ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.08.2016 Справа № 905/3375/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар", м.Маріуполь, Донецька область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЖКбуд", м.Маріуполь, Донецька область

Реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції, м.Маріуполь, Донецька область,

Комунального підприємства "Маріупольське бюро технічної інвентаризації", м.Маріуполь, Донецька область

Маріупольської міської ради, м.Маріуполь, Донецька область

про зобовязання вчинити певні дії та визнання права власності.

Колегія суддів у складі:

головуючого судді Говоруна О.В.

суддів Сковородіної О.М., Харакоза К.С.

Представники:

від позивача ОСОБА_1, довіреність від 17.12.2015; ОСОБА_2, довіреність від 17.12.2015;

від відповідача 1 ОСОБА_3, довіреність №9 від 19.12.2015;

від відповідача 2 - не зявився;

від відповідача 3 - не зявився;

від відповідача 4 не зявився.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пульсар" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЖКбуд" (далі відповідач 1), Реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції (далі відповідач 2) та Комунального підприємства "Маріупольське бюро технічної інвентаризації" (далі відповідач 3) про зобовязання вчинити певні дії та визнання права власності на приміщення літ. А-5, загальною площею 137,2кв.м., корисною 122,9кв.м., що складається з: коридору прим. 1, площею - 10,4кв.м.; санвузла прим. 2, площею 4,6кв.м.; окремої кімнати прим. 3, площею - 13,6кв.м.; кабінету прим. 4, площею - 16,5кв.м.; кабінету прим. 5, площею - 17кв.м.; кабінету прим. 6, площею - 10,8кв.м.; кабінету прим. 7, площею - 16,7кв.м.; кабінету прим. 8, площею - 19кв.м.; кабінету прим. 9, площею - 14,3кв.м.; сходової клітини І, площею - 14,3кв.м.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 25.07.2016, з метою усунення можливого вирішення питання щодо прав та обовязків особи, яка не була залучена до участі у справі та до якої позивачем були заявлені вимоги, судом, з власної ініціативи, було залучено до участі у справі іншого відповідача Маріупольську міську раду (далі - відповідач 4).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27.05.1999 між позивачем та відповідачем 1 був укладений договір на пайову участь у будівництві 5-ти поверхового адміністративно-побутового комплексу в м. Маріуполі по пр. Металургів, 99 (далі АПК). 17.10.2007 відповідачем 4 було видано свідоцтво про реєстрацію права власності, відповідно до якого відповідач 1 став власником адміністративно-побутового комплексу. Однак, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 свідоцтво про право власності відповідача 1 на АПК, в частині оформлення за відповідачем 1 права власності 5-го поверху АПК, було визнано недійсним. Оскільки на даний час запис про реєстрацію права власності за відповідачем 1 на 5-й поверх АПК не скасований, а підстави для реєстрації за позивачем права власності на зазначене майно відсутні, ТОВ "Пульсар" звернулось до суду із зазначеними вище вимогами.

21.06.2016 господарським судом Донецької області, до початку розгляду справи по суті, отримана уточнена позовна заява, відповідно до якої позивач знов ж таки просив визнати право власності на спірне майно, зазначивши додатково частину майна на яке просить визнати право власності відносно будівлі всього АПК та, крім того, ним була заявлена нова вимога про внесення відповідного запису до державного реєстру. Як пояснив представник позивача в судовому засіданні, від первісних позовних вимог позивач не відмовляється. Оцінку його заяві представник позивача просить суд надати відповідно до діючого законодавства. Зазначена заява оцінюється судом, як зміна предмету позову та приймається до розгляду судом з урахуванням заявлених первісних позовних вимог.

Крім того, з метою захисту прав та законних інтересів позивача, представником позивача була надана заява про вихід судом за межі позовних вимог, та знов ж таки вирішити питання щодо скасування державної реєстрації права власності за відповідачем в частині 5-го поверху АПК.

Відповідач 1 надав відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував лише в частині визнання за позивачем права власності на сходову клітину 5-го поверху, оскільки, сходова клітина конструктивно не відноситься до пятого поверху. Щодо визнання права власності на інше майно, вважає, що провадження у цій частині підлягає припиненню, оскільки, в цій частині спору з позивачем не існує та з цього приводу вже є таке, що набрало законної сили рішення суду. У звязку з зазначеним, відповідачем 1 було заявлено клопотання про припинення провадження у справі. Крім того, відповідачем 1 було заявлено клопотання про проведення огляду АПК, у разі наявності у суду сумнівів щодо конструктивного звязку сходових клітин з АПК.

Відповідач 2 у своєму відзиві заперечував проти позову та зазначав, що позивач з заявою про скасування державної реєстрації не звертався, а рішення про відмову в такій реєстрації не приймалось. Крім того, просить перевести його у треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, виключивши зі складу відповідачів у справі.

Відповідач 3 надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі його представника.

Відповідач 4 в судове засідання не зявився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Електронною поштою надав до суду клопотання, в якому просив провести судове засідання без участі його представника.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.01.2016 провадження у справі №905/3375/15 було зупинено до вирішення питань судової будівельно-технічної експертизи, за результатами проведення якої судовим експертом ОСОБА_4 був складений висновок №1 від 05.05.2016, та ухвалою господарського суду від 16.05.2016 провадження у справі було поновлено.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази у судовому засіданні, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

27.05.1999 між відповідачем1 та позивачем, був укладений договір №7 на пайову участь у будівництві 5-ти поверхового адміністративно-побутового корпусу по пр. Металургів, 99 (далі договір), відповідно до умов якого відповідач1 зобовязується передати під оздоблювальні та спеціальні роботи 5-тий поверх позивачу у тому вигляді, яким він є на діючий момент впродовж 1 місяця з дня підписання договору, а позивач зобовязується до 15.10.1999 виконати роботи визначені в договорі (т.1 а.с.49).

Згідно з п.5 договору, позивач зобовязується перерахувати на розрахунковий рахунок відповідача 1 в порядку пайової участі сорок три тисячі грн. в строк не більше 1 місяця з дня підписання цього договору.

Як зазначено в п.6 договору, після виконання п.5 позивач стає власником 5-го поверху АПК по пр. Металургів, 99.

Пунктом 9 зазначеного договору визначено, що після введення до експлуатації будівлі відповідач 1 буде володільцем, а позивач співволодільцем АПК. Їх взаємовідносини будуть регламентуватись обовязковим іншим договором між ними.

17.10.2007 відповідачем 4 було видано свідоцтво про реєстрацію права власності, відповідно до якого відповідач 1 став власником в цілому АПК, яке розташовано за адресою: 87549, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Металургів, 99, загальною площею 1119,7кв.м. (т.1 а.с.23).

Рішенням господарського суду Донецької області від 24.06.2014 в задоволенні вимог позивача щодо визнання дій Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, визнання частково недійсним та скасування рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради та визнання свідоцтва про право власності недійсним відмовлено повністю. Зокрема, відмовляючи в задоволенні позову в частині визнання недійсним свідоцтва про право власності, судом було зазначено про фактичний спір про право власності між позивачем та відповідачем 1, а отже, неможливість ефективного відновлення порушених прав позивача як власника, шляхом скасування свідоцтва про право власності, оскільки, підставою для проведення державної реєстрації права власності є, зокрема, рішення суду про визнання такого права.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 рішення господарського суду Донецької області від 24.06.2016 було скасовано лише в частині відмови у визнанні недійсним свідоцтва про право власності, виданого 17.10.2007 відповідачем 4, щодо оформлення права власності за відповідачем 1 пятого поверху АПК, за адресою: м.Маріуполь, пр.Металургів, 99. В цій частині прийняте нове рішення та визнано недійсним свідоцтво про право власності, виданого 17.10.2007 відповідачем 4, щодо оформлення права власності за відповідачем 1 пятого поверху АПК, за адресою: м.Маріуполь, пр.Металургів, 99, встановивши, що пятий поверх зазначеного АПК належить на праві власності позивачу (т.1 а.с.13-17).

Керуючись ст.35 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивачу неодноразово було розяснено порядок звернення до органів державної реєстрації прав з відповідною заявою та документами, які є необхідними для вчинення відповідної реєстраційної дії. Так, позивачу було розяснено, що скасування державної реєстрації відбувається на підставі заяви про скасування державної реєстрації, а державна реєстрація права власності проводиться на підставі документів визначених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", зокрема, на підставі рішення суду щодо права власності (т.1 а.с.20-22, 233).

Відповідно до висновку судового експерта ОСОБА_4 №1 від 05.05.2016, який був складений за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, призначеної ухвалою господарського суду від 18.01.2016, ринкова (дійсна) вартість обєкту оцінки - пятого поверху будівлі АПК, розташованого за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, пр.Металургів, 99, з урахуванням сходової клітини І, площею 14,3 кв.м. може скласти 154389грн. (сто пятдесят чотири тисячі триста вісімдесят девять гривень).

Фактично пятий поверх відносно всієї будови АПК, розташований в м.Маріуполі Донецької області по пр.Металургів, 99, з урахуванням сходової клітини І, площею 14,3кв.м, складає: 137,2х100:1090,7=12,579 або з урахуванням скорочення складає 13/100.

Сходова клітина І, площею 14,3кв.м., яка розташована на пятому поверсі в будівлі АПК за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, пр.Металургів, 99, є місцем загального користування (т.1 а.с.130-139).

Таким чином, судовим експертом при наданні відповіді на четверте запитання зазначається про розташування спірної сходової клітини саме на пятому поверсі в будівлі АПК, яка також є місцем загального користування, що спростовує доводи відповідача 1 щодо відсутності конструктивного звязку сходових клітин з поверхами АПК.

Суд одразу зазначає, що вказівка в експертному дослідженні про те, що сходова клітина є місцем загального користування, не є ознакою права власності та, відповідно, є питанням суто правового характеру, яке в даному випадку вирішується судом.

Крім того, дослідивши технічну документацію на АПК, надану як позивачем так і відповідачем 1, не вбачається, що сходові клітини конструктивно не повязані з поверхами АПК.

Частиною 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України).

Як зазначено в ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Здійснивши аналіз змісту договору від 27.05.1999, зокрема п.6, відповідно до якого після виконання п.5 позивач стає власником 5-го поверху АПК по пр. Металургів, 99, суд приходить до висновку, що за умовами цього договору позивач, після виконання п.5 договору, стає власником всього пятого поверху, з урахуванням і сходової клітини, оскільки жодних виключень щодо будь-якої площі та/або приміщень, що розташовані на пятому поверсі АПК, які не передаються у власність позивачу, в договорі не міститься.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що на час прийняття рішення у справі державна реєстрація права власності за відповідачем 1 на пятий поверх АПК не скасована, що свідчить про певну протиправну поведінку самого відповідача 1, дії якого призвели до державної реєстрації об'єкта АПК в повному обсязі виключне за ним, вимога позивача про визнання права власності на приміщення літ. А-5, загальною площею 137,2кв.м., корисною 122,9кв.м., що складається з: коридору прим. 1, площею - 10,4кв.м.; санвузла прим. 2, площею 4,6кв.м.; окремої кімнати прим. 3, площею - 13,6кв.м.; кабінету прим. 4, площею - 16,5кв.м.; кабінету прим. 5, площею - 17кв.м.; кабінету прим. 6, площею - 10,8кв.м.; кабінету прим. 7, площею - 16,7кв.м.; кабінету прим. 8, площею - 19кв.м.; кабінету прим. 9, площею - 14,3кв.м.; сходової клітини І, площею - 14,3кв.м., та яка згідно висновку судового експерта становить 13/100 відносно всієї будівлі АПК, підлягає задоволенню.

Вимога позивача про зобовязання органу державної реєстрації прав щодо скасування державної реєстрації права власності відповідача 1 в частині 5-го поверху АПК, задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Позивачем не надано доказів на підтвердження звернення з заявою до відповідного органу в порядку визначеному Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а отже, прийняття таким органом відповідного рішення. Надані позивачем, в обґрунтування вимоги в цій частині, письмові звернення до органів державної реєстрації прав, які були розглянуті відповідно до Закону України "Про звернення громадян" не можуть бути розцінені судом як належне виконання позивачем вимог зазначених вище законодавчих актів.

Крім того, згідно з ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація права власності проводиться на підставі, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності на нерухоме майно.

Як було зазначено вище, судом задоволені вимоги позивача про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, наявність такого рішення суду є підставою для державної реєстрації права власності на нерухоме майно за особою, на користь якої ухвалено судове рішення, та, відповідно, скасування державної реєстрації, у разі її наявності відносно цього майна, за іншою особою.

З зазначених вище обставин суд відмовляє в задоволенні клопотання позивача про вихід за межі позовних вимог щодо вирішення питання про скасування державної реєстрації права власності за відповідачем 1 на спірне майно.

Суд відмовляє в задоволенні вимоги позивача про внесення змін до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно повязаних з визнанням за позивачем права власності на нерухоме майно, оскільки відповідно до ст.6 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", господарський суд не входить до системи органів та субєктів, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав. Внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування, згідно з ст.26 цього ж закону, відбувається на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав, прийнятого в порядку визначеному Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Судом не можуть бути вчинені дії, які віднесені до виключної компетенції органів та субєктів, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав.

Суд відмовляє в задоволенні клопотань відповідача 1 про припинення провадження у справі та проведення огляду будівлі за місцем її знаходження у звязку з їх необґрунтованістю, недоведеністю та, відповідно, відсутністю підстав для їх задоволення.

Також, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача 2 про його виключення зі складу відповідачів як неналежного та залучення його до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, оскільки виключення неналежного відповідача не передбачена господарським процесуальним законодавством, а ч.2 ст.24 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), передбачена заміна первісного відповідача належним і лише за згодою позивача.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Водночас, судом зазначається, що, на підставі ст. 38 ГПК України, господарський суд витребовує докази за наявності відповідного клопотання, у разі неможливості самостійно надати докази сторонами.

Згідно з ч.1 ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково.

Суд приходить до висновку, що спір в частині визнання права власності виник внаслідок неправильних дій позивача та відповідача 1, а отже, відповідно до ч.2ст.49 ГПК України, вважає за необхідне покласти господарські витрати, які складаються з судового збору за подання до суду позову про визнання права власності, виходячи з вартості спірного майна, визначеної судовим експертом, та витрат на проведення судової експертизи, на обох сторін в рівних частинах. Господарські витрати, за вимогами в задоволенні яких судом відмовлено, суд покладає на позивача.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "Пульсар" право власності на пятий поверх нежитлового приміщення, адміністративно-побутового комплексу, розташованого за адресою м.Маріуполь, пр.Металургів, 99, що складає 13/100 часток від всього адміністративно-побутового комплексу, а саме: літ. А-5, загальною площею 137,2кв.м., корисною 122,9кв.м., що складається з: коридору прим. 1, площею - 10,4кв.м.; санвузла прим. 2, площею 4,6кв.м.; окремої кімнати прим. 3, площею - 13,6кв.м.; кабінету прим. 4, площею - 16,5кв.м.; кабінету прим. 5, площею - 17кв.м.; кабінету прим. 6, площею - 10,8кв.м.; кабінету прим. 7, площею - 16,7кв.м.; кабінету прим. 8, площею - 19кв.м.; кабінету прим. 9, площею - 14,3кв.м.; сходової клітини І, площею - 14,3кв.м.

В задоволенні інших вимог відмовити.

В задоволенні позову до Реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції, Комунального підприємства "Маріупольське бюро технічної інвентаризації" та Маріупольської міської ради відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЖКбуд" (87549, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Металургів,99, ідентифікаційний код юридичної особи - 20392189) на користь Державного бюджету України (Управління державної казначейської служби м.Харкова, , банк отримувача ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО 851011, рах. №3002) 1097грн84коп. судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЖКбуд" (87549, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Металургів,99, ідентифікаційний код юридичної особи - 20392189) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пульсар» (м. Маріуполь, пр.Металургів, 99, ідентифікаційний код юридичної особи -23422258) 60грн08коп. витрат по сплаті судового збору та 3000грн витрат за проведення судової експертизи.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, через господарський суд, який розглянув справу.

Повне рішення складено 22 серпня 2016 року.

Головуючий суддя О.В. Говорун

Суддя О.М. Сковородіна

Суддя К.С. Харакоз