ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

30 серпня 2016 року Справа № 915/1950/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М., - головуючого (доповідач у справі),
Жукової Л.В.,
Короткевича О.Є.,
розглянувши касаційну скаргу на ухвалу публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль",м. Одеса від 14.04.2015 господарського суду Миколаївської області (про затвердження реєстру вимог кредиторів)
та постановувід 11.02.2016 Одеського апеляційного господарського суду
у справі№ 915/1950/13 господарського суду Миколаївської області
про банкрутствотовариства з обмеженою відповідальністю "Стайл-Т", м. Миколаїв
ліквідаторПрохоров В.С., м. Миколаїв

ВСТАНОВИВ:

Подана вдруге 10.06.2016 публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (далі - заявник) касаційна скарга на ухвалу господарського суду Миколаївської області (про затвердження реєстру вимог кредиторів) від 14.04.2015 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11.02.2016 у справі № 915/1950/13 не може бути розглянута Вищим господарським судом України, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з наступних підстав.

Як вбачається, ухвалою Вищого господарського суду України від 25.04.2016 у даній справі тотожна касаційна скарга вже поверталась заявнику на підставі п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, а саме у зв'язку з: підписанням касаційної скарги не уповноваженою особою; із сплатою судового збору за подання касаційної скарги у меншому розмірі, ніж визначено чинним законодавством на момент звернення з касаційною скаргою.

Проте, в черговий раз звертаючись із касаційною скаргою на ухвалу господарського суду Миколаївської області (про затвердження реєстру вимог кредиторів) від 14.04.2015 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11.02.2016, заявник не усунув всіх встановлених судом касаційної інстанції недоліків та надав неналежно оформлену касаційну скаргу.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Як вбачається подана вдруге 10.06.2016 касаційна скарга заявника у додатках до касаційної скарги містить платіжне доручення від 29.02.2016 № 485540 про сплату судового збору за подання касаційної скарги у сумі 1378 грн. При цьому, це ж саме платіжне доручення заявник подавав разом з касаційною скаргою 29.02.2016.

Колегія суддів, повторно звертає увагу заявника на те, що оскільки останній оскаржує відповідні судові рішення в цілому, то оплаті судовим збором підлягає вся сукупність заяв з грошовими вимогами кредиторів (1378*6*120%), що дорівнює 9 921,60 грн., про що також зазначалося в ухвалі господарського суду України від 25.04.2016 про повернення касаційної скарги.

За таких обставин касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

При цьому колегія суддів наголошує, що у випадку подальшого звернення заявника з аналогічними апеляційними (касаційними) скаргами суду першої інстанції слід неухильно дотримуватись вимог ч. 3 ст. 106 ГПК України, надсилати до суду апеляційної (касаційної) інстанції лише копії матеріалів справи та продовжувати розгляд справи про банкрутство по суті.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 86, 111, 1111, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 14.04.2015 (про затвердження реєстру вимог кредиторів) та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11.02.2016 у справі № 915/1950/13 повернути її заявнику.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді Л.В. Жукова

О.Є. Короткевич