ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2016р. Справа№ 914/1645/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека №39», м.Львів

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», м. Київ в особі Львівської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2, м. Львів

про визнання недійсним договору

Суддя Мазовіта А.Б.

Секретар Юрків М.Г.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аптека №39», м. Львів звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», м. Київ в особі Львівської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», м. Львів про визнання недійсним договору.

Розглянувши матеріали справи, суд визнав представлені матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду і ухвалою від 17.06.2016р. призначив розгляд справи на 30.06.2016 р. Розгляд справи відкладався з підстав, викладених в ухвалах суду.

30.06.2016 р. від позивача надійшла заява про забезпечення позову (вх.№3386/16 від 30.06.2016 р.).

Ухвалою від 30.06.2016 р. суд відмовив в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека №39» про забезпечення позову, залучив ОСОБА_2 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 31.08.2007р. між позивачем та відповідачем був укладений договір іпотеки. Вказаним договором забезпечувалось виконання кредитного договору, що був укладений між відповідачем та ОСОБА_2. Від імені позивача спірний договір іпотеки було підписано заступником директора ТзОВ «Аптека №39» Кінзельскою Богданою Ярославівною. Проте, вказаний договір було укладено всупереч волі ТзОВ «Аптека №39», без згоди вищого органу управління товариства - на загальних зборах учасників товариства, яке відбулося 15.08.2007 р. (протокол №8) було прийнято рішення про надання згоди на забезпечення виконання зобов'язань учасника ТзОВ «Аптека №39» ОСОБА_4, а не ОСОБА_2. Згідно п. 6.3.5. статуту ТзОВ «Аптека №39» вирішення питання про купівлю чи продаж нерухомості, укладення договорів у випадку, якщо їх сума перевищує суму, еквівалентну 500 000 грн., рішення приймається виключно зборами учасників. З огляду на наведене, для укладення договору іпотеки необхідно було рішення загальних зборів учасників ТзОВ «Аптека №39». Проте, рішення загальних зборів щодо укладення спірного договору для забезпечення зобов'язань ОСОБА_2 відсутнє. Таким чином, договір іпотеки від 31.08.2007 р. необхідно визнати недійсними у зв'язку з тим, що він укладений особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності представника юридичної особи.

В поданому через канцелярію суду відзиві відповідач зазначив, що укладення договору іпотеки відбувалось за наявності необхідних повноважень. Наведений факт стверджується тим, що відповідно до рішення загальних зборів учасників ТзОВ «Аптека №39» від 15.08.2007 р., оформленого протоколом №8, ТзОВ «Аптека №39» зобов'язувалось надати в забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов'язань перед відповідачем нерухоме майно в іпотеку. Відтак, укладення договору іпотеки відбулось згідно вимог статуту ТзОВ «Аптека №39». Таким чином позовні вимоги є безпідставними, просив в їх задоволенні відмовити.

Третя особа явку представника в судове засідання не забезпечила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

31 серпня 2007 р. між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аптека №39» (іпотекодавцем) було укладено договір іпотеки, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лаврик Т.Я. за реєстровим №5745.

Відповідно до п. 1.1. договору іпотеки від 31.08.2007 р., цей договір забезпечує вимогу іпотекодержателя (відповідача), що випливає з кредитного договору №014/0384/74/51553 від 31.08.2007 р., укладеного між іпотекодержателем та позичальником - ОСОБА_2 (третьою особою), за умовами якого іпотекодержатель надає йому кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 84 000,00 доларів США, а позичальник зобов'язується повернути суму отриманого кредиту не пізніше 31.08.2027 р. та сплатити проценти за користування ним згідно умов кредитного договору, а також можливу неустойку у розмірі і у випадках, передбачених кредитним та цим договором.

Предметом іпотеки є нерухоме майно: приміщення аптеки, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальна площа 109,4 кв.м.

Як вбачається з тексту договору іпотеки від 31.08.2007 р., він підписаний від імені позивача заступником директора ТзОВ «Аптека №39» ОСОБА_4, яка діяла на підставі статуту, протоколу №8 від 15.08.2007 р. та протоколу №7 від 02.08.2004 р., та скріплений печаткою позивача.

Відповідно до п. 6.3.15. статуту ТзОВ «Аптека №39» (в редакції, яка діяла на момент укладення спірного договору), затвердженого загальними зборами учасників 03.07.2007 р. (протокол №7) та зареєстрованого державним реєстратором 02.08.2007 р., до компетенції зборів учасників товариства відноситься вирішення питання про купівлю чи продаж товариством нерухомості, укладення договорів у випадку, якщо їх сума перевищує суму еквівалентну 500 000,00 грн.

Позивач, як на підставу визнання договору іпотеки недійсним, посилається на відсутність рішення загальних зборів ТзОВ «Аптека №39» щодо надання в іпотеку майна товариства для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов'язань, є зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 207 ГК України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Частиною 2 ст. 203 ЦК встановлено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом (ч. 1 ст. 92 ЦК України).

Пунктами 1, 3, 5 ст. 65 ГК України встановлено, що управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства. Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Позивач в своїх доводах щодо недійсності договору іпотеки від 31.08.2007 р. в силу ст.ст. 203, 215 ЦК України посилається на те, що рішення загальних зборів учасників ТзОВ «Аптека №39» щодо укладення спірного договору для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 відсутнє. Натомість, 15.08.2007 р. загальним зборами учасників ТзОВ «Аптека №39» було прийнято рішення про надання згоди на забезпечення виконання зобов'язань учасника ТзОВ «Аптека №39» ОСОБА_4.

Однак, як встановлено судом, 15.08.2007 р. загальними зборами учасників ТзОВ «Аптека №39» було прийнято рішення (оформлене протоколом №8) про надання в забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов'язань перед Райффайзен Банк Аваль ЛОД нерухоме майно в іпотеку, яке належить товариству на праві власності за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 109,4 кв.м. Вирішено також уповноважити підписати відповідний договір іпотеки з усіма істотними умовами з Райффайзен Банк Аваль ЛОД заступника директора ТзОВ «Аптека №39» ОСОБА_4

Саме такий зміст рішення загальних зборів учасників ТзОВ «Аптека №39», що оформлений протоколом №8 від 15.08.2007 р., відповідає дійсним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, яка була чинною на момент укладення спірного договору) при посвідченні угод з'ясовується дієздатність громадян і перевіряється правоздатність юридичних осіб, які беруть участь в угодах. У разі укладення угоди представником перевіряються його повноваження.

Пунктом 41 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. №20/5 (яка була чинною на момент посвідчення спірного договору) було встановлено, що при перевірці обсягу цивільної правоздатності юридичних осіб, які беруть участь у правочинах, нотаріуси зобов'язані ознайомитись з установчими документами (статут, засновницький договір), установчими актами, свідоцтвом про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб'єкта підприємницької діяльності (витягом з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України), положенням про філію та представництво юридичної особи, наказом юридичної особи про призначення керівника філії або представництва і перевірити, чи відповідає нотаріальна дія, яка вчиняється, обсягу цивільної правоздатності юридичної особи.

З огляду на наведене, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лаврик Т.Я. під час посвідчення спірного договору було перевірено повноваження заступника директора ТзОВ «Аптека №39» на укладення спірного договору, та, оскільки договір було посвідчено у відповідній редакції, перешкод для підписання не було виявлено.

Таким чином, рішення загальних зборів від 15.08.2007 р., що оформлене протоколом №8 від 15.08.2007 р. та яким надано в забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов'язань перед Райффайзен Банк Аваль ЛОД нерухоме майно в іпотеку, яке належить ТзОВ «Аптека №39» на праві власності, узгоджується з вимогами статуту ТзОВ «Аптека №39» в редакції, яка діяла на момент укладення спірного договору.

Доказів, які б встановлювали недійсність прийнятого та оформленого протоколом від №8 від 15.08.2007 р. рішення загальних зборів щодо надання в забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов'язань перед Райффайзен Банк Аваль ЛОД нерухомого майна в іпотеку, яке належить ТзОВ «Аптека №39» на праві власності, позивачем суду не представлено.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необґрунтовані та безпідставні, а тому в позові слід відмовити.

Оскільки спір виник з вини позивача, то судові витрати по розгляду справи необхідно покласти на позивача відповідно до ст. 49 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 11, 16, 92, 203, 204, 215, 509, 626 ЦК України, ст.ст. 65, 207 ГК України, ст.ст. 1, 44 Закону України «Про нотаріат»ст. 18 Закону України «Про іпотеку» та ст.ст. 1, 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 80, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 15.08.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 22.08.2016 р.

Суддя Мазовіта А.Б.