ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"30" серпня 2016 р.Справа № 916/1164/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Штрубе Україна ГМБХ

до відповідача: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма Чорноморська

про стягнення 517239,17грн.

Суддя Малярчук І.А.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: ОСОБА_1, згідно довіреності від 15.08.2016р.

СУТЬ СПОРУ: розглядається заява ТОВ „Штрубе Україна ГМБХ та СТОВ „Агрофірма Чорноморська про затвердження мирової угоди на стадії виконання рішення у порядку ст.121 ГПК України.

04.07.2016р. Господарським судом Одеської області прийнято рішення по справі №916/1164/16, яким позовні вимоги задоволено частково.

18.07.2016р. на виконання вказаного рішенні видано відповідний наказ.

18.08.2016р. за вх.№2-4317/16 до суду надійшла заява сторін про затвердження мирової угоди, укладеної між боржником та стягувачем на стадії виконання вищевказаного судового рішення.

Так, з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення даної заяви, ухвалою від 22.08.2016р. суд зобовязав заявників надати: мирову угоду, яка за датою укладення відповідає відкриттю виконавчого провадження, тобто, укладена після початку примусового виконання судового рішення у даній справі; докази відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу суду від 18.07.2016р. по справі №916/1164/16; у випадку включення до умов мирової угоди обставин часткової сплати боржником присудженої суми, додати до мирової угоди відповідні докази.

Згідно ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Таким чином, приписами даної правової норми передбачено, що господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, на підставі поданих доказів.

Правила щодо належності і допустимості доказів встановлені ст.34 ГПК України, згідно ч.2 якої обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст.36 ГПК України письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Відповідно до ч.4 ст.121 ГПК України мирова угода, укладена сторонами у процесі виконання судового рішення, подається на затвердження господарського суду, який прийняв відповідне судове рішення. Про затвердження мирової угоди господарський суд виносить ухвалу.

Тобто, сама дата підписання мирової угоди на стадії виконання судового рішення не має передувати даті прийняття такого рішення, та має бути підтверджена фактичними доказами перебування рішення в процесі примусового виконання.

Дослідивши матеріали справи, суд змушений констатувати, що заявники не виконали вимоги ухвали суду від 22.08.2016р. та не надали витребуваних судом документів, з огляду на що суд позбавлений можливості встановити дійсні обставини укладення мирової угоди, поданої на затвердження суду, що перешкоджає розгляду заяви про затвердження мирової угоди.

Звідси, дані обставини свідчать про незацікавленість заявників у всебічному та повному розгляді їх заяви із дослідженням всіх доказів, з врахуванням чого суд дійшов висновку про залишення заяви без розгляду.

При цьому, суд враховує те, що положення ГПК України не надають суду право самостійно збирати докази на підтвердження позиції тієї чи іншої сторони спору, що порушуватиме принцип обєктивності судового розгляду господарської справи. Одночасно, прийняття рішення про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони її правонаступником з підстав недоведеності позбавить заявника можливості в подальшому захистити свої права та інтереси в спірних правовідносинах, а залишення заяви без розгляду, як процесуальна можливість виправити недоліки такої заяви та звернутись до суду із нею повторно, забезпечуватиме збалансованість прав та інтересів усіх сторін спору, а також відповідатиме п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950р., ратифікованої Україною 17.07.1997р., яка передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п.5 ст.81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Так, п.п.4.8, 4.9. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.01.2011р. №18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції передбачено, що залишення позову без розгляду це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду в звязку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. При вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (ст.81 ГПК) господарським судам слід мати на увазі, що застосування п.5 ч.1 цієї статті можливо лише за наявності таких умов: додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання; витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті; позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або в порядку ст.38 ГПК, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин. Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобовязаний зясувати причини невиконання його вимог позивачем і обєктивно оцінити їх поважність. Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за обєктивних, тобто, не залежних від позивача обставин, унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому, береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обовязків, покладених на нього судом. Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами ст.41 ГПК. У разі неповідомлення позивачем таких причин суд вправі, в залежності від конкретних обставин справи, або залишити позов без розгляду, або розглянути справу за наявними доказами.

З огляду на вищевикладене, в процесі розгляду даної заяви мали місце умови, зазначені в п.п.4.8, 4.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.01.2011р. №18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, так як документи, витребувані ухвалою суду від 22.08.2016р. були необхідні для розгляду заяви про затвердження мирової угоди, існування поважних причин, які спричинили не подання заявниками витребуваних документів, суду заявники не довели, в судове засідання 30.08.2016р. представник позивача не з`явився, незважаючи на його обізнаність із датою судових засідань, у звязку з чим суд залишає заявлену позивачем та відповідачем заяву про затвердження мирової угоди без розгляду відповідно до п.5 ч.1 ст. 81 ГПК України.

Керуючись п.5 ст.81, ст.ст.86, 121 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Залишити без розгляду заяву ТОВ „Штрубе Україна ГМБХ та СТОВ „Агрофірма Чорноморська від 18.08.2016р. за вх.№2-4317/16 про затвердження мирової угоди, укладеної між боржником та стягувачем 02.07.2016р.

2. Копію ухвали надіслати позивачу.

Суддя І.А. Малярчук