ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.09.16р. Справа № 904/5540/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ", м. Нікополь, Дніпропетровська область

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця", м. Дніпро, Дніпропетровська область

про стягнення майнової шкоди у розмірі 5 331, 21 грн

Суддя Ліпинський О.В.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1 дов. №101-4016 від 01.07.16;

від відповідача - не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» (далі - Позивач) звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" (далі - Відповідач) про стягнення майнової шкоди у розмірі 5 331,21 грн. що завдана внаслідок несхоронності вантажу при перевезенні.

Відповідач проти позову заперечує, просить в задоволення заявлених вимог відмовити, з підстав пропуску строку позовної давності, встановленого ч. 4 ст. 315 ГК України. При цьому, Відповідач зазначає, що оскільки Позивач не звертався до перевізника з претензією з підстав, зазначених у позовній заяві, строк на предявлення позову сплинув через шість місяців з дня виявлення обставин, які є підставою для пред'явлення даного позову, та зафіксовані комерційним актом РА №007720/266 від 15.12.2015. Крім того, Відповідач вважає, що відповідальність за нестачу вантажу повинна бути покладена на відправника, який належним чином не підготував вантаж до перевезення у вагоні відкритого типу.

04.08.16 в судовому засіданні оголошувалася перерва до 01.09.2016 згідно ст. 77 ГПК України.

Представник відповідача явку представника в судове засідання після перерви не забезпечив.

В судовому засіданні 01.09.2016 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення згідно зі ст. 85 ГПК України.

Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, який був присутні в попередньому судовому засіданні, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2015 зі станції Авдіївка Донецької залізниці ПАТ «Авдіївський коксохімічних завод» (відправник) за залізничними накладною №50451905 (дос. до основної №50409226) здійснив відправлення коксового горішка на адресу ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» (далі - позивач, одержувач) на станцію призначення Нікополь Придніпровської залізниці, який був завантажений у вагон № 67861211.

На станції ОСОБА_2 Придніпровської залізниці, було проведено перевірку маси вантажу та складено комерційний акт: РА №007720/266 від 15.12.2015.

Відповідно до розділу "Д" комерційного акту РА №007720/266 від 15.12.2015 на підставі акту загальної форми №22420 станції ОСОБА_2 Придніпровської залізниці було здійснено комісійне зважування вантажу.

Фактично, у вагоні №67861211 виявлена маса брутто 61200кг, тара з документу 22360кг, нетто 38 840кг, що менше маси ніж зазначено у документі на 2650 кг.

При комерційному огляді виявлено: по документах горішок коксовий 10-25 вологий, вантаж маркований повздовжньою смугою вздовж вагона вапном. У дійсності навантаження шапкою на рівні бортів, вантаж не маркований, з одного боку вагону над 1,2,3,4,5 люками поглиблення довжиною 750 см., шириною 200см., глибиною 40-50см. Вагон бездвірний, люки закриті, слідів течі вантажу не було.

Таким чином, комерційним актом РА №007720/266 від 15.12.2015 встановлено, що недостача вантажу у вагоні №67861211 складає 2650кг.

Зазначені в акті дані, зокрема, щодо виявлених поглиблень над 1, 2, 3, 4 люками, свідчать про втрату вантажу під час перевезення.

Згідно зі ст. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за схоронність вантажу з моменту його прийняття до перевезення і до моменту видачі його отримувачу.

За п. 114 Статуту Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Згідно з п. 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача вантажу сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантаж у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Позивач підрахував розмір збитків, спричинених унаслідок нестачі вантажу, нарахування проведено з урахуванням норм відповідно до Правил видачі вантажів, та складає 5 331,21 грн. (а.с.14).

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

З урахуванням наданих у справу доказів, суд вважає вимоги позивача доведеними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідачем в процесі розгляду справи заявлено про застосування строку позовної давності, встановленого ч. 4 ст. 315 ГК України.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 Цивільного кодексу України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 136 Статуту залізниць України позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог ст. 134 цього Статуту, зокрема, з дня встановлення обставини, що спричинили заявлення вимоги.

Згідно ст. 315 Господарського кодексу України до пред'явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред'явлення йому претензії.

Претензії можуть пред'являтися протягом шести місяців, а претензії щодо сплати штрафів і премій - протягом сорока п'яти днів.

Перевізник розглядає заявлену претензію і повідомляє заявника про задоволення чи відхилення її протягом трьох місяців, а щодо претензії з перевезення у прямому змішаному сполученні - протягом шести місяців. Претензії щодо сплати штрафу або премії розглядаються протягом сорока п'яти днів.

Якщо претензію відхилено або відповідь на неї не одержано в строк, зазначений у частині третій цієї статті, заявник має право звернутися до суду протягом шести місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку, встановленого для відповіді.

Відповідно до п. 4.7 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України №10 від 29.05.2013 року Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів у визначенні перебігу позовної давності за позовами до перевізників, що випливають з договорів перевезення вантажів, слід враховувати таке: якщо до подання позову позивач скористався своїм правом на пред'явлення перевізникові претензії, шестимісячний строк позовної давності починається з дня одержання відповіді на претензію або закінчення строку, встановленого для такої відповіді (ч. 4 ст. 315 Господарського кодексу України). Оскільки дотримання претензійного порядку не є обов'язковим, то у вирішенні питання про початок перебігу строку позовної давності в розумінні цієї норми Господарського кодексу України слід виходити з того, що такий перебіг починається після закінчення строку пред'явлення претензії і строку її розгляду (ч.2, 3 ст. 315 Господарського кодексу України), незалежно від того, чи пред'являлася відповідна претензія до перевізника.

За обставинами справи, факт незбереження вантажу під час перевезення виявлений актом №007720/266 від 15.12.2015, Позивач не звертався з відповідною претензією до Відповідача. Враховуючи роз'яснення ВГСУ, які викладені в п. 4.7 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України №10 від 29.05.2013 року Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів шестимісячний строк для звернення до суду за спірними обставинами на момент подачі позову - 06.07.2016 не сплинув.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Позивачем не було пропущено строк позовної давності по заявленим ним позовним вимогам.

Доводи Відповідача щодо необхідності покладення відповідальність за нестачу вантажу на відправника, який належним чином не підготував вантаж до перевезення у вагоні відкритого типу, суд вважає безпідставними, адже дані наданого у справу комерційного акту, зокрема, щодо відсутності течі вантажу та наявності поглиблень над 1, 2, 3, 4 люками вагону, вказують на наявність вини перевізника, який не забезпечив схоронність вантажу в процесі перевезення, а не втрату вантажу внаслідок невжиття відправником заходів щодо забезпечення збереження вантажу, який перевозиться у вагонах відкритого типу.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по справі судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Публічного акціонерного товариства "Нікопольский завод феросплавів" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд. 310, ) майнову шкоду у розмірі 5 331,21 грн., витрат зі сплати судового збору у розмірі 1 378,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 06.09.2016.

Суддя ОСОБА_3