Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "22" серпня 2016 р. Справа № 906/604/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1- дов. № 14/91 від 18.04.2016р. (в с/з від 15.08.2016р.)

ОСОБА_2- дов № 14-89 від 18.04.2014р. (в с/з від 22.08.2016р.)

від відповідача: ОСОБА_3К- дов. № 5719/16 від 28.12.2016р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради

про стягнення 744973, 97 грн.

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 74473,97 грн. заборгованості, з яких 707408,95 грн. - інфляційні; 37565,02 грн. - 3% річних.

Ухвалою господарського суду від 23.06.2016р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 11.07.2016р.

Ухвалою суду від 11.07.2016р. розгляд справи відкладено на 15.08.2016р.

В судовому засіданні від 15.08.2016р., в порядку ст. 77 ГПК України, оголошено перерву до 22.08.2016р.

Представники позивача в судових засіданнях підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача заперечила проти позову з підстав, зазначених у письмовому відзиві ( а.с. 38-39).

В ході вирішення спору оглядались матеріали справи № 906/1522/14 за позовом ПАТ "Національна акціонерна компанія" "Нафтогаз України" до КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради про стягнення 1737798,99 грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області у справі №906/1522/14 від 16.12.2014р. стягнуто з КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 1737798,99 грн., з яких: 339439,43грн. 3% річних, 1398359,55 грн. інфляційних за неналежне виконання КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради зобов'язань згідно договору №14/2364/11 від 30.09.2011р. на купівлю-продаж природного газу.

На виконання прийнятого рішення у справі №906/1522/14 у період з 29.12.2014р. по 18.09.2015р. відповідачем розрахунків не проведено, тому за несвоєчасне виконаня грошового зобов'язання в сумі 1737798,99 грн., в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України, позивач звернувся з позовом про стягнення 3% річних в розмірі 37565,02 грн., нарахованих за вищевказаний період, та інфляційних втрат в загальному розмірі 707408,95 грн. за період з січня 2015р. по червень 2015 року включно.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на приписи п.п. 1.1 - 1.3, 5.4, 7.1 постанови Пленуму ВГСУ № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань".

Відповідач проти позову заперечив. Вважає, що нарахування інфляційних та 3% річних на стягнуті згідно рашення господарського суду інфляційні та 3% річних суперечить чинному законодавству Позовні вимоги вважає безпідставними та просить відмовити в задоволені позову.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, здійснивши їх правову оцінку у відповідності до вимог ст. 43 ГПК України, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне.

З положень ст. 509 ЦК України слідує, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства , а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

За приписами ч. 5 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Тобто законодавець закріплює можливість виникнення цивільних прав і обовязків із рішення суду, але за умови, що такі випадки прямо вказані у актах цивільного законодавства. До таких випадків відносяться переведення прав кредитора на іншу особу (ч. 4 статті 362 ЦК, стаття 411 ЦК, стаття 822), зобовязання укласти договір, тощо.

Випадки які встановленні законом, як правило, не містять грошових зобовязань, тобто із рішення суду не виникають грошові зобовязання. Інша справа обовязки, які виникають із рішення суду Обовязок не є тотожним поняттю зобовязання і не може регулюватися за тими ж правилами, які встановленні для зобовязаннь.

Як вже зазначалось вище, позивач просить стягнути з відповідача 707408,95 грн. інфляційних та 37565,02грн. 3 % річних нарахованих на суму 737798,99 грн., яка стягнута з відповідача за рішенням суду у справі № 906/1522/14. Тобто позивач вважає, що рішення господарського суду у справі № 906/1522/14 є підставою виникнення у відповідача грошового зобов'язання на загальну суму 737798,99 грн.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Разом з тим стаття 625 ЦК України не поширюється на ситуацію, коли боржник не виконує свій обовязок сплатити певну суму коштів, які визначенні рішенням суду.

В такому випадку, відносини виникають не з цивільно-правових підстав, а з виконання рішення суду та регулюються законом України «Про виконавче провадження». Тим же законом передбачена відповідальність за невиконання рішення суду у добровільному порядку.

З рішення ж суду зобов'язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що зазначено в ст. 11 ЦК України, а рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Крім того, у п.п. 3.3 п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань" роз'яснено, що на суму інфляційних нарахувань не нараховуються проценти.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 37565,02 грн. 3 % річних та 37565,02 грн. інфляційних є безпідставними, тому в задоволені позову слід відмовити.

Відповідно до статей 33 та 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 23.08.16

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу