ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2016 р.Справа № 916/1524/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України

до відповідача: Комунального виробничого експлуатаційного підприємства „Котовськтеплокомуненерго

про стягнення 1583141,13грн.

Суддя: Малярчук І.А.

В судових засіданнях приймали участь представники:

від позивача: ОСОБА_1, згідно довіреності №14-88 від 18.04.2014р.; ОСОБА_2, згідно довіреності №24-93 від 18.04.2014р., ОСОБА_3, згідно довіреності №14-10 від 14.01.2015р.

від відповідача: ОСОБА_4, згідно довіреності від 16.06.2016р.

В засіданні 23.08.2016р. приймали участь представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: ОСОБА_4, згідно довіреності від 16.06.2016р.

Суть спору: про стягнення з КВЕП „Котовськтеплокомуненерго на користь ПАТ „НАК „Нафтогаз України 597805,90 грн. пені, 87089,09грн. три проценти річних, 898246,14грн. інфляційних втрат.

Позивач підтримує заявлені позовні вимоги, в їх обґрунтування зазначає, що 18.12.2013р. між НАК „Нафтогаз України та КВЕП „Котовськтеплокомуненерго було укладено договір №1896/14-ТЕ-23 купівлі-продажу природного газу, згідно з яким позивач продав, а покупець придбав газ на загальну суму 7015425,45грн., але відповідач порушував строки оплати отриманого газу, у звязку з чим позивачем нараховано до стягнення з відповідача пеню, індекс інфляції, три відсотки річних.

Також, позивач подав заперечення на відзив від 12.07.2016р. за вх.№17376/16, де зазначає, що договори про організацію взаєморозрахунків не змінюють первісного зобовязання, що виникло із договору купівлі-продажу природного газу від 18.12.2013р., та до того ж штрафні санкції нараховано позивачем в період до укладення договору про організацію взаєморозрахунків.

Відповідач проти позову заперечує, подав відзив на позов від 23.06.2016р. за вх.№15788/16, уточнення до відзиву від 12.07.2016р. за вх.№17379/16, додаткові відзиви на позовну заяву від 28.07.2016р. за вх.№18787/16, від 22.08.2016р. за вх.№20543/16, де вказує, що порушення строків оплати отриманого газу допускались ним через несвоєчасність надходження субвенцій з державного та місцевого бюджетів України на погашення заборгованості з різниці в тарифах відповідно до п.2 ст.16 Закону України „Про державний бюджет України на 2014рік.

Крім того, відповідач зазначає, що між ГУДКСУ в Одеській області, Департаментом фінансів Одеської облдержадміністрації, Департаментом розвитку інфраструктури житлово-комунального господарства Одеської облдержадміністрації, КВЕП „Котовськтеплокомуненерго та НАК „Нафтогаз України укладено договори про організацію взаєморозрахунків №811/30 від 15.10.2014р., №1110/30 від 09.12.2014р. За умовами договорів №№811/30, №1110/30 сторони зобовязались не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору, з огляду на що погашення заборгованості у сумі 4299709,98грн. відбулось у листопаді 2014р., а 1099678,93грн. у грудні 2014р. За таких умов, відповідач вважає, що через укладення договорів №№811/30, №1110/30 відбулась зміна первісного зобовязання за договором купівлі-продажу природного газу №1896/14-ТЕ-23 від 18.12.2013р., виконання якого відповідачем не порушено в частині строків проведення оплати, у звязку з чим відсутні підстави для нарахування пені, індексу інфляції та трьох відсотків річних. Одночасно, відповідач вказує, що 952988,35грн. погашались на користь позивача за рахунок власних коштів в межах, визначених відповідно до Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обовязки, затвердженого Постановою КМУ №217 від 18.06.2014р., у т.ч. 350510,78грн. за рахунок власних коштів, шляхом зміни призначення платежів за погодженням з НАК „Нафтогаз України.

Ухвалою суду від 28.07.2016р., за клопотанням сторін від 28.07.2016р. за вх.№2-4023/16, згідно ч.3 ст.69 ГПК України строк розгляду справи було продовжено до 23.08.2016р.

У відповідності до вимог ст.77 ГПК України у судових засіданнях оголошувались перерви з 12.07.2016р. по 28.07.2106р., з 28.07.2016р. по 18.08.2016р., з 18.08.2016р. по 23.08.2016р.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, оцінивши пояснення представників сторін та їх правові позиції, суд встановив наступне:

18.12.2013р. між ПАТ „НАК „Нафтогаз України (продавець) та КВЕП „Котовськтеплокомуненерго було укладено договір купівлі-продажу природного газу №1896/14-ТЕ-23, відповідно до умов якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України НАК „Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору. Приймання передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця (п.п.1.1., 3.3. договору).

Відповідно до п.п.5.1., 5.2., 5.3. договору №1896/14-ТЕ-23 від 18.12.2013р., п.1 додаткової угоди №1 від 31.01.2014р. ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються НКРЕ. Ціна за 1000куб.м. природного газу становить 1091грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. У разі зміни НКРЕ ціни на газ та/або тарифів на його транспортування, розподіл і постачання вони є обовязковими для сторін за цим договором з моменту введення їх в дію.

У п.6.1. договору №1896/14-ТЕ-23 від 18.12.2013р. сторони передбачили, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п.7.2. договору №1896/14-ТЕ-23 від 18.12.2013р. у разі невиконання покупцем пункту 6.1. умов цього договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день простроченого платежу.

Згідно п.11 договору №1896/14-ТЕ-23 від 18.12.2013р. він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання умов договору №1896/14-ТЕ-23 від 18.12.2013р. позивач поставив відповідачу газ, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2014р. на суму 1726487,87грн., від 28.02.2014р. на суму 1418067,82грн., від 31.03.2014р. на суму 864773,73грн., від 30.04.2014р. на суму 290380,56грн., від 31.10.2014р. на суму 325738,13грн., від 30.11.2014р. на суму 1024616,58грн., від 31.12.2014р. на суму 1365360,76грн.

15.10.2014р. між ГУДКСУ в Одеській області, Департаментом фінансів Одеської обласної державної адміністрації, Департаментом розвитку інфраструктури та житлово-комунального господарства Одеської обласної державної адміністрації, КВЕП „Котовськтеплокомуненрго, НАК „Нафтогаз України було укладено договір №811/30 про організацію взаєморозрахунків, відповідно до умов якого його предметом є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України „Про Державний бюджет України на 2014 рік і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувались та/або погоджувались органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою КМУ від 29.01.2014р. №30 (п.1 договору).

За умовами п.п.3, 4, 5, 6 договору №811/30 по ланцюгу від ГУДКСУ в Одеській області через Департамент фінансів Одеської обласної державної адміністрації, Департамент розвитку інфраструктури та житлово-комунального господарства Одеської обласної державної адміністрації, КВЕП „Котовськтеплокомуненрго до НАК „Нафтогаз України перераховуються кошти в загальній сумі 4299709,98грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором від 18.12.2013р. №1896/14-ТЕ-23 за 2014 рік.

09.12.2014р. між ГУДКСУ в Одеській області, Департаментом фінансів Одеської обласної державної адміністрації, Департаментом розвитку інфраструктури та житлово-комунального господарства Одеської обласної державної адміністрації, КВЕП „Котовськтеплокомуненрго, НАК „Нафтогаз України було укладено договір №1110/30 про організацію взаєморозрахунків, відповідно до умов якого його предметом є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України „Про Державний бюджет України на 2014 рік і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувались та/або погоджувались органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою КМУ від 29.01.2014р. №30 (п.1 договору).

За умовами п.п.3, 4, 5, 6 договору №1110/30 по ланцюгу від ГУДКСУ в Одеській області через Департамент фінансів Одеської обласної державної адміністрації, Департамент розвитку інфраструктури та житлово-комунального господарства Одеської обласної державної адміністрації, КВЕП „Котовськтеплокомуненрго до НАК „Нафтогаз України перераховуються кошти у сумі 1099678,93грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором від 18.12.2013р. №1896/14-ТЕ-23 за 2014 рік та 129078,58грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором від 18.12.2013р. №1897/14-БО-23 за 2014 рік.

На підтвердження проведення оплати заборгованості перед позивачем за отриманий газ у сумі 4299709,98грн. у листопаді 2014р., та в сумі 1099678,93грн. у грудні 2014р. відповідач подав до справи банківські виписки по рахункам у АТ „Ощадбанк за період з 01.01.2104р. по 31.12.2014р., платіжні доручення №9 від 20.11.2014р., №13 від 12.12.2014р.

Також, в підтвердження проведення субвенції з місцевого бюджету в сумі 659641,58грн. та оплати відповідно до Постанови КМУ №20 від 11.01.2005р. відповідач подав суду Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету №1543 від 15.07.2015р.

Крім того, відповідач з листопада 2014р. сплачував на користь позивача заборгованість за поставлений протягом 2014р. газ за рахунок коштів, що надійшли від населення споживачів газу.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, подані сторонами докази та викладену ними правову позицію, суд вважає заявлені ПАТ „НАК „Нафтогаз України позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 597805,90 грн. пені, 87089,09грн. три проценти річних, 898246,14грн. інфляційних втрат неправомірними, такими, що не відповідають дійсними обставинам справи з огляду на наступні положення законодавства.

Статтею 655 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (п.1 ст.656 Цивільного Кодексу України).

Відповідно до ст.663, пп.1), 2) ч.1 п.1 ст.664 Цивільного Кодексу України Продавець зобовязаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Обовязок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлено обовязок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Пунктом 1 ст.691 Цивільного Кодексу України визначено, що покупець зобовязаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (п.п.1, 2, 3 ст.692 Цивільного Кодексу України).

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобовязань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Пунктом 1 ст.547 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п.п.1, 2, 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобовязання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, умовами договорів про організацію взаєморозрахунків №811/30 від 15.10.2014р., №1110/30 від 09.12.2014р. передбачалося не тільки надання державою коштів на погашення заборгованості, але також змінювалися порядок і строки виконання КВЕП „Котовськтеплокомуненерго грошових зобовязань перед ПАТ „НАК „Нафтогаз України, які виникли на підставі договору купівлі-продажу №1896/14-ТЕ-23 від 18.12.2013р.

За змістом підпункту 2 пункту 10 договорів про організацію взаєморозрахунків №811/30 від 15.10.2014р., №1110/30 від 09.12.2014р. сторони зобовязалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору купівлі-продажу.

Отже, уклавши договори про організацію взаєморозрахунків, сторони у такий спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу у 2014 році.

Разом із тим, договори про організацію взаєморозрахунків не передбачали можливості існування між сторонами інших грошових зобовязань і підстав для інших грошових вимог.

Одночасно, в процесі розгляду справи судом було встановлено, що відповідно до Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету №1543 від 15.07.2015р. між сторонами також були врегульовані оплати у відношенні до субвенцій з місцевого бюджету в сумі 659641,58грн.

За таких обставин суд доходить висновку про те, що для застосування санкцій, визначених умовами договору купівлі-продажу, тобто, пені, а також наслідків за порушення грошового зобовязання, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, необхідно щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, визначених договором про організацію взаєморозрахунків, тоді як оплату відповідачем здійснено у відповідності до умов договорів про організацію взаєморозрахунків №811/30 від 15.10.2014р., №1110/30 від 09.12.2014р., Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету №1543 від 15.07.2015р.

Оскільки розрахунок за поставлений природний газ на заборгованість в сумі 6059030,49грн. відбувся за рахунок субвенцій у порядку та строки, передбачені Спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету №1543 від 15.07.2015р., у договорах про організацію взаєморозрахунків, а сторони у справі у пункті 15 цих договорів засвідчили, що після виконання договору вони не матимуть одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору, тому правових підстав для задоволення позову в сумі 6059030,49грн. немає.

Такого висновку суд дійшов ще з врахуванням того, що отримання субвенцій з державного бюджету на компенсування різниці в тарифах на постачання газу є тривалою процедурою.

Крім того, таку ж правову позицію висловив Верховний суд України в аналогічних спірним правовідносинах, зокрема, у постановах від 16.09.2015р. по справі №917/2520/14, від 11.11.2015р. по справі №927/1733/14, від 25.03.2015р. по справі №924/1265/13, від 23.09.2015р. по справі №917/2519/14, від 07.10.2015р. по справі №924/406/14.

Стосовно нарахування пені, трьох процентів річних, індексу інфляції на суму заборгованості за постачання газу протягом 2014р., у сумі 952988,35грн., що не охоплена державною субвенцією та погашалась за рахунок надходження коштів від населення відповідно до Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, затвердженого Постановою КМУ №217 від 18.06.2014р., суд зазначає, що не взмозі самостійно розрахувати щомісячні суми поставки, які не охоплені субвенцією, а також вирахувати проплати, що надходили від відповідача, з огляду ще й на те, що позивач відповідного розрахунку не подав, тому позов у цій частині також не підлягає судом задоволенню.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, та те, що позовні вимоги ПАТ „НАК „Нафтогаз України є недоведеними та необґрунтованими у їх задоволенні суд відмовляє у повному обсязі.

Згідно ст.49 ГПК України витрати по сплаті судового збору в сумі 23747,12грн. відносяться на рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82- 85, 121 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1.Відмовити у задоволенні позову позивача повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.85 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 26 серпня 2016 р.

Суддя І.А. Малярчук