КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"31" серпня 2016 р. Справа №910/22738/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Верховця А.А.

Сотнікова С.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.07.2016 року

у справі № 910/22738/15 (суддя Чеберяк П.П.)

за заявою Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Київжитлосвіт"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.07.2016 року у справі № 910/22738/15 задоволено клопотання ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Титаренка М.О. про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому. Затверджено звіт про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому Титаренку М.О. за період виконання повноважень розпорядника майна ТОВ „Київжитлосвіт" з 16.12.2015 року по 25.04.2016 року в розмірі 11 942,67 грн. Стягнуто з ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві на користь арбітражного керуючого Титаренка М.О. витрати на оплату грошової винагороди арбітражному керуючому за період виконання повноважень розпорядника майна боржника в розмірі 11 942,67 коп.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ініціюючий кредитор звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 25.07.2016 року у справі № 910/22738/15 про стягнення витрат.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Верховець А.А., Сотніков С.В.

Розглянувши апеляційну скаргу ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві та додані до неї документи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду і має бути повернута скаржнику без розгляду з огляду на наступне.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України „Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Частиною 3 ст. 94 ГПК України встановлено, що до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 року № 484-VIII, який набрав чинності з 01.09.2015 року, статтю 5 Закону України „Про судовий збір" викладено в новій редакції, відповідно до якої органи ДПІ позбавлено пільг щодо сплати судового збору.

Так, підпунктами 8-10 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону визначено перелік заяв у справі про банкрутство, за подання яких справляється судовий збір, а саме: заяви про затвердження плану санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство; заяви про порушення провадження у справі про банкрутство; заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом; заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство; заяви про розірвання мирової угоди, укладеної у справі про банкрутство або визнання її недійсною.

Ставки судового збору з апеляційних і касаційних скарг, що подаються на судове рішення, винесених у справі про банкрутство за наслідками розгляду вказаних заяв і скарг, встановлено підпунктами 4 і 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону, а саме: за подання апеляційних скарг - 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні заяви і скарги; за подання касаційної скарги - 120 відсотків, що підлягала сплаті при поданні заяви і скарги.

З апеляційних і касаційних скарг на інші ухвали суду у справі про банкрутство судовий збір вправляється за ставкою, визначеною підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону, а саме 1 розмір мінімальної заробітної плати. (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 09.11.2015 року № 01-06/2093/15 „Про деякі питання практики застосування Закону України „Про судовий збір" (зі змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 року № 484-VIII).

Скаржником в апеляційному порядку оскаржується ухвала господарського суду міста Києва від 25.07.2016 року, прийнята за наслідками розгляду клопотання ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Титаренка М.О. про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому за період виконання повноважень розпорядника майна ТОВ „Київжитлосвіт" з 16.12.2015 року по 25.04.2016 року в розмірі 11 942,67 грн., а відтак за подання даної апеляційної скарги апелянтом мало бути сплачено судовий збір у сумі 1 розміру мінімальної заробітної плати, яка станом на дату подання апеляційної скарги становить 1 378,00 грн.

Твердження скаржника щодо відсутності необхідності в даному випадку сплачувати судовий збір колегія суддів вважає помилковим та таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки як зазначено в п. 5 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 09.11.2015 року № 01-06/2093/15 „Про деякі питання практики застосування Закону України „Про судовий збір" (зі змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 року № 484-VIII), якщо платник судового збору був звільнений від обов'язку сплачувати судовий збір (до 01.09.2015 року), то у випадку подання апеляційних і касаційних скарг та заяв про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами після настання зазначеної дати розмір судового збору визначається залежно від ставки судового збору, яку мав би сплатити платник до 01.09.2015 року за відсутності у нього пільги щодо сплати такого збору.

В той же час, звертаючись до суду апеляційної інстанції скаржником разом з апеляційною скаргою подано клопотання про звільнення його від сплати судового збору, посилаючись на відсутність можливості сплатити судовий збір.

Розглянувши вказане клопотання про звільнення скаржника від сплати судового збору, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Так, відповідно до норм ст. 8 Закону України „Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Таким чином, звільнення від сплати судового збору є правом суду, а відповідна заява сторони розглядається виходячи із визначених обставин, що унеможливлюють сплату судового збору та підтвердження цих обставин належними доказами.

За змістом, положень статті 8 Закону України „Про судовий збір" питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення його від сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними та допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом. (п. 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 09.11.2015 року № 01-06/2093/15 „Про деякі питання практики застосування Закону України „Про судовий збір" (зі змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 року № 484-VIII).

Таким чином, оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі, й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати (абз. 2 п. 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Крім того, як вбачається з апеляційної скарги, скаржником при зверненні з відповідним клопотанням про звільнення його від сплати судового збору в порушення норм ст.ст. 33, 34 ГПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження викладених в заяві обставин - скрутного матеріального становища, що унеможливлюють сплату судового збору, у зв'язку з чим у суду відсутні правові підстави для звільнення ДПІ від сплати судового збору, а відтак заявлене клопотання задоволенню не підлягає.

За таких обставин, в силу п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві на ухвалу господарського суду міста Києва від 25.07.2016 року Київським апеляційним господарським судом до апеляційного провадження не приймається і повертається з доданими до неї документами скаржнику без розгляду.

Згідно з ч. 4 ст. 97 ГПК України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2 і 3 частини першої цієї статті, апеляційна скарга може бути подано повторно.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 86, 94 та п. 3 ч. 1 ст. 97, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Державній податковій інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду міста Києва від 25.07.2016 року у справі № 910/22738/15.

2. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві на ухвалу господарського суду міста Києва від 25.07.2016 року у справі № 910/22738/15 з доданими до неї документами повернути скаржнику без розгляду по суті.

3. Матеріали оскарження у справі № 910/22738/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді А.А. Верховець

С.В. Сотніков