ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2016 р. Справа № 925/945/16

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укрветпромпостач», Київська область, м. Бровари, вул. Будьонного, 23

до товариства з обмеженою відповідальністю «Чорнобайпродсервіс», Черкаська область, смт. Чорнобай, вул. Шевченка, буд. 274, корп. 5

про стягнення 10 263,55 грн. заборгованості, інфляційних та 3% річних,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: не зявився.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрветпромпостач» звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Чорнобайпродсервіс» про стягнення заборгованості за поставлені ветеринарні препарати та предмети зооветеринарного догляду для тварин згідно договору поставки №353 від 13.11.2014р. в розмірі 10 263,55 грн., в тому числі 7 000 грн. основного боргу, 2 707,53 грн. інфляційних, 556,02 грн. - 3% річних, та відшкодування судових витрат.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити. Вказав, що станом на час розгляду справи заборгованість відповідача повністю не погашена та становить 7000 грн. Надав оригінали документів для огляду.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, відзив на позов не надав, представника у судове засідання не направив, витребувані документи не надав, про причини неявки суд не повідомив. Ухвалу суду від 15.08.2016р. про порушення провадження у справі вручено уповноваженому представнику відповідача 16.08.2016р., що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та незявлення представника відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними доказами відповідно до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України. Адреса відповідача відповідає адресі, вказаній в реєстраційних документах. Місце проведення господарської діяльності відповідно до положень ст. 93 Цивільного кодексу України відповідає адресі реєстрації. Доказів проведення розрахунку не надано.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені та перевірені доказами такі взаємовідносини сторін та обставини.

13.11.2014р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Укрветпромпостач» (Постачальником Позивач по справі), в особі директора ОСОБА_2, який діє на підставі Статуту, та товариством з обмеженою відповідальністю «Чорнобайпродсервіс» (Покупцем Відповідач по справі), в особі гендиректора ОСОБА_3, який діє на підставі Статуту, було укладено договір поставки №353 (далі - Договір), за умовами якого Постачальник зобовязується передати у власність Покупця ветеринарні препарати та предмети зооветеринарного догляду для тварин (далі - продукція), а Покупець зобов'язується прийняти і здійснити оплату продукції. Постачальник передає Покупцю продукцію в асортименті, кількості та за цінами, зазначеними у рахунках-фактурах та видаткових накладних, які є невід'ємними частинами цього Договору.

Відповідно до п. 9.3 Договору цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2014р.

Відповідно п. 1.3 Договору підписання представниками сторін видаткових накладних свідчить про погодження між сторонами асортименту, кількості та ціни на продукцію, а повноваження представника відповідача підтверджуються довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей.

Відповідно до п. 2.3 Договору доказом передачі продукції у власність відповідача є видаткова (-і) накладна (-і), оформлені належним чином та довіреності (-ість) на отримання продукції.

Відповідно п.5.3. Договору Покупець зобов'язується оплатити отриману продукцію шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 15 календарних днів від дати поставки продукції.

На виконання умов Договору Постачальник згідно видаткових накладних передав у власність Покупця продукцію на суму 12027,60 грн. (а.с. 15-17), в тому числі ПДВ:

- видаткова накладна № 111 від 30.01.2015р. на суму 1 029,60 грн.;

- видаткова накладна № 128 від 03.02.2015р. на суму 7 332,00 грн.;

- видаткова накладна № 88 від 26.01.2015р. на сума 3 666,00 грн.

Товар був отриманий Покупцем, що підтверджується підписами відповідача з прикладенням печатки на видаткових накладних та довіреністю №33 на отримання продукції від 30.01.2015р. (а.с. 14).

За отриманий товар Відповідач розрахувався частково.

Станом на 03.06.2016р. сплатив лише 5 027,60 грн.

Незважаючи на неодноразові вимоги-претензії Постачальника, які були направлені на адресу Покупця (в тому числі 05.04.2016р. за №127), з вимогою сплатити суму заборгованості залишок боргу 7000 грн. сплачений не був.

Претензій стосовно кількості, якості та вартості одержаної продукції Відповідачем не заявлено.

На суму заборгованості позивачем нараховано інфляційні збитки та 3% річних з простроченої суми за весь період прострочення.

Невиконання Відповідачем взятих на себе зобовязань стало підставою звернення Позивача до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення боргу.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності та за своїм внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представника позивача, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких правових підстав та мотивів.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Сторони за договором є субєктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) субєкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобовязання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини оплатної поставки товару на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст. 93 ЦК України.

За правовою природою договір поставки від 13.11.2014р. №353 відповідає вимогам статті 712 ЦК України, якою передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини купівлі-продажу урегульовані Главою 54 ЦК України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати розрахунок, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Поставка є різновидом відносин купівлі-продажу.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобовязання, що виникає між субєктами господарювання, в силу якого один субєкт зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта, або утриматися від певних дій, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку, є господарським зобовязанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір поставки від 13.11.2014р. №353 не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (положення ст. 204 ЦК України).

Згідно п.5.3. Договору Покупець зобов'язується оплатити отриману продукцію шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 15 календарних днів від дати поставки продукції.

Позивач в період з 26.01.2015р. по 03.02.2015р. здійснив поставку, а Відповідач прийняв продукцію ветеринарні препарати та предмети зооветеринарного догляду для тварин на загальну суму 12 027,60 грн., що підтверджується видатковими накладними та не оспорюється сторонами. Претензій щодо кількості, якості та асортименту отриманої продукції не заявлено.

Факт наявності заборгованості підтверджується договором між сторонами, видатковими накладними, довіреністю на отримання продукції. Суд враховує, що на момент прийняття рішення жодних первинних та належних доказів належного та повного розрахунку за отриману продукцію, в розумінні вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України, відповідач суду не подав.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, між Позивачем та Відповідачем було узгоджено строк сплати за отриманий товар, який визначений п. 5.3 Договору.

Суд враховує відсутність претензій відповідача стосовно неналежної поставки продукції, недопоставки продукції чи іншого невиконання умов спірного договору.

Суд також враховує, що Відповідач свої зобовязання в частині належної та повної оплати за вже отриману продукцію належним чином не виконав, незважаючи на настання строку оплати товару.

Станом на 03.06.2016р. відповідач розрахувався частково на суму 5 027,60 грн. Залишок заборгованості 7 000 грн.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Частиною першою ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, тому суд вважає обґрунтованим та доведеним право Позивача на стягнення з Відповідача суми заборгованості за поставлену продукцію у розмірі 7 000,00 грн. Позов в цій частині підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

На підставі вказаних вимог Позивачем нараховано Відповідачу 2 707,53 грн. інфляційних за період 19.02.2015р. 03.06.2016р., та 556,02 грн. - 3% річних за період прострочення 22.08.2013р. (вказано позивачем) 26.11.2015р., які просить стягнути з відповідача. Розрахунок перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Еліт:Ліга-Закон».

Виконаний позивачем розрахунок вимоги не перевищує суми можливого стягнення розміру інфляційних збитків. 2 707,53 грн. інфляційних збитків підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Розрахунок 3 % річних виконаний невірно, оскільки право вимоги у позивача настало лише після 11.02.2015р. 15 днів з дати накладної №88 від 26.01.2015р. Лише 166,27 грн. - 3% річних підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. В решті вимог належить відмовити за недоведеністю.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Суд зазначає, що проведення оплати боргу відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу про оплату боргу - має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання заперечень суду по суті спору чи доказів про проведення розрахунку. Відповідач не надав доказів обєктивної неможливості заперечення вимог чи погашення боргу.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідача та стягнути на користь Позивача 1378,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Чорнобайпродсервіс», Черкаська область, смт. Чорнобай, вул. Шевченка, буд. 274, корп. 5, , номер рахунку в банку невідомий

на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укрветпромпостач», Київська область, м. Бровари, вул. Будьонного, 23А, , номер рахунку в банку невідомий

7 000 грн. основного боргу, 2 707,53 грн. інфляційних, 166,27 грн. - 3% річних та 1378 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 01.09.2016р.

Суддя Г.М. Скиба