ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2016 р.Справа № 922/2073/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання Цвірі Д.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтегрітас», м.Дніпропетровськ
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Харків
про стягнення коштів у сумі 15000,00 грн.
за участю представників:

позивача: Сергєєвої М.Ш., довіреність №3 від 05.01.2016 р.,

відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтегрітас" - звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - про стягнення 15000,00 грн. Окрім того, позивач просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань як експедитора за договором транспортного експедирування №09/06/15 від 09.06.2015 р.

Судове засідання 22.08.2016 р., на підставі ухвали господарського суду Харківської області від 01.08.2016 р., проводилось в режимі відеоконференції, проведення якої забезпечив господарський суд Дніпропетровської області.

В судовому засіданні 22.08.2016 р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Відповідач особисто чи через свого уповноваженого представника правом на участь у судовому засіданні 22.08.2016 р. не скористався, витребуваних судом документів не надав, про причини неявки суду не повідомив, хоча про розгляд справи судом був повідомлений належним чином. Так, направлені на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві та ЄДРПОУ, ухвали від 30.06.2016 р., 12.07.2016 р., 01.08.2016 р. (арк.с. 67-76, 84-87) повернуті до суду з відміткою пошти про закінчення терміну зберігання. Як свідчить повідомлення при наборі номера телефону відповідача, визначеного в ЄДРПОУ, доступ до зв'язку з відповідачем є обмеженим.

За таких обставин, враховуючи створення вісім учасникам процесу рівних умов для встановлення фактичних обставин справи, а також сплив строку розгляду даної справи, визначеного ст. 69 ГПК України, на підставі ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

09.06.2015 р. між позивачем (як замовником) та відповідачем (як транспортним експедитором) було укладено договір транспортного експедирування №09/06/15 (далі - договір транспортного експедирування).

Відповідно до п. 1.1 договору транспортного експедирування, замовник самостійно доручає, а транспортний експедитор зобов'язується за дорученням та за рахунок замовника виконати чи організувати або забезпечити виконання транспортно-експедиторських послуг, що пов'язані з виконанням, організацією та забезпеченням перевезень вантажу.

Зі змісту п. 2.2 договору транспортного експедирування вбачається, сторони домовились, що транспортний експедитор за дорученням замовника за заявкою замовника здійснює або організовує перевезення вантажів автомобільним транспортом територією України.

В п. 2.1 договору транспортного експедирування сторони домовились, що послуги надаються транспортним експедитором при внутрішніх перевезеннях територією України.

Згідно п. 3.3 транспортний експедитор, отримавши письмову заявку від замовника, в разі прийняття до виконання послуг, зазначених у заявці, не пізніше 12 годин з дати отримання заявки від замовника направляє останньому засобами факсимільного зв'язку та в оригінальних примірниках - поштовим зв'язком (кур'єром) підтвердження прийняття заявки до виконання.

В п. 4.2.2 договору транспортного експедирування сторони домовились, що транспортний експедитор зобов'язаний в разі отримання заявки від замовника - погоджувати прийняття замовлення до виконання або відмову у визначений договором строк. У випадку прийняття заявки замовника до виконання, не пізніше 12 годин після отримання заявки направити замовнику підтверджену заявку із зазначенням державного номера транспортного засобу (тягача і причепа), прізвища водія (-їв) та назви перевізників. Підписана представниками сторін і скріплена печатками (штампами) підтверджена заявка направляється транспортним експедитором факсимільним зв'язком та в оригінальних примірниках - поштовим зв'язку (кур'єром) замовнику.

Відповідно до п. 7.1 договору транспортного експедирування, плата транспортному експедитору за виконані послуги сплачується не пізніше 15 робочих днів після підписання акту приймання-передачі наданих послуг та оригіналів товарно-супровідних документів. Транспортний експедитор виставляє замовнику рахунок для оплати. Сторони можуть погодити інший порядок розрахунків шляхом внесення змін до цього договору.

19.05.2016 р. позивачем було складено транспортну заявку №1 від 19.05.2016р., відповідно до якої позивач просить відповідача надати автотранспортний засіб (один автомобіль) для перевезення вантажу (тнс) по маршруту: м. Сосновий Бор, вул. Миру, б. 1, Ленінградська область, Росія, - м. Дніпропетровськ, вул.Кильченська, 1. Дату завантаження визначили - 08.00 год. 23.05.2016 р.

Відповідачем було виставлено рахунок №х-00000004 від 19.05.2016р. (арк.с.19) на оплату послуг згідно заявки №1 від 19.05.2016р. на суму 25000,00 грн.

Часткова оплата вказаного рахунку була здійснена відповідачем 19.05.2016 р. та 20.05.2016р. на загальну суму 15000,00 грн. (19.05.2016 р. - на суму 12000,00 грн.; 20.05.2016 р. - на суму 3000,00 грн.) (банківські виписки від 19.05.2016 р. та 20.05.2016 р., арк.с. 10, 11).

Позивач стверджує, що відповідач обумовлені договором транспортного експедирування послуги не виконав, у зв'язку з чим звернувся до відповідача з претензією (вих.№36/16 від 09.06.2016 р., арк.с. 8; поштові чек та опис вкладення про направлення претензії від 10.06.2016 р., арк.с. 9) із односторонньою відмовою від зобов'язань за договором та про повернення сплаченої суми попередньої оплати в розмірі 15000,00 грн.

Позивач стверджує, що відповідач вимоги претензії не виконав, що й зумовило звернення до суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на положення ст.ст. 11, 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, яке виникає на підставі договору, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ч. 1 ст. 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи свідчать, що позивач в період з 19.05.2016 р. по 20.05.2016р. здійснив попередню оплату обумовленого даним договором товару на суму 15000,00 грн., що підтверджують банківські виписки від 19.05.2016 р. та 20.05.2016 р. (арк.с. 10, 11).

Обов'язок відповідача за договором транспортного експедирування, з огляду на положення заявки №1, підписаної обома сторонами та скріпленою їх печатками, мав бути виконаний 23.05.2016 р.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем, в порушення ст.ст. 4-3, 33, 34 ГПК України, не надано доказів виконання своїх зобов'язань за договором транспортного експедирування.

Зі змісту ч. 1 ст. 610 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, відповідач є таким, що порушив обумовлені договором транспортного експедирування зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 934 ЦК України, за порушення обов'язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 612 ЦК України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Згідно з ч. 3 ст. 615 ЦК України, внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється.

Наявна в матеріалах справи претензія вих.№36/16 від 09.06.2016 р. та поштові чек та опис вкладення від 10.06.2016 р. про її направлення відповідачу (арк.с. 8- 9), свідчать про відмову позивача від зобов'язань за договором, а від так і виникнення у відповідача обов'язку з повернення попередньої оплати в сумі 15000,00 грн.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем, в порушення ст.ст. 4-3, 33, 34 ГПК України, не надано доказів повернення позивачу суми попередньої оплати в розмірі 15000,00 грн.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а від так підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст.49 ГПК України. Відповідно до даної норми при задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на відповідача. Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі, в сумі 1378,00 грн.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 11, 509, 526, 530, 610, 611, 627, 929, 934 ЦК України та керуючись ст.ст. 1, 4, 4-3, 32-34, 38, 43, 44, 48, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (61037, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтегрітас» (49045, м. Дніпропетровськ, вул.Кільченська, 1, ) кошти в сумі 15000,00 грн., судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 29.08.2016 р.

Суддя Т.Д. Суярко