10 ГПК України господарський суд відмовляє у видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо: на день прийняття рішення за заявою про видачу виконавчого документа рішення третейського суду скасовано судом; справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого документа, а причини його пропуску не визнані господарським судом поважними; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; третейська угода визнана недійсною; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом; постійно діючий третейський суд не надав на вимогу господарського суду відповідну справу; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Місцевим господарським судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на час розгляду заяви про видачу виконавчого документа на виконання рішення Третейського суду при Асоціації українських банків від 03.11.2015 року у справі №1816/15 вказане рішення компетентним судом скасовано не було. Справа №1816/15 була підвідомча Третейському суду при Асоціації українських банків. Строк для звернення за видачею виконавчого документа заявником не був пропущений (рішення Третейським судом при Асоціації українських банків прийнято 03.11.2015 року, із заявою товариство з обмеженою відповідальністю "М'ЯСОКОМБІНАТ ДНІПРО" звернулося 08.12.2015 року).

Рішення Третейського суду при Асоціації українських банків прийнято у спорі, передбаченому третейським застереженням (третейською угодою) (стаття 9 договорів застави в новій редакції), які не визнані недійсними компетентним судом, а також склад третейського суду відповідав вимогам статей 16-18 Закону України "Про третейські суди".

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого документа, передбачених статтею 122-10 ГПК України.

Згідно статей 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються судом письмовими та речовими доказами, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь у судовому процесі. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

На переконання колегії суддів, місцевий господарський суд, належним чином дослідивши матеріали справи та дійшов правильного висновку щодо задоволення заяви позивача про видачу наказів на виконання рішення третейського суду.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвала господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись статтями 43, 33-34, 44, 49, 96, 99, 101 - 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "М'ЯСОКОМБІНАТ ДНІПРО" на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.07.2016 року залишити без задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 18.07.2016 року у справі №910/31014/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/31014/15 повернути до господарського суду міста Києва

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді Ю.Л. Власов

М.Г. Чорногуз