ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2016р. Справа№ 914/1674/16

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькспецсталь»

(м. Дніпропетровськ)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод» (м. Львів)

про: стягнення суми основного боргу в розмірі 1910624,00 грн., пені у розмірі 58916,52 грн., 3% річних у розмірі 9553,12 грн., інфляційних втрат у розмірі 66871,84 грн.

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Черменєвій В.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність б/н від 30.06.2016 року.

від відповідача: Не зявився.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькспецсталь» (м. Дніпропетровськ) до Приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод» (м. Львів) про стягнення суми основного боргу в розмірі 1910624,00 грн., пені у розмірі 58916,52 грн., 3% річних у розмірі 9553,12 грн., інфляційних втрат у розмірі 66871,84 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.06.2016 року порушено провадження у справі і призначено до розгляду на 30.06.2016 року. Ухвалою суду від 30.06.2016 року розгляд справи відкладено до 03.08.2016 року, згідно клопотання сторін та в звязку з відсутністю представників сторін. Ухвалою суду від 03.08.2016 року розгляд справи відкладено до 11.08.2016 року, в звязку з відсутністю представника відповідача. Ухвалою суду від 11.08.2016 року розгляд справи відкладено до 17.08.2016 року, згідно клопотання відповідача та в звязку з відсутністю його представника.

Позивач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 17.06.2016 року, про відкладення від 30.06.2016 року, від 03.08.2016 року, від 11.08.2016 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

29.06.2016 року від позивача електронною поштою надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

19.07.2016 року за вх. № 30538/16 позивач подав заяву про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.

10.08.2016 року за вх. № 33012/16 позивач подав клопотання про уточнення (змершення) позовних вимог, згідно якого просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 1510624,00 грн., пені у розмірі 58916,52 грн., 3% річних у розмірі 9553,12 грн., інфляційних втрат у розмірі 66871,84 грн., а провадження по справі в частині стягнення 400000,00 грн. основного боргу припинити, у звязку із частковою оплатою відповідачем.

16.08.2016 року за вх. № 33623/16 позивач подав клопотання про уточнення (змершення) позовних вимог, згідно якого просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 1353624,00 грн., пені у розмірі 58916,52 грн., 3% річних у розмірі 9553,12 грн., інфляційних втрат у розмірі 66871,84 грн., а провадження по справі в частині стягнення 557000,00 грн. основного боргу припинити, у звязку із частковою оплатою відповідачем.

16.08.2016 року за вх. № 33624/16 позивач подав клопотання про здійснення звукозапису судового процесу.

16.08.2016 року за вх. № 33625/16 позивач подав клопотання по справі.

16.08.2016 року за вх. № 33626/16 позивач подав клопотання по справі.

16.08.2016 року за вх. № 33627/16 позивач подав пояснення по справі.

16.08.2016 року за вх. № 33712/16 позивач подав клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.

Відповідач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 17.06.2016 року, про відкладення від 30.06.2016 року, від 03.08.2016 року, від 11.08.2016 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

29.06.2016 року за вх. № 27065/16 відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи.

02.08.2016 року за вх. № 32139/16 відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи.

02.08.2016 року за вх. № 3883/16 представник відповідача подав клопотання про продовження строку розгляду справи понад такий, що встановлений ст. 69 ГПК України та відкладення розгляду справи.

Клопотання відповідача за вх. № 3883/16 від 02.08.2016 року про продовження строку розгляду справи задоволено. Строк вирішення спору, в порядку ст. 69 ГПК України, продовжено на 15 днів.

11.08.2016 року за вх. № 33126/16 відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути спір, відповідно до ст. 75 ГПК України, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення виготовлено, підписано та оголошено 17.08.2016 року.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

Як зазначено у позовній заяві, 13 січня 2016 року між Приватним акціонерним товариством «Львівський локомотиворемонтний завод» (надалі - Покупець, відповідач) та ТОВ «Донецькспецсталь» (надалі - Постачальник, позивач) було укладено Договір поставки № ВЗК-001/16 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, Постачальник брав на себе зобов'язання поставляти Покупцеві Товар, зазначений в Специфікації до Договору, а Покупець - прийняти і оплатити такий Товар. Датою поставки товару вважається дата підписання Сторонами видаткових накладних.

Позивач наголошує, що виконання умов Договору підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними, а саме:

- Видаткова накладна № 4 від 14.01.2016 року до Договору, згідно якої представник відповідача отримав Товар за довіреністю № 12 від 13.01.2016 року, відповідно до якої Постачальник передав, а Покупець прийняв Товар, зазначений у Специфікації № 1 до Договору, а саме: Бандажі чорнові для локомотивів 1060*143*98 у кількості 45 шт., на загальну суму 682560,00 грн., з урахуванням ПДВ;

- Видаткова накладна № 13 від 15.02.2016 року до Договору, згідно якої представник відповідача отримав Товар за довіреністю № 115 від 15.02.2016 року, відповідно до якої Постачальник передав, а Покупець прийняв Товар, зазначений у Специфікації № 1 до Договору, а саме: Бандажі чорнові для локомотивів 890*143*83 у кількості 48 шт. та бандажі чорнові для локомотивів 1060*143*98 у кількості 12 шт., на загальну суму 815616,00 грн., з урахуванням ПДВ.

- Видаткова накладна № 23 від 02.03.2016 року до Договору, згідно якої представник відповідача отримав Товар за довіреністю № 176 від 01.03.2016 року, відповідно до якої Постачальник передав, а Покупець прийняв Товар, зазначений у Специфікації № 1 до Договору, а саме: бандажі чорнові для локомотивів 1060*143*98 у кількості 48 шт., на загальну суму 697728, 00 грн. з урахуванням ПДВ.

- Видаткова накладна № 21 від 01.03.2016 року до Договору, згідно якої представник відповідача отримав Товар за довіреністю № 176 від 01.03.2016 року, відповідно до якої Постачальник передав, а Покупець прийняв Товар, зазначений у Специфікації № 1 до Договору, а саме: бандажі чорнові для локомотивів 1060*143*98 у кількості 40 шт., на загальну суму 606720,00 грн. з урахуванням ПДВ.

Всього за Договором було поставлено Товару на загальну суму 2802624,00 грн.

Позивач звертає увагу на те, що відповідно до п. 4.1 Договору, розрахунки за товар здійснюються протягом 30 календарних днів після поставки продукції.

Позивач зазначає, що відповідачем було здійснено часткову оплату боргу за поставлений Товар на суму 892000, 00 грн. за Видатковою накладною № 4 від 14 січня 2016 року повністю і за Видатковою накладною № 13 від 15.02.2016 року до Договору частково, у сумі 290440,00 грн.

Позивач наголошує, що здійснив всі покладені на нього обов'язки в повному обсязі. В свою чергу відповідач, своє зобов'язання по оплаті поставленого Товару не виконав в строк, зазначений у Договорі, і станом на дату написання цього позову має заборгованість за поставлений Товар у розмірі 1910624,00 грн., з урахуванням ПДВ.

Станом на 01.06.2016 р. зобов'язання по оплаті за поставлений товар відповідачем виконані не були.

За твердженням позивача, сума боргу розрахована з урахуванням інфляційних втрат, пені та трьох відсотків річних за весь період прострочення платежу, згідно ст.ст. 546, 549, 550, 625 Цивільного кодексу України та п. 7.3 Договору, і складає 2045965 (два мільйони сорок п'ять тисяч дев'ятсот шістдесят п'ять) грн. 48 коп. (сума основного боргу складає 1910624 (один мільйон дев'ятсот десять тисяч шістсот двадцять чотири) грн. 00 коп., сума інфляційних нарахувань становить 66871 (шістдесят шість тисяч вісімсот сімдесят одна) грн. 84 коп., пеня у розмірі 58916 (п'ятдесят вісім тисяч дев'ятсот шістнадцять) грн. 52 коп. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 9553 ( дев'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят три) грн. 12 коп.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином згідно з умовами договору.

Згідно зі ст. 525 Цивільного Кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 530 Цивільного Кодексу України, зобов'язання повинно бути виконане у встановлений в договорі строк, тобто в строк, указаний в п. 4.1 Договору. Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного Кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 7.3 Договору передбачено, що в разі несвоєчасної оплати за поставлений товар відповідач сплачує позивачеві пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Позивач зазначає, що інфляційні, три відсотка річних та пеня будуть розраховані додатково на дату прийняття позову до судового провадження шляхом збільшення ціни позову та відповідної доплати судового збору.

16.08.2016 року за вх. № 33623/16 позивач подав клопотання про уточнення (змершення) позовних вимог, згідно якого просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 1353624,00 грн., пені у розмірі 58916,52 грн., 3% річних у розмірі 9553,12 грн., інфляційних втрат у розмірі 66871,84 грн., а провадження по справі в частині стягнення 557000,00 грн. основного боргу припинити, у звязку із частковою оплатою відповідачем.

На момент розгляду справи відповідач не подав доказів погашення боргу в повному обсязі, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, відзиву на позов не подав.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, в тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобовязання, які виникають між субєктами господарювання або між субєктами господарювання і негосподарюючими субєктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобовязаннями.

Згідно ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, 13 січня 2016 року між Приватним акціонерним товариством «Львівський локомотиворемонтний завод» (надалі - Покупець, відповідач) та ТОВ «Донецькспецсталь» (надалі - Постачальник, позивач) було укладено Договір поставки № ВЗК-001/16 (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору, Постачальник брав на себе зобов'язання поставляти Покупцеві Товар, зазначений в Специфікації до Договору, а Покупець - прийняти і оплатити такий Товар. Датою поставки товару вважається дата підписання Сторонами видаткових накладних.

Виконання умов Договору підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними, а саме:

- Видаткова накладна № 4 від 14.01.2016 року до Договору, згідно якої представник відповідача отримав Товар за довіреністю № 12 від 13.01.2016 року, відповідно до якої Постачальник передав, а Покупець прийняв Товар, зазначений у Специфікації № 1 до Договору, а саме: Бандажі чорнові для локомотивів 1060*143*98 у кількості 45 шт., на загальну суму 682560,00 грн., з урахуванням ПДВ;

- Видаткова накладна № 13 від 15.02.2016 року до Договору, згідно якої представник відповідача отримав Товар за довіреністю № 115 від 15.02.2016 року, відповідно до якої Постачальник передав, а Покупець прийняв Товар, зазначений у Специфікації № 1 до Договору, а саме: Бандажі чорнові для локомотивів 890*143*83 у кількості 48 шт. та бандажі чорнові для локомотивів 1060*143*98 у кількості 12 шт., на загальну суму 815616,00 грн., з урахуванням ПДВ.

- Видаткова накладна № 23 від 02.03.2016 року до Договору, згідно якої представник відповідача отримав Товар за довіреністю № 176 від 01.03.2016 року, відповідно до якої Постачальник передав, а Покупець прийняв Товар, зазначений у Специфікації № 1 до Договору, а саме: бандажі чорнові для локомотивів 1060*143*98 у кількості 48 шт., на загальну суму 697728, 00 грн., з урахуванням ПДВ.

- Видаткова накладна № 21 від 01.03.2016 року до Договору, згідно якої представник відповідача отримав Товар за довіреністю № 176 від 01.03.2016 року, відповідно до якої Постачальник передав, а Покупець прийняв Товар, зазначений у Специфікації № 1 до Договору, а саме: бандажі чорнові для локомотивів 1060*143*98 у кількості 40 шт., на загальну суму 606720,00 грн., з урахуванням ПДВ.

Всього за Договором було поставлено Товару на загальну суму 2802624,00 грн.

Відповідно до п. 4.1 Договору, розрахунки за товар здійснюються протягом 30 календарних днів після поставки продукції.

Відповідачем було здійснено часткову оплату боргу за поставлений Товар на суму 892000, 00 грн. за Видатковою накладною № 4 від 14 січня 2016 року повністю і за Видатковою накладною № 13 від 15.02.2016 року до Договору частково, у сумі 290440,00 грн.

Сума боргу розрахована з урахуванням інфляційних втрат, пені та трьох відсотків річних за весь період прострочення платежу, згідно ст.ст. 546, 549, 550, 625 Цивільного кодексу України та п. 7.3 Договору, і складає 2045965 (два мільйони сорок п'ять тисяч дев'ятсот шістдесят п'ять) грн. 48 коп. (сума основного боргу складає 1910624 (один мільйон дев'ятсот десять тисяч шістсот двадцять чотири) грн. 00 коп., сума інфляційних нарахувань становить 66871 (шістдесят шість тисяч вісімсот сімдесят одна) грн. 84 коп., пеня у розмірі 58916 (п'ятдесят вісім тисяч дев'ятсот шістнадцять) грн. 52 коп. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 9553 ( дев'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят три) грн. 12 коп.

Пунктом 7.3 Договору передбачено, що в разі несвоєчасної оплати за поставлений товар, відповідач сплачує позивачеві пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених ст. 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

16.08.2016 року за вх. № 33623/16 позивач подав клопотання про уточнення (змершення) позовних вимог, згідно якого просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 1353624,00 грн., пені у розмірі 58916,52 грн., 3% річних у розмірі 9553,12 грн., інфляційних втрат у розмірі 66871,84 грн., а провадження по справі в частині стягнення 557000,00 грн. основного боргу припинити, у звязку із частковою оплатою відповідачем.

Згідно ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо:

1) спір не підлягає вирішенню в господарських судах України;

1-1) відсутній предмет спору;

2) є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав;

4) позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом;

5) сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду;

6) підприємство чи організацію, які є сторонами, ліквідовано;

7) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена господарським судом.

Враховуючи обставини сплати боргу відповідачем, що викладені у заяві позивача від 16.08.2016 року за вх. № 33623/16, а також те, що такі дії не порушують прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд припиняє провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 557000,00 грн. на підставі ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Однак, 557000,00 грн. боргу відповідач сплатив лише після подачі позовної заяви (після 10.06.2016 року), а саме: 27.07.2016 року 300000,00 грн., 01.08.2016 року 100000,00 грн. та 08.08.2016 року 157000,00 грн., що підтверджується копіями банківських виписок, долученими до матеріалів справи.

Отже, як вбачається з представлених суду доказів, оплата частини боргу, стягнення якого є предметом спору, відбулась тільки після звернення позивача з позовом до суду.

Враховуючи вищенаведене, тобто те, що оплату заборгованості було вчинено відповідачем після звернення позивача до суду з позовом, під час його розгляду по суті, господарські витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Належних доказів наявності передбачених законом чи договором підстав для звільнення відповідача від відповідальності суду не надано.

На час розгляду справи, відповідач не подав докази погашення боргу в повному обсязі, уточнені (зменшені) позовні вимоги не спростував, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх уточнених (зменшених) позовних вимог, а відповідач позовні вимоги не заперечив та не спростував, не подав доказів погашення боргу в повному обсязі, суд прийшов до висновку, що уточнені (зменшені) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькспецсталь» до Приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод» про стягнення суми основного боргу в розмірі 1353624,00 грн., пені у розмірі 58916,52 грн., 3% річних у розмірі 9553,12 грн., інфляційних втрат у розмірі 66871,84 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як доказ сплати судових витрат, позивач подав платіжне дорученняю № 1096 від 10.06.2016 року на суму 30689,48 грн. про сплату судового збору.

Господарські витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 43, 33, 43, 49, 75, 80, 82, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Уточнені (зменшені) позовні вимоги - задоволити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтнии завод» ( 79018, м. Львів, вул. Залізнична, 1-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькспецсталь» (49005, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 5, поверх 3, , р/р 7410 в ПАТ «Укрсоцбанк» м. Дніпропетровськ, МФО 300023) суму основного боргу в розмірі 1353624 (один мільйон триста пятдесят три тисячі шістсот двадцять чотири) грн. 00 коп., суму інфляційних втрат в розмірі 66871 (шістдесят шість тисяч вісімсот сімдесят одна) грн. 84 коп., пеню у розмірі 58916 (п'ятдесят вісім тисяч дев'ятсот шістнадцять) грн. 52 коп., 3% річних від простроченої суми в розмірі 9553 ( дев'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят три) грн. 12 коп., та судовий збір у розмірі 30689 (тридцять тисяч шістсот вісімдесят девять) грн. 48 коп.

3. Провадження в частині стягнення 557000 (пятсот пятдесят сім тисяч) грн. 00 коп. суми основного боргу припинити.

4. Наказ видати, в порядку ст. 116 ГПК України, після набрання рішенням законної сили.

Суддя Пазичев В.М.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 22.08.2016 року.