номер провадження справи 11/71/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2016 Справа № 908/1710/16

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі:

головуючий суддя Гончаренко С.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (вул. Іллінська, буд. 8, м. Київ, Київська область, 04070; адреса для листування: АДРЕСА_1, 01030; ),

до відповідача: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «МОТОР-ГАРАНТ» (вул. Вересаєва, буд. 3, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69068, ),

у присутності представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_1 дов. №88 від 11.07.2016;

про: стягнення 21082,89грн.,-

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «МОТОР-ГАРАНТ» 21082,89грн. сплаченого страхового відшкодування.

23.06.2016 порушено провадження по справі і справа призначена до розгляду. З ціллю надання витребуваних матеріалів розгляд справи відкладався.

22.08.2016 на електронну адресу

Позивач наполягає на позовних вимогах, посилаючись на наступне:

Між ним та ТОВ «Порше Лізинг Україна» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №PL167961Га/13скв.14 від 27.06.2013.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини гр. ОСОБА_2, який керував автомобілем ГАЗ 2752, застрахованому автомобілю було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 21592грн. 89 коп. Позивач виплатив вигодонабувачу страхове відшкодування в указаному розмірі (за вирахуванням суми франшизи) на підставі страхових актів. Оскільки відповідальність водія, винного у дорожньо-транспортній пригоді застрахована у відповідача, позивач просить в порядку регресу стягнути суму виплаченого страхового відшкодування з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор Гарант».

Відповідач просить припинити провадження у справі в частині стягнення 17714,30 грн. страхового відшкодування за страховим актом №1.00.14.14523/VESKO27141 від 22.09.2014, у звязку із перерахуванням вказаної суми на поточний рахунок позивача, що підтверджується платіжним дорученням №1986 від 14.07.2016.

В частині стягнення страхового відшкодування у розмірі 3368,59грн., на підставі страхового акту №1.00.14.14523/VESKO34253 від 11.12.2014, просить відмовити. В обґрунтування заперечень зазначає про те, що позивач не надав доказів того, що ця сума була сплачена позивачем у звязку ремонтними роботами пошкодженого автомобіля внаслідок ДТП 02.09.2014.

Позивач із доводами відповідача не згодний, у своїх запереченнях від 22.08.2016 №1618 АХА/АГ, зазначає, що Очевидно, що при складанні розрахунку від 03.12.2014 страхового відшкодування представник страховика помилково не змінив попередню дату 11.09.2014 на необхідну дату, страховий акт датовано вірно.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступні обставини:

Статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) закріплено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Відповідно до п. 2 цієї статті підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Зобовязанням, відповідно до п. п. 1, 2 ст. 509 цього Кодексу, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

27.06.2013 між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» було укладено договір добровільного страхування №РL167961Га/13скв14, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Seat Altea XL», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п. 9.2 договору, дорожньо-транспортна пригода (ДТП) відноситься до застрахованих договором ризиків.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначену у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

02.09.2014 по вул. Горького 171а, в м.Запоріжжя, сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП) за участю застрахованого транспортного засобу та автомобіля «ГА32752», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який знаходився під керуванням ОСОБА_2 Ігоровча.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання, утримання якого створює підвищену небезпеку.

Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2, який перед русі заднім ходом не впевнився в безпеці в наслідок чого скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Seat Altea XL», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, чим порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.09.2014 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно полісу № АС0064962 на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність особи що керувала транспортним засобом «ГА32752», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована у товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «МОТОР-ГАРАНТ», за яким відповідач прийняв на себе, як страховик, зобовязання забезпечити відшкодування шкоди в обсязі встановленого ліміту відповідальності, заподіяної третім особам внаслідок дорожньо-транспортної події, особа, яка має право керувати транспортним засобом «ГА32752», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, на законних підставах.

Відповідно до п. 1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Статтею 36.4 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» передбачено право страховика за договором обовязкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, повязані з відшкодуванням збитків.

Стаття 22 ЦК України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження про встановлення вартості матеріальних збитків №137/09 від 30.09.2014 вартість матеоіарльних збитків завданих власнику автомобіля Seat Altea, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на дату оцінки складає 19812,05грн.

На виконання умов договору страхування наземного транспорту №РL167961Га/13скв14 від 27.06.2013 позивач по зазначеному страховому випадку на підставі страхового акту №1.001.14.14523/VESKO27141 від 22.09.2014 та заяви страхувальника здійснив виплату страхового відшкодування вигодонабувачу товариству з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» у розмірі 18224,30грн., що підтверджується платіжним дорученням №132036 від 24.09.2014 (без ПДВ).

Згідно частини 1 статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, до позивача, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України, а також ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» перейшло право вимоги до відповідача, як страхувальника по відношенню до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» відшкодувати матеріальну шкоду.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, субєкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України. Так, зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

Відповідач взяті на себе зобовязання за договором в частині повної та своєчасної виплати страхового відшкодування здійснив після звернення позивача із позовом до суду сплатив 17714,30грн. (18224,30 510,00грн. франшизи за полісом), що підтверджується платіжним дорученням №1986 від 14.07.2016.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги в частині стягнення 18224,30грн. підлягають припиненню на підставі п.1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Також, позивачем заявлено до стягнення 3368,59грн. за страховим актом №1.001.14.14523/VESKO34253 від 11.12.2014. Виплату за вказаним актом здійснено платіжним дорученням №146397 від 12.12.2014.

Згідно приписів ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка має право на страхове відшкодування, подає страховику відповідну заяву.

Відповідно до ч.1 ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано жодних доказів звернення до відповідача із вимогою про відшкодування 3368,59грн., та не надав жодних доказів того, що шкода за страховим актом №1.001.14.14523/VESKO34253 від 11.12.2014 виникла внаслідок дорожньо транспортної пригоди, що відбулась 02.09.2014.

Як вказано раніше, висновок експерта автотоварознавця від 30.09.2014 вказує лише на суму збитків в розмірі 19812,05грн. від ДТП 02.09.2014.

Судові витрати віднести на позивача з урахуванням положень ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Також, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49, п. 1-1 ч.1 ст. 80, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

В частині стягнення 17714,30грн. сплаченого страхового відшкодуванням провадження у справі припинити.

В іншій частині позову відмовити.

В засіданні 22.08.2016 оголошена вступна і резолютивна частини рішення. Рішення в повному обсязі складено і підписано 29.08.2016.

Суддя С.А. Гончаренко