КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2016 р. Справа№ 910/31376/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Власова Ю.Л.

Рудченка С.Г.

при секретарі

судового засідання: Колеснік М.П.

за участі представників сторін:

позивач Лавріненко Т.М. - дов. №б/н від 04.04.16;

Чернюк О.О. - дов. №б/н від 21.09.15;

відповідач-1 Безносик А.О. - дов. №225-КМГ-1930 від 13.06.16;

відповідач-2 Колток О.М. - дов. №2/13/1923Г від 30.12.15.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Київської міської ради

на Рішення Господарського суду міста Києва

від 12.04.2016

у справі № 910/31376/15

за позовом ТОВ "Інвестиційно-будівельна група"

до відповідача-1 Київської міської ради

відповідача-2 Головного територіального управління юстиції у

м. Києві

про поновлення Договору оренди земельної ділянки

№ 91-6-00354 від 22.10.2004;

визнання Угоди до договору № 91-6-00354 від

22.10.2004 укладеною;

зобов'язання зареєструвати угоду

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ "Інвестиційно-будівельна група" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача-1 Київської міської ради та відповідача-2 Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві про:

- поновлення на 3 (три) роки Договору оренди земельної ділянки від 22.10.2004 № 91-6-00354, укладеного між Київською міською радою та ТОВ "Інвестиційно-будівельна група";

- визнання укладеною Угоду до Договору оренди земельної ділянки від 22.10.2004 № 91-6-00354, в редакції, яка підписана ТОВ "Інвестиційно-будівельна група" та викладена у позовній заяві;

- зобов'язання Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві зареєструвати Угоду до Договору оренди земельної ділянки від 22.10.2004 № 91-6-00354, укладену між орендодавцем - Київською міською радою та орендарем - ТОВ "Інвестиційно-будівельна група".

18.03.2016 позивачем через відділ документального забезпечення суду першої інстанції було подано Заяву про збільшення (уточнення) розміру позовних вимог, відповідно до якої він просив господарський суд (т. 2 а/с 13- 18):

- поновити на 3 (три) роки Договір оренди земельної ділянки від 22.10.2004 № 91-6-00354, укладеного між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна група", з приведенням у відповідність розміру орендної плати до вимог чинного законодавства України;

- визнати укладеною Угоду до Договору оренди земельної ділянки від 22.10.2004 № 91-6-00354, в редакції, яка підписана ТОВ "Інвестиційно-будівельна група" та викладена у поданій Заяві;

- зобов'язання Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві зареєструвати Угоду до Договору оренди земельної ділянки від 22.10.2004 № 91-6-00354, укладену між орендодавцем - Київською міською радою та орендарем - ТОВ "Інвестиційно-будівельна група" у встановленому порядку.

05.04.2016 Головне територіальне управління юстиції у м. Києві через відділ документального забезпечення суду першої інстанції подало Клопотання про заміну відповідача-2 Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві на правонаступника - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві. При цьому, клопотання обгрунтовано з посиланням на Наказ Міністерства юстиції України № 115/5 від 30.01.2015 "Деякі питання діяльності територіальних органів Міністерства юстиції України" згідно з п. 2 якого затверджено типову структуру головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, до якої входить Управління державної реєстрації та його відповідні відділи. На підставі цього Міністром юстиції України було затверджено структуру та штатну чисельність Головного територіального управління юстиції у місті Києві на 2015 рік, до якої входить Управління державної реєстрації та відповідні відділи.

Місцевий господарський суд, розглянувши Клопотання Головного територіального управління юстиції у м. Києві про заміну відповідача-2 правонаступником відмовив в його задоволенні, як заявленого необґрунтовано.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.04.2016 № 910/31376/15 позов задоволено повністю, вирішено поновити на 3 (три) роки Договір оренди земельної ділянки від 22.10.2004 № 91-6-00354, укладеного між Київською міською радою та ТОВ "Інвестиційно-будівельна група", з приведенням у відповідність розміру орендної плати до вимог чинного законодавства України; Визнати укладеною Угоду до договору оренди земельної ділянки від 22.10.2004 № 91-6-00354, в наступній редакції, яка підписана ТОВ "Інвестиційно-будівельна група":

"Угода

до Договору оренди земельної ділянки від 22.10.2004 за № 91 -6-00354

(про поновлення)

Київська міська рада (м. Київ, вул. Хрещатик, 36) - далі у тексті - "Орендодавець", в особі Київського міського голови ОСОБА_7, який діє на підставі ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" - з однієї сторони, та Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна група" (м. Київ, вул. 40-річчя Жовтня, 100/2; зареєстроване Голосіївською районною у місті Києві державною адміністрацією 2 жовтня 2003 року за № 0001320) далі у тексті - "Орендар", в особі генерального директора ОСОБА_8, який діє на підставі Статуту, - з другої сторони, керуючись статтею 33 Закону України "Про оренду землі", домовились поновити договір оренди земельної ділянки, укладений між сторонами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З. 20 жовтня 2004 року за реєстром № 1040 та зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 22 жовтня 2004 року за № 91-6-00354 у книзі записів державної реєстрації договорів (надалі у тексті - Договір) та уклали цю угоду (далі у тексті - Угода) про таке:

1. Поновити на 3 (три) роки Договір, укладений між сторонами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.3. 20 жовтня 2004 року за реєстром № 1040 та зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 22 жовтня 2004 року за № 91-6-00354 у книзі записів державної реєстрації договорів.

2. Привести у відповідність до вимог чинного законодавства України розмір плати за землю шляхом викладення пункту 4.2 Договору в новій редакції:

" 4.2. Річна орендна плата за Земельну ділянку встановлюється в розмірі 3 (три) відсотка від нормативної грошової оцінки Земельної ділянки."

3. Умови Договору залишаються без змін, окрім терміну оренди Земельної ділянки та розміру орендної плати.

4. Дія договору поновлюється з дня державної реєстрації цієї Угоди.

5. Усі спори, пов'язані з виконанням умов цієї Угоди, вирішуються судами України, при неможливості досудового врегулювання спорів, що виникають при виконанні умов цієї Угоди.

6. Ця Угода є невід'ємною частиною Договору і складена у двох примірниках. Один примірник для Орендодавця, один - для Орендаря.

Орендодавець - Київська міська рада

Орендар - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестинійно-будівельна група".

4. Зобов'язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції у місті Києві (02260, м. Київ, вул. М.Раскової, 15) зареєструвати угоду до договору оренди земельної ділянки від 22.10.2004 № 91-6-00354, укладену між орендодавцем - Київською міською радою та орендарем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна група" у встановленому порядку.

Стягувач - ТОВ "Інвестинійно-будівельна група" (03127, м. Київ, просп. 40-річчя Жовтня, 100/2, ).

Не погоджуючись з прийнятим Рішенням, відповідач-1 Київська міська рада звернувся до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить Рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2016 № 910/31376/15 скасувати та прийняти нове судове рішення, за яким відмовити повністю в задоволені позову, посилаючись на те, що місцевим господарським судом неповно досліджено фактичні обставини спору, а тому неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, відповідач-1 Київська місьа Рада у доводах апеляційного оскарження наголошує на тому, що оскільки міська рада не приймала рішення про продовження договору оренди земельної ділянки, тому відсутні правові підстави для укладення Угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки; до Заяви про поновлення договору оренди земельної ділянки в порушення ст. 33 Закону України "Про оренду землі" не додано проект додаткової угоди; суд першої інстанції, задовольняючи позов, вийшов за межі позовних вимог, оскільки вніс зміни до Додаткової угоди до Договору оренди землі, встановивши річну орендну плату у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; пропущено строк позовної давності для звернення з даним позовом, оскільки строк Договору оренди сплив - 06.11.2011, а позов подано 15.12.2015, тощо.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2016, для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючої судді Ільєнок Т.В., суддів: Рудченка С.Г., Яковлєва М.Л.

Ухвалою КАГС від 17.05.2016 № 910/31376/15 порушено апеляційне провадження за скаргою відповідача-1 та призначено судове засідання на 16.06.2016. (колегія суддів у складі: головуючого судді Ільєнок Т.В., суддів: Рудченка С.Г., Яковлєва М.Л..

Позивач ТОВ "Інвестиційно-будівельна група" у Відзиві, поданому через канцелярію КАГС 15.06.2015, просить колегію суддів залишити апеляційну скаргу відповідача-1 Київської міської Ради без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2016 № 910/31376/15 залишити без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог діючого законодавства України.

За Ухвалою КАГС від 16.06.2016 № 910/31376/15 задоволено заяву представника Головного територіального управління юстиції у м. Києві та проведено заміну відповідача-2 Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві на правонаступника Головне територіальне управління юстиції у м. Києві.

Відповідач-2 Головне територіальне управління юстиції у м. Києві у Відзиві, поданому через канцелярію КАГС 24.06.2015, просить колегію суддів апеляційну скаргу відповідача-1 Київської міської Ради задовольнити, Рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2016 № 910/31376/15 скасувати та прийняти нове судове рішення, за яким відмовити повністю в задоволені позову, як такого, що суперечить нормам чинного законодавства.

В подальшому, під час апеляційного перегляду даної справи склад колегії суддів змінювався. До судового засідання від 18.08.2016, за Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів КАГС, у зв'язку з перебуванням судді Тищенко О.В. у черговій відпустці та судді Лобаня О.І. на лікарняному, які входять до складу колегії суддів і не є суддями-доповідачами по справі, було здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів, за наслідком якої сформовано склад колегії: головуючий суддя Ільєнок Т.В., судді: Рудченко С.Г., Власов Ю.Л..

Ухвалою КАГС від 18.08.2016 № 910/31376/15 було прийнято апеляційну скаргу відповідача-1 до провадження вищезазначеним складом колегії суддів.

У зв'язку зі зміною складу колегії суддів розгляд даної справи було розпочато заново. Сторонам було роз'яснено право відводу відповідно до ст. 20 ГПК України, їх права та обов'язки згідно ст. 22 ГПК України. (Зафіксовано Протоколом судового засідання від 18.08.2016)

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку апеляційну скаргу Київської міської ради залишити без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2016 по даній справі залишити без змін, приймаючи до уваги наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Рішенням Київської міської ради № 419/1829 від 15.07.2004 "Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею" пунктом 65 затверджено Проект відведення земельних ділянок ТОВ "Інвестиційно-будівельна група" для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового комплексу з приміщеннями громадського призначення та вбудованим паркінгом на вул. Гончара, 17-23 у Шевченківському районі м. Києва та передано земельну ділянку загальною площею 0,32 га для зазначених цілей, в тому числі ділянку № 1 площею 0,07 га, в межах червоних ліній, - у короткострокову оренду на 2 роки для влаштування будівельних робіт за рахунок земель міської забудови,

20.10.2004 між Київською міською радою (орендодавець) та ТОВ "Інвестиційно-будівельна група" (орендар) укладено Договір оренди земельної ділянки (далі - Договір).

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про оренду землі" (в редакції чинній на момент укладення Договору) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Вказаний Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З. 20.10.2004 (в реєстрі № 1040) та зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, про що зроблено запис від 22.10.2004 за № 91-6-00354 (далі - Договір), у книзі записів державної реєстрації договорів.

Відповідно до умов п. 1. Договору орендодавець, на підставі п. 65 Рішення Київської міської ради № 419/1829 від 15.07.2004 за Актом приймання-передачі передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку (далі - об'єкт оренди або земельна ділянка), визначену цим Договором.

Згідно з п. 2.1. Договору об'єктом оренди відповідно до цього Договору є земельна ділянка з наступними характеристиками:

- місце розташування - АДРЕСА_1;

- розмір - 691 кв. м. в межах червоних ліній;

-цільове призначення - для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового комплексу з приміщеннями громадського призначення та вбудованим паркінгом;

- кадастровий номер - НОМЕР_1.

Відповідно до п. 3.1. Договору він укладений на 2 (два) роки (для влаштування будівельних робіт).

Згідно з п. 6.1. Договору передача земельної ділянки здійснюється за Актом приймання-передачі об'єкта оренди в день державної реєстрації цього Договору.

Відповідно до Акту приймання-передачі земельної ділянки від 22.10.2004 орендодавець передав, а орендар прийняв земельну ділянку площею 691 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з кадастровим номером НОМЕР_1.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.10.2006 по іншій справі № 36/616 поновлено Договір оренди земельної ділянки на два роки та визнано укладеною Угоду до Договору оренди земельної ділянки від 22.10.2004 № 91-6-00354.

Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради зареєстрована Угода до Договору оренди земельної ділянки від 22.10.2004 № 91- 6-00354 про що зроблено запис від 14.11.2006 за № 91-6-00592 у книзі записів державної реєстрації договорів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.10.2008 по іншій справі № 28/325 поновлено на три роки Договір оренди земельної ділянки від 22.10.2004 № 91-6- 00354, визнано Угоду до договору оренди земельної ділянки від 22.10.2004 № 91-6-00354, в редакції, яка підписана ТОВ "Інвестиційно-будівельна група" укладеною.

Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради зареєстрована Угода до Договору оренди земельної ділянки від 22.10.2004 № 91-6-00354 про що зроблено запис від 06.11.2008 за № 91-6-00821 у книзі записів державної реєстрації договорів.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, позивач ТОВ "Інвестиційно-будівельна група" по закінченню чергового строку дії Договору оренди, 04.10.2011 звернувся до Київської міської ради з Повідомленням № 235 про намір скористатись передбаченим законом переважним правом на продовження дії Договору оренди земельної ділянки № 91-6-00354 від 22.10.2004 та надіслало два підписаних примірники Угоди до договору. Вказане Повідомлення було отримано Головним управлінням земельних ресурсів 06.10.2011, що вбачається з відбитку штампу за вхідним № 42117. (т. 1 а/с 43)

Проте, протягом встановленого строку Київська міська рада не повідомила ТОВ "Інвестиційно-будівельна група" про результати розгляду його Повідомлення про намір продовження строку дії Договору оренди земельної ділянки, не надала своїх заперечень чи протоколу розбіжностей, що у свою чергу і стало причиною спору.

Поряд з цим, місцевим господарським судом встановлено і те, що у грудні 2011 року заступник прокурора міста Києва звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі Державного агентства земельних ресурсів та виконавчого органу Київської міської державної адміністрації до Київської міської ради, ТОВ "Інвестиційно-будівельна група", Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Гончара 21" про визнання недійсним та скасування пункту 65 Рішення Київської міської ради № 91-6-00354 та № 91-6-00355 від 22.10.2004, Угоди про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки № 91-6-00354 від 22.10.2004, Договору купівлі продажу земельної ділянки від 27.06.2008, Державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання відсутності у ТОВ "Інвестиційно-будівельна група" права власності та користування земельними ділянками.

За результатами розгляду зазначеної справи № 57/4 Господарським судом міста Києва було винесено Рішення від 20.03.2013, залишене без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2013 та Постановою Вищого господарського суду від 17.07.2013, яким у задоволенні позову заступнику прокурора міста Києва відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову у вищезазначеній справі, суди взяли до уваги судову практику Європейського суду з прав людини, яка у національному законодавстві є інструментом функціонування Конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства України. Зокрема, згідно Рішення Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 "Stretch проти Об'єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії", визнання недійсним договору згідно якого отримане майно від держави та подальше позбавлення цього майна на підставі того, що державний орган порушив закон, є неприпустимим.

Судами відзначено, що предметом розгляду справи № 57/4 було визнання недійсним п. 65 Рішення Київської міської ради № 419/1829 від 15.07.2004, яким, серед іншого, було передано ТОВ "Інвестиційно-будівельна група" в оренду земельну ділянку площею 0,07 га для влаштування будівельних робіт для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового комплексу з приміщеннями громадського призначення та вбудованим паркінгом по АДРЕСА_1.

Разом з тим, судами зауважено, що чинність п. 65 Рішення Київської міської ради № 419/1829 від 15.07.2004 також оспорювалося в порядку адміністративного судочинства, зокрема у справі № 2а-10699/11/2670 за позовом Київської міської організації Всеукраїнської громадської організації "Громадянська позиція" та Всеукраїнської молодіжної громадської організації "Демократичний альянс" до Міськради, треті особи: ТОВ "Інвестиційно-будівельна група", Головне управління земельних ресурсів КМДА, Головне управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Міськради, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, виконавчий орган Міськради, об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "АДРЕСА_2", - про визнання не чинними рішень.

За результатами розгляду даної справи Вищий адміністративний суд України Ухвалою від 20.05.2015 рішення судів попередніх інстанцій скасував, провадження у справі закрив.

Постановою Верховного суду України від 16.02.2016 Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 20.05.2015 залишено без змін.

Отже, судами встановлено правомірність винесення Київською міською радою Рішення, щодо, зокрема, передачі ТОВ "Інвестиційно-будівельна група" в оренду земельну ділянку площею 0,07 га для влаштування будівельних робіт для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового комплексу з приміщеннями громадського призначення та вбудованим паркінгом по АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Між тим, матеріалами даної справи підтверджено, і це не заперечується відповідачем-1 Київською міською Радою, що орендар продовжує користуватися спірною земельною ділянкою на даний час, сплачуючи за неї орендну плату, що підтверджується виписками по рахунку, та свідчить про належне виконання умов Договору оренди земельної ділянки № 91-6-00354 від 22.10.2004.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали даної справи, взявши до уваги доводи та заперечення обох сторін, дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Спеціальним законом, що регулює суспільні відносини в Україні з питань оренди землі, є Закон України "Про оренду землі" статтею 13 якого зокрема визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотною умовою договору оренди землі є зокрема, строк дії договору оренди.

Як зазначалось вище, у жовтні 2004 року між Київською міською радою та ТОВ "Інвестиційно-будівельна група" був укладений Договір оренди земельної ділянки площею 0,07 га для влаштування будівельних робіт для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового комплексу з приміщеннями громадського призначення та вбудованим паркінгом по АДРЕСА_1, що був зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів 22.10.2004 за № 91-6-00354.

Судом першої інстанції встановлено, що укладений між сторонами Договір від 22.10.2004, зважаючи на Рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2008 у справі за № 28/325, та те, що Додаткову угоду до Договору було зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської ради - 06.11.2008, закінчився - 06.11.2011.

Відповідно до п. 8.3, п. 11.7 Договору після закінчення строку, на який було укладено договір, при умові належного виконання обов'язків відповідно до умов цього Договору, орендар має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору.

Частинами 1-3 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції Закону, яка була чинною на дату виникнення переважного права на поновлення договору оренди землі) визначено порядок поновлення договору оренди та, передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Місцевим господарським судом встановлено, що на виконання умов Договору, позивач 04.10.2011 звернувся до відповідача-1 Київської міської ради з Повідомленням № 235 про намір скористатись передбаченим законом переважним правом на продовження дії Договору оренди земельної ділянки від 22.10.2004 № 91-6-00354 та надіслав два підписаних примірники Угоди до договору (отримано Головним управлінням земельних ресурсів 06.10.2011 за вхідним № 42117). (т. 1 а/с 43)

Положенням частини 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" визначено обов'язок орендодавця у місячний термін розглянути надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевірити його на відповідність вимогам закону, узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. А за наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі - орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Як встановлено судом першої інстанції, відповіді на вказану Заяву про продовження дії Договору оренди земельної ділянки Київською міською радою у місячний строк не надано. Також Київська міська рада не надала своїх заперечень чи протоколу розбіжностей щодо запропонованого проекту Угоди.

З наведеного вбачається, що позивач вимоги закону виконав, проте Київською міською радою не дотримано вимоги закону про розгляд даної заяви протягом місяця, оскільки, відповіді (ні позитивної, ні негативної) на заяву позивача від 04.10.2011 міською радою не надано.

В обґрунтування позову Товариство посилався на приписи частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" якою встановлено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із, зокрема, уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Таким чином, з аналізу вищенаведених положень закону випливає, що договір оренди земельної ділянки підлягає поновленню без прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування при умові: якщо орендар земельної ділянки у строк, який встановлений договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі, звернувся із клопотанням до орендодавця про поновлення договору оренди землі; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; орендар продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою та належним чином виконує обов'язки за договором; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договору оренди.

Аналогічна правова позиція, щодо застосування ст. 33 Закону України "Про оренду землі", викладена у Постановах Верховного Суду України від 25.02.2015 у справі № 6-219 цс14, від 25.05.2016 року у справі №3-312гс16.

Відповідно до ч. 8 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Водночас, місцевим господарським судом враховано, що законодавцем відокремлено право на укладення договору оренди на новий строк шляхом укладення додаткової угоди, яке має бути реалізовано до спливу строку договору оренди землі, і котре закріплено у ч. 15 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", від права вважати продовженим договір оренди землі у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні цього договору оренди. Відповідні положення у вказаних частинах зазначеної статті дозволяють продовжувати орендні правовідносини, але у першому випадку це право повинно бути реалізовано до спливу договору оренди, а у другому (на даний випадок посилається позивач у справі) воно може настати за відсутності заперечення іншої сторони протягом визначеного строку після закінчення строку договору оренди.

Зазначені частини застосовуються самостійно в залежності від обставин справи та підстав позову.

Окрім того, з метою однакового і правильного застосування господарськими судами норм матеріального і процесуального права у розгляді справ у спорах, що виникають із земельних відносин, Вищим господарським судом України надано роз'яснення, викладені у Постанові Пленуму № 6 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", відповідно до підпункту 2.17 пункту 2 якої у вирішенні спорів, пов'язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, судам слід враховувати положення статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції Закону України "Про регулювання містобудування діяльності", який набрав чинності з 12.03.2011). Частиною шостою зазначеної статті передбачено, що договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою і за відсутності протягом місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі. Відтак, господарським судам у вирішенні відповідних спорів необхідно з'ясовувати, зокрема, чи повідомляв орендар орендодавця у встановленому порядку про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк та чи заперечував орендодавець у строк, визначений законом, проти поновлення договору.

Відтак, судом першої інстанції, враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, відзначено:

- що матеріалами справи доведено факт, а сторонами у справі не подано доказів, які б підтверджували пред'явлення міською радою заперечень щодо продовження строку дії Договору оренди від 22.10.2004 чи вимоги про повернення об'єкта оренди орендодавцю;

- додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення не була укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку;

- позивач продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії Договору оренди (06.11.2011);

- позивачем дотримано встановлений законом порядок реалізації переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк (до закінчення строку дії договору у відповідності до вимог ст. 33 Закону України "Про оренду землі";

- з наданих суду виписках по рахунку підтверджено належне виконання позивачем обов'язку щодо сплати орендної плати за землю;

- відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Наведена правова позиція, викладена у Постановах Вищого господарського суду України № 910/18422/15 від 02.03.2016, № 921/352/17-г/17 від 09.03.2016.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутність заперечень відповідача-1 щодо продовження його строку та фактичне користування землею орендарем, дає підстави вважати спірний договір є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах.

Посилання відповідача-1 у доводах апеляційного оскарження на те, що суд першої інстанції, задовольняючи позов, вийшов за межі позовних вимог, оскільки вніс зміни до Додаткової угоди до Договору оренди землі, встановивши річну орендну плату у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, колегією суддів визнано необґрунтованими, з огляду на таке.

Як зазначено в описовій частині, 18.03.2016 позивачем подано Заяву про (збільшення) уточнення розміру позовних вимог, відповідно до якої він просив господарський суд, серед іншого, поновити на 3 (три) роки Договір оренди земельної ділянки від 22.10.2004 № 91-6-00354, укладеного між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна група", з приведенням у відповідність розміру орендної плати до вимог чинного законодавства України, тощо. (т. 2 а/с 13-18)

При цьому, в обґрунтуваннях названої Заяви, позивачем зазначено, що оскільки умовами Договору оренди землі від 22.10.2004, зокрема п. 4.2, було встановлено для ТОВ "Інвестиційно-будівельна група" річну орендну плату за земельну ділянку у розмірі 1,5 % від нормативної грошової оцінки землі, в той час, як станом на березень 2016 року, відповідно до п.п. 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок. Відтак, позивачем наголошено, що з набранням чинності Податкового кодексу України, річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідачти вимогам статті 288 ПК України та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

Тобто, у даному випадку зміст зазначеної Заяви позивача про зміну (уточнення) позовних вимог від 18.03.2016 фактично зводиться до уточнення редакції позовної вимоги про поновлення спірного Договору оренди земельної ділянки на той самий строк і на тих самих умовах з урахуванням змісту статті 288 Податкового кодексу України.

Так, за пунктом 3 резолютивної частини оскарженого судового рішення вирішено за Додатковою угодою до Договору оренди землі «п. 2. Привести у відповідність до вимог чинного законодавства України розмір плати за землю шляхом викладення пункту 4.2 Договору в новій редакції: " 4.2. Річна орендна плата за Земельну ділянку встановлюється в розмірі 3 (три) відсотка від нормативної грошової оцінки Земельної ділянки.".

За приписами ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за несплату.

Приписами ст. 21 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

01.01.2011 набрав чинності Податковий кодекс України, статтею 288 якого встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Статтею 288.5.1 Податкового кодексу України визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Статтею 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 30 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Колегія суддів, беручи до уваги вищевикладене, оскільки нормами законодавства передбачено можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках встановлених договором або законом, а орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного та обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, встановивши річну орендну плату у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання зареєструвати Угоду до Договору оренди земельної ділянки від 22.10.2004 № 91-6-00354, укладену між орендодавцем - Київською міською радою та орендарем - ТОВ "Інвестиційно-будівельна група" судом першої інстанції відзначено таке.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" організаційну систему державної реєстрації прав становлять:

1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи;

2) суб'єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб'єкти;

3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч. 3 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, припиняють надання послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць за рішенням Кабінету Міністрів України, прийнятим у разі забезпечення виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями умов, необхідних для реалізації повноважень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, але не пізніше 30 квітня 2016 року.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд першої інстанції за своїми висновками відзначив, що відповідачами по даній справі не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, відтак позов в частині про зобов'язання зареєструвати Угоду до Договору оренди земельної ділянки від 22.10.2004 № 91-6-00354, укладену між орендодавцем - Київською міською радою та орендарем - ТОВ "Інвестиційно-будівельна група" задоволено.

За Ухвалою КАГС від 16.06.2016 було припинено апеляційне провадження у справі щодо відповідача-2 Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України; Залучено за ініціативою суду до участі у справі правонаступника відповідача-2 Головне територіальне управління юстиції у м. Києві згідно із ст. 25 ГПК України.

Серед іншого, як під час розгляду даної справи у суді першої інстанції, так і в процесі апеляційного перегляду даної справи, відповідач-1 Київська міська Рада наголошувала на тому, що позивач повинен був звернутися із позовом про продовження строку договору оренди земельної ділянки до господарського суду протягом трьох років, починаючи з 06.11.2011. Відповідач стверджує, що даний позов поданий - 15.12.2015, тобто після спливу строку, на який мав бути подовжений договір оренди земельної ділянки від 22.10.2004.

Судом першої інстанції, не прийнято до уваги доводи відповідача -1 про застосування строку позовної давності, при цьому суд виходив з наступного.

За приписами ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у мажах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Пунктом 4.4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" (із змінами і доповненнями) роз'яснено, що у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч. 1 ст. 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

З матеріалів справи вбачається, що Листом № 0570291-143 від 21.01.2013 (т. 1 а/с 45) Головне управління земельних ресурсів за дорученням Київської міської ради повідомило позивача з приводу його звернення про поновлення договору оренди земельної ділянки на АДРЕСА_1, що на пленарному засіданні сесії Київської міської ради 25.12.2012 було повторно розглянуто Проект рішення Київради "Про відмову в поновленні договору оренди земельної ділянки від 22.10.2004 № 91-6-00354, який не набрав необхідної кількості голосів, зазначивши, що подальший розгляд порушеного питання відбуватиметься згідно з Регламентом Київської міської ради, затвердженого Рішенням Київради від 14.07.2011 № 383/5770.

За висновком суду першої інстанції, з огляду на наявність Листа від 21.01.2013 з повідомленням про те, що питання щодо поновлення договору оренди земельної ділянки від 22.10.2004 № 91-6-00354 буде розглядатись, має місце переривання перебігу строку позовної давності, який починається заново. Відтак, доводи відповідач-1 щодо пропуску строку позовної давності, місцевим господарським судом відхилено, як необґрунтовані.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ТОВ "Інвестиційно-будівельна група" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

За результатом апеляційного перегляду даної справи, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги відповідача-1 Київської міської ради є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого Рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Судові витрати покласти на сторони відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача-1 Київської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2016 № 910/31376/15 залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 18.08.2016 № 910/31376/15 набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 18.08.2016 № 910/31376/15 може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний строк.

Матеріали справи № 910/31376/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Т.В. Ільєнок

Судді Ю.Л. Власов

С.Г. Рудченко