УХВАЛА

01.09.2016Справа № 4/246
За заявою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

про зміну способу виконання рішення

у справі №4/246

За позовом Державного комітету України з державного матеріального резерву

до Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

про зобов'язання повернути матеріальні цінності

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Михайлюк А.З. (довіреність № 789/0/4-16 від 11.03.2016)

від відповідача(заявник): не з'явився

від преси (ТОВ "Інформаційне агентство "24"): ОСОБА_2 (посвідчення № 240 від 09.06.2016); ОСОБА_3 (посвідчення № 241 від 09.06.2016)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.02.2004 у справі № 4/246 позовні вимоги Державного комітету України з державного матеріального резерву задоволені частково. Зобов'язано Національну акціонерну компанію "Нафтогаз України" повернути до Державного комітету України з державного матеріального резерву природний газ у кількості 1496, 442 млн. куб. метрів на суму 419 495 490, 80 грн.; стягнуто з НАК "Нафтогаз України" на користь Державного бюджету України 1 000, 00 грн. державного мита; стягнуто з НАК "Нафтогаз України" на користь Державного підприємства "Судовий інформаційний центр" 118, 00 грн. витрат за інформаційні послуги.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.03.2004 рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2004 у зазначеній справі залишено без змін.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 13.05.2004 касаційну скаргу НАК "Нафтогаз України" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.03.2004 у справі №4/246 повернуто без розгляду.

Ухвалою Верховного Суду України від 02.09.2004 у порушенні касаційного провадження з перегляду ухвали Вищого господарського суду України від 13.05.2004 відмовлено.

На виконання рішення у справі №4/246 судом 19.10.2004 видано відповідні накази.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2005 відстрочено виконання рішення по справі № 4/246 від 18.02.2004 до 31.06.2005.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.08.2005 ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2005 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2006 у задоволенні заяви Держаного комітету України з державного матеріального резерву про зміну способу і порядку виконання рішення відмовлено повністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2007 заяви НАК "Нафтогаз України" та Держаного комітету України з державного матеріального резерву про зміну способу і порядку виконання рішення задоволено, змінено спосіб виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2004 у справі № 4/246 в частині зобов'язання Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" повернути до Державного комітету України з державного матеріального резерву природний газ у кількості 1496, 442 млн. куб. метрів на суму 419495 490, 80 грн. Стягнуто з Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на користь Держаного комітету України з державного матеріального резерву 50 000000,00 грн. в рахунок повернення 178 361 218,00 куб. м природного газу. Зобов'язано Національну акціонерну компанію "Нафтогаз України" повернути до Державного комітету України з державного матеріального резерву природний газ у кількості 1 318 080 782,00 куб. метрів на суму 369 495 490,80 грн.

16.05.2008 Господарським судом міста Києва видано відповідні накази.

23.04.2009 Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулася до Господарського суду міста Києва із заявою про зміну способу виконання рішення, у якій просила змінити спосіб виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2004 в частині зобов'язання НАК "Нафтогаз України" повернути до Держаного комітету України з державного матеріального резерву 1 318 080 782,00 куб. метрів на суму 369 495 490,80 грн.; стягнути з НАК "Нафтогаз України" на користь Держаного комітету України з державного матеріального резерву 369 495 490,80 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2009, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2009, зазначену заяву НАК "Нафтогаз України" залишено без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.02.2010 постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2009 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2016 задоволено заяву Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень про заміну сторони її правонаступником у справі №4/246 та замінено кредитора згідно наказу №4/246 від 16.05.2008, виданого Господарським судом міста Києва з Державного комітету України з державного матеріального резерву, його правонаступником - Державним агентством резерву України (01601, м. Київ, вул. вул. Пушкінська,28,МСП, ).

01.06.2016 Публічне акціонерне товариство "НАК "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про зміну способу виконання рішення.

У поданій заяві заявник просить змінити спосіб виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2004 в частині повернення до Держаного комітету України з державного матеріального резерву 1 318 080 782,00 куб. метрів на суму 369 495 490,80 грн.; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на користь Держаного агентства резерву України 369 495 490,80 грн.

В результаті повторного автоматичного розподілу справи, у зв'язку з перебування судді Борисенко І.І. у відпустці, заяву передано для розгляду судді Турчин С.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2016 відкладено вирішення питання про прийняття заяви Публічного акціонерного товариства "Нафтогаз України" про зміну способу виконання рішення до повернення матеріалів справи №4/246 до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2016 призначено розгляд заяви Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" на 01.09.2016.

01.09.2016 через відділ діловодства суду від заявника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

01.09.2016 через відділ діловодства суду від позивача - Державного агентства резерву України надійшли письмові пояснення по суті заяви, у яких позивач просить відмовити у задоволенні заяви.

У судове засідання представник заявника не з'явився.

Представник Державного агентства резерву України у судовому засіданні надав пояснення по суті заяви, лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, у задоволенні заяви просив відмовити.

Розглянувши у судовому засіданні клопотання заявника про відкладення розгляду заяви, суд відмовив у його задоволенні, з огляду на наступне.

Так, клопотання про відкладення розгляду справи мотивоване тим, що працівники заявника перебувають у відпустках, відрядженнях, на лікарняних та відсутня можливість забезпечити явку представника в засідання.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Враховуючи десятиденний строк для розгляду заяви про зміну способу виконання рішення, а також відсутність клопотання про продовження строку розгляду, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду заяви.

Більше того, заявником не надано жодних доказів на підтвердження перебування працівників заявника у відпустках, відрядженнях, лікарняних.

Також судом враховано, що справа містить достатньо матеріалів для розгляду заяви про зміну способу виконання рішення.

Розглянувши заяву ПАТ «НАК «Нафтогаз України» про зміну способу виконання рішення у справі № 4/246, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, вислухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У заяві про зміну способу виконання рішення заявник просить змінити спосіб виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2004 в частині повернення до Держаного комітету України з державного матеріального резерву 1318 080 782,00 куб. метрів на суму 369495490,80 грн.; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на користь Держаного агентства резерву України 369 495 490,80 грн.; визнати наказ Господарського суду міста Києва від 16.05.2008 про зобов'язання НАК «Нафтогаз України» повернути до Державного комітету України з державного матеріального резерву природний газ у кількості 1 318 080 782,00 куб. метрів на загальну суму 369 495 490,80 грн.

Вищевказана заява мотивована тим, що, по-перше, зобов'язання відповідача з повернення природного газу виникло у відповідача на підставі договору від 03.06.1999 № юр-7/554-99, відповідно до якого відповідач має повернути позивачу зазначений у рішенні суду обсяг газу в рахунок погашення заборгованості ДАХК «Укргаз», однак спірні обсяги газу в ході ліквідації ДАХК «Укргаз» відповідачу фактично не передавались; по-друге, у 2016 році не передбачено придбання відповідачем обсягів газу поза обсягами, необхідними для забезпечення потреб споживачів, що унеможливлює виконання рішення суду у справі № 4/246 у спосіб, визначений виконавчим документом.

В заперечення заяви про зміну способу виконання рішення у справі № 4/246 Державне агентство резервуУкраїни зазначає, що відповідачем не наведено конкретних обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Крім того, позивач зазначає, що наведені відповідачем обставини досліджувалися судом та відображені у постанові Вищого господарського суду України від 10.02.2010 у справі № 4/246.

У відповідності до ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Тобто, підставами для задоволення заяви про зміну способу виконання рішення можуть бути обставини, якими його виконання ускладнюється чи видається неможливим.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв'язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 43 вказаного Кодексу, і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, змінити спосіб виконання рішення, ухвали, постанови.

Пунктом 7.1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. за № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" визначено, що під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Відповідно до п. 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. за № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Так, судом враховано, що відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державний матеріальний резерв», державний резерв є особливим державним запасом матеріальних цінностей, призначених для використання в цілях і в порядку, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про державний матеріальний резерв», запаси державного резерву незалежно від його місцезнаходження, а також підприємства, установи і організації та інші об'єкти, що входять до системи державного резерву, і земельні ділянки, на яких вони розміщені, є державною власністю і не підлягають приватизації та іншим видам відчуження.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про державний матеріальний резерв» встановлено, що державний резерв матеріальних цінностей є недоторканним і може використовуватися лише за рішенням Кабінету Міністрів України. Відпуск матеріальних цінностей з державного резерву здійснюється: у зв'язку з їх освіженням (поновленням) і заміною; у порядку тимчасового позичання; у порядку розбронювання; для надання гуманітарної допомоги; для ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій; у разі настання особливого періоду.

Стаття 2 Закону України «Про державний матеріальний резерв» встановлює, що позичання матеріальних цінностей з державного резерву - відпуск матеріальних цінностей з державного резерву на договірних засадах з наступним поверненням до державного резерву тієї ж кількості аналогічних матеріальних цінностей або, у разі

неможливості їх повернення, - з відшкодуванням за рішенням Кабінету Міністрів України грошової вартості на час повернення, але не менше, ніж на час відпуску, з наступним спрямуванням одержаних коштів на закладення відповідної кількості матеріальних цінностей.

Таким чином, враховуючи норми Закону України «Про державний матеріальний резерв», який є спеціальним у правовідносинах, що склалися, відповідач зобов'язаний повернути до Державного агентства резерву України саме матеріальні цінності - природний газ у кількості 1 318 080 782,00 куб. метрів.

Єдиною підставою для відшкодування вартості природного газу, а не його повернення Державному агентству резерву України, є прийняття відповідного рішення Кабінетом Міністрів України про таке відшкодування.

Матеріали справи не містять та сторонами не надано суду доказів того, що Кабінетом Міністрів України було прийняте рішення про відшкодування ПАТ «НАК «Нафтогаз України» Державному агентству резерву України грошової вартості матеріальних цінностей, а саме природного газу у кількості 1 318 080 782,00 куб. метрів.

Крім того, судом враховано, що боржник, всупереч положенням Закону України «Про державний матеріальний резерв», пропонує здійснити відшкодування вартості 1318080 782,00 куб. метрів природного газу у сумі, яка існувала на момент винесення рішення у справі № 4/246, а не на час фактичного повернення (виконання рішення).

Щодо посилання заявника на відсутність обсягів природного газу для виконання рішення суду у справі № 4/246, то суд зазначає, що дана обставина не є винятковою та такою, що робить неможливим виконання рішення.

З огляду вищевстановлені судом обставини, з урахуванням принципів розумності та справедливості, враховуючи заперечення Державного агента резерву України, а також положення Закону України «Про державний матеріальний резерв», суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про зміну способу виконання рішення у справі № 4/246.

Крім того, суд звертає увагу заявника, що питання про можливість зміни способу виконання рішення за відсутності відповідного рішення Кабінету Міністрів України вже вирішувалось судом у даній справі. Постанова Вищого господарського суду України від 11.02.2010 є чинною, заяви про перегляд постанови Вищого господарського суду від 11.02.2010 до Верховного суду України не подавалось.

Таким чином, суд відмовляє в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про зміну способу виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2004 у справі № 4/246.

Враховуючи викладе, керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про зміну способу виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2004 у справі № 4/246

Суддя С.О. Турчин