КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2016 р. Справа№ 910/7544/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників:

позивача за первісним позовом - Кулініч А.П.

відповідача за первісним позовом - не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь»

на рішення Господарського суду м. Києва від 02.06.2015 р.

у справі № 910/7544/15-г (суддя - Сівакова В.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Сула»

про звернення стягнення на предмет іпотеки

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Сула»

до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь»

про визнання відсутнім права та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Сула» про погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № 10510-45.1-14-2 від 29.01.2014 р. у загальному розмірі 12 422 322,12 грн, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 140 від 29.01.2014 р., а саме на:

- машиномісце НОМЕР_1 в критій автостоянці, загальною площею 13,2 кв м, зі всіма невід'ємними його приналежностями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- однокімнатну квартиру № 4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 40,5 кв м;

- п'ятикімнатну квартиру № 1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 171,7 кв м, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма "Сула";

та іпотечним договором № 520 від 01.04.2014 р., а саме на:

- нежилі приміщення з № 1 по № 12 групи приміщень № 18, загальною площею 109,1 кв м, зі всіма невід'ємними приналежностями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3, та належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма «Сула», шляхом продажу з прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 31.03.2015 р. порушено провадження у справі № 910/7544/15-г.

У процесі розгляду справи відповідач звернувся до Господарського суду м. Києва із зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» про визнання відсутності у банку права на об'єкти нерухомого майна, що є предметом іпотеки, та зобов'язання повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма «Сула» правовстановлюючі документи на них, та про зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» здійснити всі необхідні дії по забезпеченню виведення з іпотеки майна, що є предметом іпотеки.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.05.2015 р. зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Сула» у справі № 910/7544/15-г прийнято до спільного розгляду разом з первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь».

Окрім того, позивачем за первісним позовом до Господарського суду м. Києва подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» просило суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № 10510-45.1-14-2 від 29.01.2014 р. перед Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» у загальному розмірі 16 435 538,76 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки (нерухоме майно) за:

договором іпотеки від 29.01.2014 р., зареєстрованим за № 140, а саме на:

- машиномісце НОМЕР_1 в критій автостоянці, загальною площею 13,2 кв м, зі всіма невід`ємними його приналежностями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма «Сула», визначивши спосіб звернення стягнення шляхом проведення прилюдних торгів та початкову ціну для подальшої реалізації зазначеного предмета іпотеки в сумі 530 200,00 грн;

- однокімнатну квартиру № 4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 40,5 кв м, яка належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма «Сула», визначивши спосіб звернення стягнення шляхом проведення прилюдних торгів та початкову ціну для подальшої реалізації предмета іпотеки в сумі 1 496 200,00 грн;

- п'ятикімнатну квартиру № 1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 171,7 кв м, та належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма "Сула", визначивши спосіб звернення стягнення шляхом проведення прилюдних торгів та початкову ціну для подальшої реалізації предмета іпотеки в сумі 14 199 200,00 грн;

договором іпотеки від 01.04.2014 р., зареєстрованим за № 520, а саме на:

- нежилі приміщення з № 1 по № 12 групи приміщень № 18, загальною площею 109,1 кв м, зі всіма невід'ємними його приналежностями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 та належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма «Сула», визначивши спосіб звернення стягнення шляхом проведення прилюдних торгів та початкову ціну для подальшої реалізації предмета іпотеки в сумі 3 772 400,00 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 02.06.2015 р. у справі № 910/7544/15-г у задоволенні первісного позову відмовлено повністю; зустрічні позовні вимоги задоволено частково; зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» здійснити всі необхідні дії та забезпечити виведення з іпотеки наступного майна: машиномісця НОМЕР_1 в критій автостоянці, загальною площею 13,2 кв м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; однокімнатну квартиру № 4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, загальною площею 40,5 кв м; п'ятикімнатну квартиру № 1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 171,7 кв м; нежитлові приміщення з № 1 по № 12 групи приміщень № 18 (літ. А), загальною площею 109,1 кв м. Стягувачем є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Сула».

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» подало апеляційну скаргу, в якій просило оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нове, яким первісні позовні вимоги, з урахуванням заяви про їх збільшення, задовольнити у повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач за первісним позовом посилається на те, що оскільки відповідач за первісним позовом свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим ПАТ «Банк «Київська Русь» набуло права звернення стягнення на предмет іпотеки за договорами іпотеки в рахунок задоволення своїх вимог за кредитним договором.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.07.2015 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» прийнято до провадження та призначено до розгляду на 10.09.2015 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.09.2015 р. зупинено провадження у справі № 910/7544/15-г до прийняття остаточного рішення у справі Господарського суду м. Києва № 910/17109/15.

08.07.2016 р. до Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Сула» надійшло клопотання про поновлення провадження у справі № 910/7544/15-г у зв`язку із набранням законної сили рішення у справі Господарського суду м. Києва № 910/17109/15.

23.08.2016 р. через відділ документального забезпечення від позивача за первісним позовом надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 910/7544/15-г до прийняття остаточного рішення у касаційному провадженні Вищого адміністративного суду України у справі № К/800/9765/16.

Розглянувши у судовому засіданні вказане клопотання, судова колегія дійшла висновку про відмову в його задоволенні, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Як передбачено п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду Київської області № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України", господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі.

Однак, позивач за первісним позовом не наводить жодних обставин у зв'язку з якими неможливо розглянути дану справу до вирішення справи № К/800/9765/16.

Крім того, 23.08.2016 р. від позивача за первісним позовом надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за первісним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами та активами та адміністрування пенсійних фондів «Ніко Фінанс», Приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Інтар», Товариство з обмеженою відповідальністю «Дженерал Сістем», а також клопотання про залучення до участі у справі № 910/7544/15-г в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за первісним позовом Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Розглянувши вказані клопотання позивача за первісним позовом, судова колегія дійшла висновку про відмову в його задоволенні, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін.

Однак, позивачем за первісним позовом не доведено, яким саме чином прийняте рішення у даній справі вплине на права та обов'язки ТОВ «Компанія з управління активами та активами та адміністрування пенсійних фондів «Ніко Фінанс», ПП «Виробничо-комерційна фірма «Інтар», ТОВ «Дженерал Сістем» та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

В засідання суду, призначене на 23.08.2016 р., представник відповідача за первісним позовом не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення.

Будь-яких доказів поважності причин відсутності зазначеного представника суду не надано.

Неявка в судове засідання зазначеного представника не перешкоджає розгляду скарги. Відкладення призведе до подальшого затягування та порушення строків розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду. Наведене не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

29.01.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» (далі - кредитодавець) та ОСОБА_3 (далі - позичальник) було укладено кредитний договір № 10510-45.1-14-2 (далі - кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору кредитодавець зобов'язався надати позичальнику споживчий кредит в сумі 8 000 000,00 грн строком з 29.01.2014 р. по 29.01.2016 р. на умовах встановлених цим договором, а позичальник зобов'язався погасити кредит, сплачувати проценти за користування кредитом та можливі штрафні санкції в порядку і на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.3 кредитного договору процентна ставка за надання кредиту встановлена в розмірі 22,00 % річних. Тип процентної ставки - фіксована.

Як передбачено п. 1.5 кредитного договору, виконання зобов'язань позичальника за цим договором забезпечується іпотекою майна, зазначеного в п. 2.5 договору.

Згідно з п. 2.5 кредитного договору на забезпечення виконання зобов'язань за цим договором передати/забезпечити передачу в іпотеку кредитодавцю майно, а саме:

- п'ятикімнатну квартиру № 1, загальною площею 171, 7 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1;

- машиномісце НОМЕР_1, площею 13, 2 кв. м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1;

- однокімнатну квартиру № 1, загальною площею 40,5 кв. м., яка розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (далі - предмет іпотеки-1).

29.01.2014 р. з метою забезпечення виконання кредитного договору між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» (далі - іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Сула» (далі - іпотекодавець) було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коваленко Н.Є., зареєстрований в реєстрі за № 139 (далі - договір іпотеки-1).

Відповідно до п. 1.1 договору іпотеки-1 іпотекодавець, як майновий поручитель позичальника, з метою забезпечення належного виконання кредитного договору передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим договором наступне нерухоме майно, а саме:

- машиномісце НОМЕР_1 в критій автостоянці, загальною площею 13,2 кв. м. зі всіма невід'ємними його приналежностями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (предмет іпотеки-1);

- однокімнатну квартиру номер 4 (чотири), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (двадцять тире літера "А"), загальною площею 40,5 кв. м., житловою площею 17,8 кв. м., зі всіма невід'ємними її приналежностями (предмет іпотеки -2);

- п'ятикімнатну квартиру номер 1 (один), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 171,7 кв. м., житловою площею 117,7 кв. м., зі всіма невід'ємними її приналежностями (предмет іпотеки-3).

01.04.2014 між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_3 було укладено договір про внесення змін до кредитного договору, зокрема збільшено розмір кредиту до 9 300 000,00 грн.

Також вказаним договором внесено зміни до п. 2.5 кредитного договору та викладено в наступній редакції: позичальник зобов'язаний на забезпечення виконання зобов'язань за цим договором:

1) укласти договір про внесення змін до договору іпотеки від 29.01.2014 р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Коваленко Н.Є. за реєстровим № 138, згідно якого в іпотеці знаходиться майно:

- п'ятикімнатна квартира № 1, загальною площею 171,7 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1;

- машииомісце НОМЕР_1, площею 13,2 кв. м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1;

- однокімнатна квартира № 1, загальною площею 40,50 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, що належать ТОВ «Фірма «Сула»;

2) передати в іпотеку кредитодавцю майно: нежилі приміщення з № 1 по № 12 (групи приміщень № 18) (в літ. А), розташовані за адресою: АДРЕСА_5, що належить ТОВ «Фірма Сула» (далі - предмет іпотеки).

29.01.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» (далі - іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Сула» (далі - іпотекодавець) укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коваленко Н.Є., зареєстрований в реєстрі за № 139 (далі - договір іпотеки-2).

Згідно з п. 1.1 договору іпотеки-2 іпотекодавець, як майновий поручитель позичальника, з метою забезпечення належного виконання кредитного договору передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим договором, наступне нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення з № 1 по № 12 (групи приміщень № 18) ( в літ. А), загальною площею 109,1 кв. м., зі всіма невід'ємними принадлежностями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_5.

Таким чином, ТОВ «Фірма «Сула» передало в іпотеку визначене у договорах іпотеки нерухоме майно у якості забезпечення своєчасного та повного виконання ОСОБА_3 грошових зобов'язань за кредитним договором.

У відповідності до п. 2.3 кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредитну лінію, сплатити проценти за користування кредитною лінією та можливі штрафні санкції шляхом внесення готівки в касу кредитодавця або безготівковим перерахуванням відповідно до п. п. 2.1, 2.2 цього договору.

Позичальник зобов'язався здійснити погашення основної суми кредиту в кінці строку дії договору - не пізніше 29.01.2016 р. та щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, за який вони нараховані, сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитною лінією (п. 2.1 кредитного договору).

Відповідно до п. 2.2 кредитного договору остаточне повернення заборгованості за кредитною лінією, процентів за користування нею та можливі штрафні санкції, передбачені цим договором, здійснити не пізніше 29.01.2016 р.

Згідно з п. 3.1 кредитного договору кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредитної лінії в частині або в цілому, сплати процентів за користування ним та інших платежів, встановлених договором, у разі істотного порушення (невиконання або неналежного виконання) позичальником будь-яких зобов'язань за цим договором та/або за договором іпотеки, зокрема у випадку прострочення сплати чергового платежу за кредитною лінією та процентів за користування кредитною лінією впродовж 3 (трьох) місяців.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що обов'язок відповідача, на думку позивача, з повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом у повному обсязі у відповідності до погодженого сторонами графіку погашення не виконано, у зв'язку з чим позивач вважає, що ним набуто право звернення стягнення на предмет іпотеки за договорами іпотеки в рахунок задоволення своїх вимог за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з приписами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Встановлено, що станом на 29.05.2015 р. за кредитним договором у позичальника існує заборгованість в розмірі 16 435 538,76 грн, яка складається з:

- суми основної заборгованості - 9 300 000,00 грн;

- заборгованості за відсотками - 2 404 049,97 грн;

- пені за прострочення погашення відсотків - 503 863,79 грн;

- 3% річних - 191 425,00 грн;

- інфляційних витрат - 4 036 200,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Як передбачено ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язань нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку встановленому цим законом.

У відповідності до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Згідно з ч. 1 ст. 7 вказаного закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Як передбачено ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом п. 5.1 укладених іпотечних договорів іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки у будь-який час незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, зокрема у разі якщо в момент настання строку виконання основного зобов'язання воно не буде виконано належним чином, а саме: при повному або частковому неповерненні кредиту (або його частини) та/або при повній або частковій несплаті процентів, винагороди, неустойки, невідшкодуванні витрат та збитків іпотекодержателя у встановлені кредитним договором строки.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ст. 513 ЦК України).

19.03.2015 р. між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» (далі - первинний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Ніко Фінанси» (далі - новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги (далі - договір про відступлення).

Відповідно до умов п. 1 договору про відступлення первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає в повному обсязі права первісного кредитора як кредитора за зобов'язаннями, що виникли на підставі кредитного договору № 10510-45.1-14-2 від 29.01.2014 р. з усіма діючими змінами та доповненнями до нього, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_3, а саме право вимоги погашення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та можливих штрафних санкцій, а новий кредитор зобов'язується оплатити таке відступлене первісним кредитором право вимоги на умовах і в порядку, визначених цим договором. Право вимоги, що передбачено цим договором, на дату укладання цього договору визначено сторонами у розмірі 10 851 549,98 грн, в тому числі заборгованість за кредитним договором - 9 300 000,00 грн, нараховані проценти - 1 551 549,98 грн.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

На виконання умов вищезазначеного договору первинний кредитор передав, а новий кредитор прийняв всі документи та інформацію щодо права вимоги, яке є предметом договору; новий кредитор своєчасно та в повному обсязі здійснив всі розрахунки з первинним кредитором відповідно до умов договору в розмірі 10 851 549,98 грн, що підтверджується актом виконання зобов'язань до договору про відступлення права вимоги від 19.03.2015 р.

Таким чином, враховуючи наявність укладеного договору відступлення права вимоги, позивач за первісним позовом втратив право вимоги сплати заборгованості за кредитним договором, в тому числі за рахунок переданого в іпотеку майна.

Крім того, як було встановлено вище, ПАТ «Банк «Київська Русь» зверталось до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Ніко Фінанс» про визнання вищевказаного договору відступлення права вимоги недійсним та застосування наслідків його недійсності.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 27.11.2015 р. у справі № 910/17109/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.03.2016 р., було відмовлено у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь».

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, станом на час розгляду даної справи договір про відступлення права вимоги 19.03.2015 р., укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Ніко Фінанси», є дійсним.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» є необґрунтованими нормативно та документально не підтвердженими та такими, що задоволенню не підлягають.

Стосовно зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Сулла» про визнання відсутності у банку права на об'єкти нерухомого майна, що є предметом іпотеки, та зобов'язання повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма «Сула» правовстановлюючі документи на них, та про зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» здійснити всі необхідні дії по забезпеченню виведення з іпотеки майна, що є предметом іпотеки, колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Враховуючи те, що предмет позову не відповідає встановленим законом способам захисту прав, що визначені у ст. 16 ЦК України, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача за зустрічним позовом в частині визнання відсутнім прав на об'єкти нерухомого майна, що є предметом іпотеки, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

За змістом ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Як передбачено ч. 1 ст. 17 Закону вказаного закону, іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Таким чином, за відсутності заборгованості боржника за кредитним договором припиняється іпотека, записи про яку підлягають вилученню з державного реєстру обтяжень майна.

Таким чином, шляхом укладення договору відступлення права вимоги від 19.03.2015 р. зобов'язання позичальника перед відповідачем за зустрічним позовом є припиненим, що в свою чергу припиняє зобов'язання поручителя за договорами іпотеки перед відповідачем за зустрічним позовом.

Враховуючи викладене, колегія суддів, погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача за зустрічним позовом про зобов'язання здійснити всі необхідні дії та забезпечити виведення з іпотеки предметів іпотеки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в цій частині.

Доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 02.06.2015 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 02.06.2015 р. у справі № 910/7544/15-г - без змін.

2. Матеріали справи № 910/7544/15-г повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран