ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.08.2016р. Справа № 905/1899/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.

при секретарі судового засідання Вороная І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства»

про стягнення 53 453,02 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю № 14-88 від 18.04.2014р.

від відповідача: ОСОБА_2, директор

Суть спору: ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить стягнути з ТОВ «Новгородський комбінат комунального господарства» 53 453,02 грн., з яких:

- 16 591,91 грн. пені за період з 15.02.2014р. по 07.04.2015р.;

- 1 397,70 грн. 3 % річних за період з 15.02.2014р. по 07.04.2015р.;

- 35 463,41 грн. інфляційних нарахувань за період лютий 2014р.- березень 2015р.

Позовні вимоги з посиланням на статті 526, 611, 625 Цивільного кодексу України, статті 22, 193, 231 Господарського кодексу України, обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу № 499/14-БО-6 від 25.11.2013р. в частині своєчасних розрахунків за спожитий природний газ.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.06.2016р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 905/1899/16 та призначено її розгляд у судовому засіданні на 29.06.2016р.

29.06.2016р. за вх. № 19813/16 господарський суд Донецької області одержав відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач просить суд відмовити у стягненні безпідставно нарахованої пені та зменшити залишкову суму пені на 95%, перерахувати розмір інфляційних витрат з посиланням на те, що:

- прострочення оплати виникло саме внаслідок несвоєчасного надання актів прийому-передачі природного газу позивачем, рахунки позивачем не виставлялись;

- грошові суми, що надійшли від відповідача як оплата за природний газ зараховані позивачем в рахунок погашення основної суми боргу за відсутності жодних претензій щодо сплати пені;

- позивачем неправомірно нараховано пеню за період з 07.02.2015р., оскільки відповідач є виробником та виконавцем житлово-комунальних послуг по теплопостачанню, водопостачанню та водовідведенню, і надає такі послуги у районі проведення антитерористичної операції, а статтею 2 ЗУ «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» встановлено мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами-виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

- відповідач перебуває у скрутному фінансовому становищі, що зумовлене низкою факторів, зокрема, здійсненням господарської діяльності в зоні проведення АТО, значною заборгованістю населення та інших споживачів (бюджетні установи, організації) з оплати житлово-комунальних послуг, несвоєчасністю бюджетного відшкодування з різниці в тарифах;

- позивачем до розрахунку інфляційних втрат безпідставно включено періоди, що становлять менше календарного місяця.

В додаток до відзиву відповідачем надано виписку нарахування та оплати по договору № 499/14-БО-6, розрахунок збитків від інфляції, належним чином засвідчені копії розрахунків обсягів заборгованості за минулі періоди з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню ТОВ «НККГ», наказу відповідача від 16.02.2016р. № 67 «Про скорочення тривалості робочого часу», довідки від 28.04.2016р. вих.№02/17-374, балансу (звіту про фінансовий стан) на 31.03.2016р., звіту державного статистичного спостереження про оплату населенням житлово-комунальних послуг та електроенергії за травень 2016р., протоколу зборів засновників ТОВ «Новгородський ККГ» від 12.07.2001р. № 1.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 29.06.2016р. розгляд справи відкладений на 02.08.2016р.

Представник позивача у судовому засіданні 02.08.2016р. позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити у повному обсязі, а також надав супровідний лист з банківськими виписками.

Представник відповідача у судовому засіданні 02.08.2016р. проти позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов, а також надав суду супровідний лист за вх.№22877/16 від 02.08.2016р. з додатком витребуваних судом документів, а саме: належним чином засвідчені копії статуту відповідача, протоколу зборів засновників ТОВ «Новгородський ККГ» від 12.07.2001р. № 1, довідки з ЄДРПОУ щодо відповідача серії АБ № 461015 від 27.09.2012р., свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи відповідача від 24.07.2001р., ліцензій на виробництво теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлювальних джерел енергії) транспортування її магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії АВ №429264, на централізоване водопостачання та водовідведення АД №073879. Також представник відповідача надав суду усні пояснення, згідно з якими, місцезнаходженням відповідача на даний час є: 85295, Донецька область, м. Торецьк, смт. Новгородське, вул. Квіткова, буд. 1, оскільки постановою Верховної Ради України від 04.02.2016р. № 984-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» найменування міста Дзержинськ змінено на місто Торецьк.

Відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, одержаного на електронний запит суду № 22141200, місцезнаходженням відповідача станом на 02.08.2016р. є: 85295, Донецька область, м. Торецьк, смт. Новгородське, вул. Квіткова, буд. 1.

Відповідно до ст.85 ГПК України у судовому засіданні 02.08.2016р. за участю представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

25.11.2013 р. між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (позивач, продавець) та ТОВ «Новгородський комбінат комунального господарства» (відповідач, покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 499/14-БО-6, за умовами п.1.1. якого продавець зобовязався передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України продавцем за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Відповідно до умов пункту 1.2. договору, газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями (п.1.2 у редакції додаткової угоди №1 від 28.01.2014р. до договору).

У пункті 2.1. договору узгоджено, що продавець передає покупцеві з 01 січня 2014р. по 31 грудня 2014р. газ обсягом до 83,0 тис.куб.м., у тому числі по місяцях кварталів, а саме, І квартал 2014р. 43,0 тис. куб.м: січень - 15,0 тис. куб.м, лютий - 15,0 тис.куб.м, березень - 13,0 тис.куб.м; ІІ квартал 2014р. - 5,0 тис. куб.м: квітень - 5,0 тис.куб.м., травень - 0 тис.куб.м, червень - 0 тис.куб.м; ІІІ квартал 2014р. - 0 тис. куб.м.; ІV квартал 2014р. - 35,0 тис. куб.м: жовтень - 5,5 тис. куб. м; листопад - 11,5 тис.куб.м; грудень - 18,0 тис. куб. м.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акт є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (пункти 3.3, 3.4 договору).

Ціна газу узгоджена сторонами у розділі 5 Договору.

Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (пункт 6.1 договору).

Умовами п.7.2. договору встановлено, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього Договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (пять) років (пункт 9.3. договору).

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (пункт 11.1. договору).

Додатковими угодами № 1 від 28.01.2014р., № 2 від 30.04.2014р., № 3 від 27.05.2014р., № 4 від 13.06.2014р., № 5 від 24.09.2014р., № 6 від 20.11.2014р., №7 від 24.12.2014р. до договору купівлі-продажу природного газу №499/14-БО-6 від 25.11.2013р. внесені зміни щодо ціни газу.

Так, відповідно до актів приймання-передачі природного газу за січень-квітень, жовтень-грудень 2014 року, підписаних уповноваженими особами сторін та скріплених печатками підприємств, позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 415 275,68 грн., а саме: у січні 2014р. на суму 73 433,08 грн., у лютому 2014р. на суму 43 443,14 грн., у березні 2014 року на суму 38 485,47 грн., у квітні 2014р. на суму 18 053,26 грн., у жовтні 2014р. на суму 17 327,72 грн., у листопаді 2014р. на суму 89 611,52 грн., у грудні 2014р. на суму 134 921,49 грн.

Між тим, оплату за отриманий природний газ відповідач здійснив з порушенням строків визначених умовами договору купівлі-продажу природного газу №499/14-БО-6 від 25.11.2013р., що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками, випискою нарахування та оплати по договору №499/14-БО-6 та не заперечується самим відповідачем, у звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача 16 591,91 грн. пені, 1 397,70 грн. 3 % річних, 35 463,41 грн. інфляційних нарахувань.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного:

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог ч.1ст.629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до вимог ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладено договір купівлі-продажу природного газу №499/14-БО-6 від 25.11.2013р., згідно з яким, позивач зобовязався передати у власність покупцю природний газ, а відповідач прийняти та оплатити цей природний газ до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобовязань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України.

Підставою звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення 16 591,91 грн. пені, 1 397,70 грн. 3 % річних, 35 463,41 грн. інфляційних нарахувань є неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобовязань щодо своєчасної оплати поставленого позивачем природного газу за договором купівлі-продажу природного газу № 499/14-БО-6 від 25.11.2013р. При цьому, основна сума заборгованості відповідачем повністю сплачена у добровільному порядку.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню за період з 15.02.2014р. по 07.04.2015р. за зобовязаннями січня лютого, квітня, листопада грудня 2014р., 3 % річних за період з 15.02.2014р. по 07.04.2015р. за зобовязаннями січня лютого, квітня, листопада грудня 2014р. та інфляційні за період лютий 2014р.- березень 2015р. за зобовязаннями січня лютого 2014р., листопада грудня 2014р.

Згідно з частиною першою статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (стаття 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

За приписами статей 611, 612 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Зобовязання можуть забезпечуватись неустойкою, якою є відповідно до статті 549 ЦК України, сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Такий вид забезпечення виконання зобовязання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» та частиною шостою статті 232 ГК України.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання, що передбачено частиною першою статті 550 ЦК України.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22.11.1996 № 543-96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 вказаного Закону).

У пункті 7.2 Договору визначено, що за несвоєчасну оплату газу у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього Договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Так, позивач просить суд стягнути з відповідача за порушення строків оплати поставленого позивачем природного газу пеню у розмірі 16 591,91 грн., нараховану за період з 15.02.2014р. по 07.04.2015р.

У ст.1 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» визначено, що метою цього Закону є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція. До 31 грудня 2015 року цим громадянам має бути погашена заборгованість із виплат заробітної плати, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, а також встановлено додаткові гарантії захисту житлових та майнових прав громадян, звільнених на підставі зазначених обставин, до моменту їх працевлаштування, за умови отримання ними статусу зареєстрованого безробітного.

Згідно з ч.2 ст.2 вказаного Закону встановлено мораторій на час, визначений статтею 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами-виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Виконавцем є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору, а виробником - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги (ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Так, згідно з п.п. а, б п.2.1 Статуту відповідача метою його діяльності, в тому числі, є надання комунально-побутових послуг населенню і юридичним особам по водопостачанню і водовідведенню, по теплопостачанню.

Крім того, з наявних в матеріалах справи ліцензій Донецької обласної державної адміністрації, також вбачається, що відповідач здійснює виробництво теплової енергії, транспортування її магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії (згідно ліцензії серії АВ 429264 зі строком дії з 15.11.2012р. по 14.11.2017р.), а також централізоване водопостачання та водовідведення (згідно ліцензії серія АД 073879 зі строком дії з 25.06.2015р. по 24.06.2020р.). Тобто, відповідач є виробником/виконавцем житлово-комунальних послуг.

При цьому, відповідач здійснює свою господарську діяльність у смт. Новгородське м. Торецьк Донецької області (відповідно до постанови Верховної Ради України від 04.02.2016р. № 984-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» найменування міста Дзержинськ змінено на місто Торецьк), яке входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р. Крім того, проведення антитерористичної операції у смт. Новгородське м. Торецьк є загальновідомим фактом, який на підставі статті 35 ГПК України не потребує доказування.

Відповідно до п.6 Статуту ПАТ «НАК «Нафтогаз України» предметом діяльності Компанії є, зокрема: видобування нафти і природного газу; постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за нерегульованим тарифом; постачання природного газу за регульованим тарифом, організація виробництва і постачання електричної та теплової енергії. Згідно п.2 ст.1 Постанови КМУ від 25.07.2012р. № 705 «Про визначення гарантованих постачальників природного газу» ПАТ «НАК «Нафтогаз України» є гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн.куб.метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії. Враховуючи те, що природний газ є енергетичним ресурсом, а гарантованим постачальником цього ресурсу є підприємство позивача, що підтверджується матеріалами справи, то підприємство позивача є постачальником енергоресурсу.

Відтак, з урахуванням того, що відповідач є виконавцем/виробником житлово-комунальних послуг, діяльність та потужності якого спрямовані на надання/вироблення відповідних послуг на території проведення антитерористичної операції, приймаючи до уваги, що ПАТ «НАК «Нафтогаз України» є постачальником енергоресурсу, положення ч.2 ст.2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» розповсюджують свою дію на правовідносини сторін, які виникли внаслідок невиконання відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу № 499/14-БО-6 від 25.11.2013р. (Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постановах від 29.09.2015р. по справі № 908/6344/14, від 24.02.2016р. по справі № 905/1353/15, від 17.05.2016р. по справі №905/3184/15).

Одночасно, згідно із ст.3 вказаного нормативно-правового акту передбачено набрання ним чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Офіційне опублікування розглядуваного Закону України відбулось 06.02.2015р. у газеті «Голос України» (№21).

Тобто, мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій на період проведення антитерористичної операції встановлено з 07.02.2015р.

Таким чином, з врахуванням положень ст.ст.1, 2 вищезазначеного Закону нарахування позивачем пені за період з 07.02.2015р. по 12.03.2015р. за зобовязаннями листопада 2014р. та за період з 07.02.2015р. по 07.04.2015р. за зобовязаннями грудня 2014р. є безпідставним.

За здійсненим господарським судом перерахунком, виконаним за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон» із врахуванням здійснених відповідачем оплат та вірно визначеного періоду нарахування, сума пені становить:

- за період з 15.02.2014р. по 06.03.2014р. за зобовязаннями січня 2014р. 369,81 грн.;

- за період з 15.03.2014р. по 26.03.2014р. за зобовязаннями лютого 2014р. 161,03 грн.;

- за період з 15.05.2014р. по 12.06.2014р. за зобовязаннями квітня 2014р. 272,53 грн.;

- за період з 15.12.2014р. по 06.02.2015р. за зобовязаннями листопада 2014р. 2753,22 грн.;

- за період з 15.01.2015р. по 06.02.2015р. за зобовязаннями грудня 2014р. 2 380,53 грн.

Загальний розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань з оплати природного газу за зобовязаннями січня-лютого, квітня, листопада-грудня 2014р. становить 5 937,12 грн. (369,81 грн. + 161,03 грн. + 272,53 грн. + 2 753,22 грн. + 2380,53 грн.).

При цьому, суд зазначає, що при розрахунку пені позивачем помилково не враховано те, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 95% господарський суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вказана норма кореспондується з пунктом 3 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України, згідно з яким господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

У пункті 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розяснено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У відзиві на позовну заяву за вх.№19813/16 від 29.06.2016р. відповідач просить суд, у тому числі, зменшити залишкову суму пені на 95% з посиланням на скрутне матеріальне становище, що зумовлене, зокрема, здійсненням господарської діяльності в зоні проведення АТО, значною заборгованістю населення та інших споживачів (бюджетні установи, організації) з оплати житлово-комунальних послуг, несвоєчасністю бюджетного відшкодування з різниці в тарифах.

Як вбачається з спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 02.08.2016р., місцезнаходженням відповідача є Донецька обл., м. Торецьк, смт. Новгородське.

Так, указом Президента України №405/2014 від 14 квітня 2014року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» запроваджено антитерористичну операцію на території України.

Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначений період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності зазначеним Указом Президента України та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

На час розгляду справи антитерористична операція триває.

У відповідності до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у 10-денний строк з дня опублікування вказаного Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014від 14 квітня 2014 року, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

02.12.2015р. Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», до якого також увійшло смт. Новгородське м. Торецьк.

Отже, відповідач здійснює господарську діяльність в зоні проведення антитерористичної операції.

Відповідно до Балансу (звіту про фінансовий стан) відповідача станом на 31.03.2016р. непокритий збиток підприємства склав 8 837 тис. грн., що свідчить про збитковість підприємства відповідача.

Крім того, у звязку зі скрутним фінансовим станом, з метою збереження робочих місць та забезпечення рентабельності роботи на підприємстві відповідача з 01.04.2016р. встановлено 32-годинний робочий тиждень, що підтверджується Наказом №67 від 16.02.2016р. «Про скорочення тривалості робочого часу».

ТОВ «Новгородський комбінат комунального господарства» має важливе соціальне значення в смт. Новгородське м. Торецьк, оскільки є єдиним підприємством в зазначеному населеному пункті, що надає житлово-комунальні послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій; централізованого водопостачання та водовідведення; центрального опалення; вивезення побутових відходів для потреб населення, бюджетних установ і організацій та інших споживачів, для соцкультсфери, про що свідчить Статут відповідача та довідка голови Новгородської селищної ради вих.№02/17-374 від 28.04.2016р.

Відповідно до звіту державного статичного спостереження про оплату населенням житлово-комунальних послуг та електроенергії за травень 2016р., розмір заборгованості населення зі сплати житлово-комунальних платежів перед ТОВ «Новгородський комбінат комунального господарства» склав 3 425 211 грн.

Разом з тим, згідно розрахунків обсягів заборгованості за минулі періоди з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню ТОВ «НККГ», розмір бюджетної заборгованості з різниці в тарифах перед відповідачем становить 2 882 311,34 грн.

Водночас, господарський суд враховує, що оплату основної заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу №499/14-БО-6 від 25.11.2013р. відповідач здійснив хоча і з порушенням строків встановлених договором, але у добровільному порядку та в повному обсязі, до звернення позивача до суду з даним позовом.

Згідно з вимогами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи матеріальні інтереси позивача, відсутність доказів, що свідчили б про завдання позивачу збитків саме в результаті порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №499/14-БО-6 від 25.11.2013р., ступінь вини відповідача у виникненні спору, незначний термін прострочення, проведення антитерористичної операції у Донецькій області, з метою уникнення паралізації діяльності відповідача у світлі його фінансового становища і необхідності збереження можливості останнього здійснювати свою діяльність, суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача частково та зменшити розмір пені на 40% до 3 562,27 грн.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення пені задовольняються судом частково у розмірі 3 562,27 грн.

В силу вимог ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому вимогами ч.1ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

За здійсненим господарським судом перерахунком, виконаним за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон» із врахуванням здійснених відповідачем оплат та вірно визначеного періоду нарахування, сума 3% річних становить:

- за період з 15.02.2014р. по 06.03.2014р. за зобовязаннями січня 2014р. 85,34 грн.;

- за період з 15.03.2014р. по 26.03.2014р. за зобовязаннями лютого 2014р. 37,16 грн.;

- за період з 15.05.2014р. по 12.06.2014р. за зобовязаннями квітня 2014р. 43,03 грн.;

- за період з 15.12.2014р. по 11.03.2015р. за зобовязаннями листопада 2014р. 470,23 грн.;

- за період з 15.01.2015р. по 06.04.2015р. за зобовязаннями грудня 2014р. 733,34 грн.

Загальний розмір 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобовязань з оплати природного газу за зобовязаннями січня-лютого, квітня, листопада-грудня 2014р. становить 1369,10 грн. (85,34 грн. + 37,16 грн. + 43,03 грн. + 470,23 + 733,34 грн.), а отже, позовні вимоги в цій частині задовольняються судом частково у визначеному судом розмірі.

При цьому, суд зазначає, що при розрахунку 3% річних позивачем помилково не враховано те, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення 3% річних.

Згідно з пунктом 6 Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої Наказом Державного комітету статистки України від 27 липня 2007 року № 265 індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції обчислюється виходячи з суми боргу, що мав місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки.

У пунктах 3.1, 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» розяснено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Датою виникнення заборгованості за зобовязаннями попереднього місяця за договором є 15-те число наступного місяця, а отже такий місяць є неповним. Крім того, з розрахунку позивача вбачається, що обчислення інфляційних втрат здійснюється з 1-го числа місяця в якому мав здійснюватися платіж, тобто нарахування інфляції здійснюється за період, коли заборгованість ще не виникла, що є неприпустимим в силу приписів статті 625 ЦК України.

Таким чином, при визначенні початкової дати нарахування інфляційних втрат слід вважати 1-ше число місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж.

Також позивачем помилково нараховані інфляційні втрати на суму боргу з урахуванням індексів інфляції попередніх періодів.

За здійсненим господарським судом перерахунком, виконаним за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон», із врахуванням здійснених відповідачем оплат та вірно встановленого періоду нарахування, сума інфляційних втрат становить:

- за період з січня 2015р. по лютий 2015р. за зобовязаннями листопада 2014р. 5 533,52 грн.;

- за період з лютого 2015р. по березень 2015р. за зобовязаннями грудня 2014р. 8 076,47 грн.

Загальний розмір інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошових зобовязань з оплати природного газу за зобовязаннями листопада та грудня 2014р. становить 13 609,99 грн. (5 533,52 грн. + 8 076,47 грн.), а отже, позовні вимоги в цій частині задовольняються судом частково у визначеному судом розмірі.

Посилання відповідача щодо прострочення оплати за природний газ внаслідок несвоєчасного надання позивачем актів приймання-передачі природного газу, судом до уваги не приймаються, оскільки умовами договору купівлі продажу природного газу № 499/14-БО-6 від 25.11.2013р. обовязок складання актів приймання-передачі природного газу, які, зокрема, містять інформацію щодо обсягу, ціни та вартості отриманого газу, покладено на відповідача (п.п. 3,3.,3.4. договору). Тобто, відповідач був обізнаний про обсяги, ціну та вартість зобовязань, що підлягали виконанню у відповідні розрахункові періоди. Таким чином, відповідач не був позбавлений права та можливості здійснити оплату товару, виходячи з складених ним самостійно актів приймання-передачі природного газу у встановлені договором строки, а у разі наявності мотивованої відмови продавця від підписання вказаних документів, за наслідками розгляду таких відмов здійснити відповідне коригування оплат. Вказані висновки суду також підтверджуються тим, що у відповідності до п.3.4 договору, акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами, проте, обовязок покупця розрахуватись у встановлені договором строки за фактично отриманий товар не залежить від дат надання (повернення) актів продавцем.

Посилання відповідача на відсутність рахунків є безпідставними, оскільки наявність останніх не передбачена умовами договору купівлі продажу природного газу № 499/14-БО-6 від 25.11.2013р.

Посилання відповідача на відсутність претензій з боку позивача щодо сплати пені, з огляду на те, що грошові суми, що надійшли від відповідача як оплата за природний газ зараховані позивачем в рахунок погашення основної суми боргу, а не в рахунок оплати пені, також не приймаються господарським судом до уваги, оскільки зазначені обставини не спростовують встановлений господарським судом факт прострочення відповідачем виконання грошового зобовязання та не позбавляють позивача права на нарахування штрафних санкцій.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність «Новгородський комбінат комунального господарства» (85295, Донецька область, м. Торецьк, смт. Новгородське, вул. Квіткова, буд. 1; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, будинок № 6; ) 3 562 (три тисячі пятсот шістдесят дві) грн. 27 коп. пені, 1 369 (одна тисяча триста шістдесят девять) грн. 10 коп. 3% річних, 13 609 (тринадцять тисяч шістсот девять) грн. 99 коп. інфляційних втрат, 539 (пятсот тридцять девять) грн. 21 коп. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складене 08 серпня 2016р.

Суддя Л.В. Ніколаєва