РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2016Справа №910/13311/16

За позовомПриватного акціонерного товариства «Просто-Страхування»
доПублічного акціонерного товариства «Страхова компанія «ХДІ Страхування»
простягнення 2102 грн. 66 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Крашеніннікова М.І. - представник (дов. №527/16 від 29.02.2016);

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

21.07.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування» з вимогами до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «ХДІ Страхування» про стягнення 2102 грн. 66 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виконав обов'язок щодо виплати страхового відшкодування, у зв'язку із завданням шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу ЗАЗ Ланос, державний номер НОМЕР_1, водієм транспортного засобу КІА, державний номер НОМЕР_2, цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/3642443, та право вимоги за якою перейшло до позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2016 порушено провадження у справі № 910/13311/16, розгляд справи призначено на 09.08.2016.

08.08.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу ЗАЗ Ланос, державний номер НОМЕР_1, повинна визначатись відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме відповідач повинен відшкодувати оцінену шкоду, у зв'язку з чим відповідач звернувся до суб'єкта оціночної діяльності Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, та вказаним суб'єктом оціночної діяльності було складено Звіт № 0014-С про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, від 20.01.2016, в якому встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ Ланос, державний номер НОМЕР_1, становить 3342 грн. 34 коп. Відповідач зазначив, що на підставі вказаного Звіту № 0014-С про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, від 20.01.2016 ним було виплачено страхове відшкодування за Полісом АЕ/3642443 у розмірі 3342 грн. 34 коп., з огляду на що підстави для стягнення з нього грошових коштів у розмірі 2102 грн. 66 коп. відсутні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2016, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 19.08.2016.

Представник позивача у судовому засіданні 19.08.2016 надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 19.08.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 09.08.2016 та розпискою про відкладення розгляду справи від 09.08.2016.

У судовому засіданні 19.08.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Довідки № 83883912 про дорожньо-транспортну пригоду, виданої 2 ротою 2 батальйону УПС МВС у м. Києві МВС України (вих. № 41/11 від 22.08.2016), та постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 08.02.2016 у справі № 755/1576/16-п, яка набрала законної сили 19.02.2016, встановлено, що 24.12.2015 ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом КІА, державний номер НОМЕР_2, порушив п.п. 2.3 (б), 10.3 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем ЗАЗ Ланос, державний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Вказаною постановою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

29.01.2015 між Приватним акціонерним товариством «Просто-Страхування» (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДП Агротеп» (страхувальник, вигодонабувач) укладено Договір добровільного страхування № 1500137 PKS «Просто-Каско Плюс», яким передбачено страхування майнових інтересів страхувальника (вигодонабувача), пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом ЗАЗ Ланос, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п. 1.15 Договору строк його дії встановлено з 30.01.2015 по 29.01.2016.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до акту виконаних робіт № АВ-К-00016 від 11.03.2016, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «ДП Агротеп» (замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Автодок» (виконавець), фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ Ланос, державний номер НОМЕР_1, становить 5445 грн. 00 коп. (копія акту долучена позивачем до позовної заяви).

Відповідно до Звіту № 0014-С про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, від 20.01.2016, складеного суб'єктом оціночної діяльності Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності НОМЕР_3 від 22.01.2015) на підставі ремонтної калькуляції № 0014-С від 25.01.2016 (системи Audatex), вартість відновлювального ремонту транспортного засобу ЗАЗ Ланос, державний номер НОМЕР_1. з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (Ез = 0,000) становить 3342 грн. 34 коп. (копія Звіту долучена відповідачем до матеріалів справи разом із відзивом на позовну заяву через канцелярію суду 08.08.2016).

Судом встановлено, що роботи, наведені в акті виконаних робіт № АВ-К-00016 від 11.03.2016 на суму 5445 грн. 00 коп., знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з тими пошкодженнями автомобіля ЗАЗ Ланос, державний номер НОМЕР_1, які значені у Довідці № 83883912 про дорожньо-транспортну пригоду, виданій 2 ротою 2 батальйону УПС МВС у м. Києві МВС України (вих. № 41/11 від 22.08.2016), та акті огляду транспортного засобу № 111714 від 28.12.2015, складеному страховиком та страхувальником за договором добровільного страхування.

Згідно зі страховим актом № 111714 від 27.01.2016, складеним Приватним акціонерним товариством «Просто-Страхування», розмір страхового відшкодування за Договором добровільного страхування № 1500137 PKS «Просто-Каско Плюс» від 29.01.2015 становить 5445 грн. 00 коп., на підставі якого та заяви страхувальника на виплату страхового відшкодування позивачем було виплачено страхове відшкодування за вказаним договором добровільного страхування у розмірі 5445 грн. 00 коп. на рахунок СТО - Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Автодок», що підтверджується платіжним дорученням № 1575 від 28.01.2016 на суму 5445 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу КІА, державний номер НОМЕР_2, була застрахована Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «ХДІ Страхування» відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/3642443 зі встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 50000 грн 00 коп., франшизи - 0 грн. 00 коп. (відповідно до електронного витягу з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ, долученого позивачем до позовної заяви, та копії Полісу АЕ/3642443, долученої відповідачем до матеріалів справи через канцелярію суду 08.08.2016).

Судом встановлено, що 02.03.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом АЕ/3642443 на суму 5445 грн. 00 коп. (вих. № 04-1047 від 01.03.2016), яка була отримана відповідачем 03.03.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 297.

Судом встановлено, що з метою визначення суми страхового відшкодування за Полісом АЕ/3642443 відповідач звернувся до суб'єкта оціночної діяльності Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, та вказаним суб'єктом оціночної діяльності було складено Звіт № 0014-С про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, від 20.01.2016, в якому встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ Ланос, державний номер НОМЕР_1, становить 3342 грн. 34 коп.

Судом встановлено, що 22.03.2016 відповідач здійснив виплату страхового відшкодування за Полісом АЕ/3642443 у розмірі 3342 грн. 34 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 4835 від 22.03.2016, копія якого долучена позивачем до матеріалів справи у судовому засіданні 19.08.2016.

Решту частини страхового відшкодування за Полісом АЕ/3642443 відповідач станом на дату розгляду справи у суді позивачу не сплатив.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Договором добровільного страхування № 1500137 PKS «Просто-Каско Плюс» від 29.01.2015, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 та від 23.09.2015 у справі № 3-303гс15.

Так як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу КІА, державний номер НОМЕР_2, станом на дату ДТП була застрахована Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «ХДІ Страхування» за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/3642443, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм транспортного засобу КІА, державний номер НОМЕР_2, власнику транспортного засобу ЗАЗ Ланос, державний номер НОМЕР_1, покладається на відповідача (в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи за Полісом АЕ/3642443).

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов'язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Норма ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов'язку щодо проведення такої оцінки саме суб'єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

Суд дійшов висновку, що проведення оцінки завданої шкоди суб'єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Відповідно до пункту 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092, строк експлуатації - період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля ЗАЗ Ланос, державний номер НОМЕР_1, вбачається, що рік випуску автомобіля - 2012, а отже на момент ДТП строк його експлуатації не перевищував п'яти років.

Судом також враховано, що у пункті 7.39 вищезазначеної Методики наведені винятки стосовно використання зазначених у пункті 7.38 Методики вимог, однак доказів щодо існування вказаних обставин відповідачем суду надано не було.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази наявності у автомобіля ЗАЗ Ланос, державний номер НОМЕР_1, коефіцієнта фізичного зносу, який має враховуватись при визначенні вартості відновлювального ремонту, який підлягає відшкодуванню відповідачем.

Так, у долученому відповідачем до матеріалів справи Звіті № 0014-С про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, від 20.01.2016 зазначено, що коефіцієнт фізичного зносу автомобіля ЗАЗ Ланос, державний номер НОМЕР_1, дорівнює нулю (Ез = 0,000), у зв'язку з чим суд приймає у якості належного та допустимого доказу фактичної вартості відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ Ланос, державний номер НОМЕР_1, саме акт виконаних робіт № АВ-К-00016 від 11.03.2016, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 5445 грн. 00 коп., з урахуванням встановлення судом причинного зв'язку між тими роботами, що зазначені у вказаному акті, та пошкодженнями автомобіля ЗАЗ Ланос, державний номер НОМЕР_1, які вказані у Довідці № 83883912 про дорожньо-транспортну пригоду, виданій 2 ротою 2 батальйону УПС МВС у м. Києві МВС України (вих. № 41/11 від 22.08.2016), та акті огляду транспортного засобу № 111714 від 28.12.2015, складеному страховиком та страхувальником за договором добровільного страхування.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що долучений відповідачем до матеріалів справи Звіт № 0014-С про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, від 20.01.2016, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ Ланос, державний номер НОМЕР_1, становить 3342 грн. 34 коп. не є належним доказом вартості відновлювального ремонту вказаного автомобіля, та позивач має право на стягнення з відповідача суми вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу на підставі акту виконаних робіт № АВ-К-00016 від 11.03.2016, який підтверджує фактичну вартість відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ Ланос, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням відсутності доказів наявності коефіцієнта фізичного зносу вказаного транспортного засобу (у Звіті № 0014-С про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, від 20.01.2016 значено, що коефіцієнт фізичного зносу вказаного автомобіля дорівнює нулю (Ез = 0,000)).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 3-50гс15.

Однак, суд зазначає, що згідно з актом виконаних робіт № АВ-К-00016 від 11.03.2016 до переліку ремонтних робіт включено роботи з миття автомобіля перед ремонтом на загальну суму 60 грн. 00 коп. (без ПДВ) - дві аналогічні позиції у п. 13 (миття автомобіля перед ремонтом на суму 30 грн. 00 коп.) та у п. 15 (миття автомобіля перед ремонтом на суму 30 грн. 00 коп.) вказаного акту.

Суд зазначає, що роботи з мийки не входять до суми страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки не входять до вартості відновлювального ремонту, так як це суперечить положенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092. Відповідно до пункту 1.6. вказаної методики, відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин, тому проведення операцій, що не впливають на поновлення справності та роботоздатності автомобіля та не можуть здійснюватися шляхом відновлення чи заміни частин, таких як мийка, не повинні відшкодовуватись за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Водночас, з акту виконаних робіт № АВ-К-00016 від 11.03.2016 не вбачається, що мийка була саме технологічна та необхідність здійснення такої мийки пошкодженого автомобіля мала прямий причинний зв'язок з належним забезпеченням умов для виконання відновлювальних робіт, у зв'язку з чим вартість такої мийки входила б до вартості відновлювального ремонту, який підлягає відшкодуванню відповідачем.

Таким чином, з огляду на те, що в акті виконаних робіт № АВ-К-00016 від 11.03.2016 не зазначено, що роботи на загальну суму 60 грн. 00 коп. (без ПДВ) були проведені саме з технологічної мийки автомобіля ЗАЗ Ланос, державний номер НОМЕР_1, суд не вбачає підстав для включення робіт з мийки вказаного автомобіля у сумі 60 грн. 00 коп. (без ПДВ) до вартості відновлювального ремонту транспортного засобу ЗАЗ Ланос, державний номер НОМЕР_1.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вартість відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ Ланос, державний номер НОМЕР_1, становить разом з ПДВ 5373 грн. 00 коп. (5445 грн. 00 коп. (разом з ПДВ) - «мінус» 72 грн. 00 коп. роботи з миття автомобіля (разом з ПДВ).

При цьому, суд зазначає, що у спорах, пов'язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Виконання обов'язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, покладений Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на страховика (винної особи), у межах встановлених даним Законом та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, також встановлений і статтею 1194 ЦК України, якою передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, враховуючи положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статті 1194 ЦК України, обов'язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, лежить на страховикові цієї особи у межах встановлених лімітів, з урахуванням франшизи та у межах шкоди, яка покривається страховиком згідно із законом та договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, а у решті на особі, яка завдала цю шкоду, і яка не покрита її страховиком.

За загальним правилом згідно з статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Проте, Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежує розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність (пункт 22.1 статті 22 - межами ліміту відповідальності; стаття 29 - вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу (у випадку його наявності), розрахованого у порядку, встановленому законодавством; відповідно до пункту 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту).

Так, відповідно до пункту 22.1 Закону № 1961-IV при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому або погодженим з ним особам, які, зокрема, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування.

При цьому, згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Враховуючи вищевказане, різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу, який відшкодовує страховик згідно з Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Отже, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи, на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу, як вказано вище, на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Наведене вище не суперечить правовій позиції, викладеній Верховним Судом України у постанові від 15.04.2015 у справі № 3-50гс15, яка вказує, що Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування (тобто у даному випадку - позивача) визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу.

Проте як наведено вище судом, ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» стосується не обсягу зобов'язання страховика за договором добровільного страхування, а обсягу відповідальності страховика за полісом обов'язкового страхування перед третіми особами у випадку завдання його страховиком шкоди цим третім особам.

Відтак, викладений вище висновок суду щодо обов'язку відповідача як страховика за договором обов'язкового страхування здійснити виплату (страхове відшкодування) вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу деталей пошкодженого у ДТП автомобіля третьої особи не суперечить та кореспондується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 15.04.2015 у справі № 3-50гс15, де вказано, що страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування набув права зворотної вимоги до страхувальника винної особи у сумі страхового відшкодування у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи.

Однак, межі відповідальності страховика за договором обов'язкового страхування не повинні обов'язково дорівнювати сумі, право вимоги якої перейшло до страховика, який сплатив страхове відшкодування за договором добровільного майнового страхування.

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Як встановлено судом, розмір франшизи за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/3642443 становить 0 грн. 00 коп., а ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, становить 50000 грн. 00 коп.

З урахуванням того, що до позивача переходить право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/3642443 у межах фактично здійснених ним витрат (сума страхового відшкодування за договором добровільного страхування - 5445 грн. 00 коп.) та в межах фактичної вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля ЗАЗ Ланос, державний номер НОМЕР_1 (5373 грн. 00 коп.), беручи до уваги розмір франшизи за Полісом АЕ/3642443, що становить 0 грн. 00 коп. та здійснену відповідачем часткову сплату страхового відшкодування у розмірі 3342 грн. 34 коп., суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування» до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «ХДІ Страхування» про стягнення 2102 грн. 66 коп. підлягають частковому задоволенню у розмірі 2030 грн. 66 коп.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «ХДІ Страхування» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 102; ідентифікаційний код: 22868348) на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування» (04050, м. Київ, вул. Герцена, буд. 10; ідентифікаційний код: 24745673) страхове відшкодування у розмірі 2030 (дві тисячі тридцять) грн. 66 коп. та судовий збір у розмірі 1330 (одна тисяча триста тридцять) грн. 81 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання повного рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено 25.08.2016

Суддя І.М. Отрош