РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2016Справа №910/18851/15

За позовом Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна

компанія «Украгролізинг»

До Міжнародної громадської організації «Луганське земляцтво»

Про розірвання договору та стягнення 465,01 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача: Григолінський С.О., довіреність № 14/20-06-16 від 08.03.2016

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» (далі -позивач) подало на розгляд господарського суду міста Києва позов до Міжнародної громадської організації «Луганське земляцтво» (далі - відповідач) про розірвання договору та стягнення 465,01 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем не виконуються умови договору № 01-10 від 01.02.2001р.

Ухвалою суду від 27.07.2015р. порушено провадження у справі № 910/18851/15 та призначено розгляд на 11.09.2015 р.

07.09.2015р. відповідач подав через канцелярію суду відзив на позов.

11.09.2015р. позивач подав через канцелярію суду документи по справі, додаткові пояснення по справі та заперечення на відзив.

11.09.2015р. представники позивача у судовому засіданні надали пояснення по справі, підтримали свої позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідача надали пояснення по справі, заперечили проти позовних вимог.

Суд відклав розгляд справи на 23.10.2015р.

11.09.2015р. відповідач подав через канцелярію суду документи по справі.

16.09.2015р. відповідач подав через канцелярію суду документи по справі та доповнення до відзиву на позов.

18.09.2015р. відповідач подав через канцелярію суду додаткові пояснення по справі.

23.10.2015р. позивач подав через канцелярію суду клопотання про продовження строку розгляду справи , відкладення судового розгляду справи та документи по справі.

23.10.2015р. представник позивача у судовому засіданні підтримав клопотання про відкладення судового розгляду, заявив усне клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної справи.

Представник відповідача проти зупинення провадження у справі заперечив, надав пояснення по справі.

Суд відклав розгляд оголошеного клопотання на наступне судове засідання.

Суд задовольнив клопотання позивача про продовження строку вирішення спору та вирішив відкласти розгляд справи на 27.11.2015р.

10.11.2015р. позивач подав через канцелярію суду клопотання про зупинення провадження у справі.

17.11.2015р. відповідач подав через канцелярію суду заяву про об'єднання справ в одне провадження.

27.11.2015р. позивач подав через канцелярію суду додаткові пояснення по справі.

27.11.2015р. представник позивача у судовому засіданні підтримав клопотання про зупинення провадження у справі, просив задовольнити його.

Представник відповідача підтримав подане клопотання про об'єднання двох справ.

Представник позивача заперечив проти клопотання про об'єднання справ в одне провадження, оскільки у іншому позовному провадженні розглядається питання дійсності спірного договору оренди.

Суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про об'єднання в одне провадження декілька справ, оскільки у вказаних спорах різні предмети спору, а справи знаходяться у провадженні двох різних суддів.

Суд задовольнив клопотання позивача про зупинення провадження у справі №910/27445/15, в якій предметом розгляду є чинність договору оренди № 01-10 від 01.02.2001р., за яким у провадженні по справі № 910/18851/15 позивач намагається стягнути кошти з відповідача за неналежне виконання договору оренди та додатково просить його розірвати. Суд зобов'язав сторін повідомити про закінчення судового розгляду та набрання рішенням законної сили по справі № 910/27445/15.

17.06.2016р. позивач направив до суду клопотання про поновлення провадження по справі № 910/18851/15, оскільки судовий розгляд справи № 910/27445/15 закінчився згідно постанови Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2016р., яка набрала законної сили.

Ухвалою суду від 29.06.2016р. суд поновив провадження у справі, розгляд справи призначив на 05.08.2016р.

26.07.2016р. відповідач подав через відділ діловодства суду клопотання про відкладення розгляду справи та документи по справі.

05.08.2016р. позивач подав через відділ діловодства суду заяву про збільшення позовних вимог та пояснення по справі.

05.08.2016р. представник позивача у судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився.

Суд вирішив прийняти заяву позивача про збільшення позовних вимог.

Суд вирішив задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Державне лізингове підприємство «Украгролізинг» (далі - позивач) уклало з Громадською організацією «Луганське земляцтво» (далі - відповідач) договір оренди індивідуального визначеного нерухомого майна № 01-10 від 01.02.2001р. площею 105,6 кв.м., за адресою: м. Київ-23, вул. Мечникова, 16А на 10 поверсі адмінбудинку, що перебуває на балансі позивача (далі - договір оренди). Майно передавалося в оренду з метою розміщення офісу.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 354 від.11.04.2001р. утворено Державне публічне товариство «Національну акціонерну компанію «Украгролізинг». Статут Державного публічного товариства «Національної акціонерної компанії «Украгролізинг» передбачає, що майно передане Компанії є державною власністю.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 30671988 від 09.12.2014р., нежитловий будинок (літ. А) за адресою: м. Київ, вул. Мечникова, буд. 16-А перебуває в державній власності, власником якого є позивач.

Строк дії договору встановлено з 01.02.2001 до 01.02.2025р., тобто строком на 24 роки.

Відповідно до акту приймання-передачі від 01.02.2001р. позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування нежитлове приміщення площею 105,6 кв.м., що складається з кімнат №1005, 1006 на 10 поверсі за адресою: м. Київ-23, вул. Мечникова, 16а.

Між позивачем та відповідачем було укладено додаткові угоди, якими вносилися зміни до договору, а саме додаткові угоди: № 1 від 21.07.2008р., № 2/509 від 22.12.2008р., № 2/14 від 10.02.2009р., № 3/1126 від 10.12.2009р., № 4/1330 від 01.02.2010р., №5 від 31.03.2010р., № 6/933 від 23.11.2010р., № 7/14 від 26.01.2011р., № 8 від 23.12.2011р., № 9 від 03.05.2012р., № 11 від 14.02.2013р., № 12 від 24.02.2014р.

Згідно з п. 3.1. договору оренди, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить за перший місяць оренди - лютий 2001р. 1198,34 грн., з ПДВ.

Пунктами 3.2., 3.3. договору передбачено, що орендна плата за кожен місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Крім того, відповідач зобов'язаний був сплачувати позивачу орендну плату щомісячно не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним, яка в свою чергу у п'яти денний термін перераховується позивачем в розмірі 30% до бюджету. Для поповнення власних обігових коштів позивач залишає 70% орендної плати.

У зв'язку з неможливістю врегулювати спір у досудовому порядку, позивач подав на розгляд суду позов та заяву про збільшення позовних вимог, згідно яких просив розірвати договір оренди № 01-10 від 01.02.2001р., зобов'язати відповідача звільнити нежитлове приміщення (каб. 1006А), загальною площею 105,6 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. Мечникова, 16а на 10 поверсі адмінбудинку, стягнути з відповідача 712,96 грн., з яких: 358,14 грн. - пені, 290,35 грн. - інфляційних втрат, 64,47 грн. - 3% річних та судовий збір.

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до договору; одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Укладений між сторонами договір за своєю юридичною природою є договором найму (оренди).

Враховуючи те, що майно, яке є предметом даного договору, відноситься до державного майна, до даних правовідносин застосовується Закон України «Про оренду державного та комунального майна».

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що при укладенні договору оренди та додаткових угод до договору, позивачем не було отримано дозвіл від органу, уповноваженого управляти державним майном, а саме Фонду державного майна України, на підставі ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції, яка була чинна на момент укладення договору).

Відповідач у поданому відзиві зазначив, що станом на подачу відзиву до суду не існує рішень суду про визнання договору та додаткових угод недійсними, а також рішень суду щодо застосування наслідків про визнання договору нікчемним.

Щодо надання Фондом державного майна України дозволу про укладення договору оренди, відповідач заперечує, посилаючись на п.3 ч. 1 ст. 287 ГК України, орендодавцями щодо державного та комунального майна є: державні (комунальні) підприємства, установи та організації - щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, якщо інше не передбачено законом.

Не погоджуючись із запереченнями відповідача, суд звертає увагу на правову позицію в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 11 «Про деякі питання практики розгляду справ, пов'язаних з визнанням правочинів (господарських договорів) недійсними», У розгляді позовів про визнання недійсними правочинів, при вчиненні яких було застосовано нормативно-правові акти державних та інших органів, у подальшому скасовані (визнані нечинними або недійсними) згідно з судовими рішеннями, що набрали законної сили, господарським судам необхідно виходити з того, що сам лише факт такого скасування (визнання нечинним або недійсним) не може вважатися достатньою підставою для задоволення відповідних позовів без належного дослідження господарським судом обставин, пов'язаних з моментом вчинення правочину та з його можливою зміною сторонами з метою приведення у відповідність із законодавством.

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. У разі коли після такого вчинення набрав чинності акт законодавства, норми якого інакше регулюють правовідносини, ніж ті, що діяли в момент вчинення правочину, то норми такого акта, якщо він не має зворотної сили, застосовуються до прав та обов'язків сторін, які виникли з моменту набрання ним чинності (п. 2.9 Постанови).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції чинною на момент укладення договору оренди), орендодавцями є: Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном, - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке відповідно належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності; підприємства - щодо окремого індивідуального визначеного майна (крім нерухомого), а з дозволу органів, зазначених у абзацах другому та третьому цієї статті, - також щодо структурних підрозділів підприємств (філій, цехів, дільниць) та нерухомого майна.

Крім того, ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції чинною на момент укладення договору оренди) визначено, у разі надходження до орендодавця заяви про оренду цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу, нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), орендодавець у п'ятиденний строк після дати реєстрації заяви надсилає копії матеріалів органу, уповноваженому управляти відповідним майном.

Орган, уповноважений управляти державним майном, розглядає подані йому матеріали і протягом п'ятнадцяти днів після їх надходження надсилає орендодавцеві висновки про умови договору оренди або про відмову в укладенні договору оренди.

Таким чином, позивач повинен передати майно в оренду, лише за згодою Фонду державного майна України, проте доказ надання такого дозволу ні позивачем, ні відповідачем суду не надано.

У поданій позовній заяві, позивач зазначає, що відповідач порушив умови договору оренди, систематично не сплачував в повному обсязі орендні платежі у встановлений договором термін, внаслідок чого станом на 10.07.2015р. утворилась заборгованість у розмірі 465,01 грн. Під час розгляду справи, позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої заборгованість складає 712,96 грн. станом на 03.08.2016р.

Внаслідок чого, позивачем на адресу відповідача направлено листа № 14/243 від 13.07.2015р. про відмову від договору оренди та звільнення приміщення. Вказаний лист був отриманий відповідачем 21.07.2015р., згідно доданої до матеріалів справи копії сторінки з веб-сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» про відстеження пересилання поштових відправлень.

Відповідач заперечував проти несвоєчасного внесення орендної плати та як такої підстави для дострокового розірвання договору, посилаючись на те, що заборгованість станом на 29.07.2014р. не може бути істотним порушенням, враховуючи, що станом на 13.08.2015р. було оплачено останню орендну плату у розмірі 3867,58.

Крім того, відповідачем зазначено, що у Міжнародної громадської організації «Луганське земляцтво» склалося скрутне фінансове становище, внаслідок чого відбувалося порушення термінів зі сплати орендної плати. У зв'язку з цим, відповідач направляв на адресу позивача листи від № 14 від 17.03.2014р., № 23 від 30.05.2014р., № 24 від 14.07.2014р., в яких просив відстрочити термін погашення заборгованості до серпня 2014р. Проте, позивачем не було надано відповіді.

Відповідно до п.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Пунктом 5 ст. 759 ЦК України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання.

Відповідно до ч. 2 ст.193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду, на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Однією з підстав розірвання договору найму є несплата орендарем орендної плати. В даному випадку, орендар не виконував свого обов'язку щодо своєчасного внесення орендної плати з 12.10. 2012 року по 12.06.2015р., у зв'язку з цим позивач був позбавлений прибутку у вигляді орендної плати, на який міг розраховувати, укладаючи договір, що є підставою для розірвання договору оренди.

Крім того, позивач в своїх поясненнях вказав, що з 12.12.2013р. прострочення орендної плати відбувалося систематично та кожного місяця, крім серпня, вересня 2014р.

Суд наголошує на тому, що матеріалами справи підтверджується факт порушення умов договору з боку відповідача, в частині несвоєчасної оплати орендних платежів.

Враховуючи наявне систематичне порушення умов договору по сплаті орендної плати та беручи до уваги відсутність дозволу Фонду державного майна України на укладення договору оренди, позовні вимоги позивача про розірвання договору № 01-10 від 01.02.2001р. укладеного з відповідачем, зобов'язання відповідача звільнити окреме індивідуальне приміщення та стягнення з відповідача заборгованість у розмірі 712, 96 грн., з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вина відповідача в порушенні зобов'язань за договором найму (оренди) доведена матеріалами справи.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за витрати, пов'язані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати договір від 01.02.2001р. № 01-10 про оренду індивідуального визначеного нерухомого майна, розташоване за адресою в м. Києві, вул. Мечникова, 16а, укладений між Державним лізинговим підприємством «Украгролізинг» та Громадською організацією «Луганське земляцтво».

Зобов`язати Міжнародну громадську організацію «Луганське земляцтво» (, 01133, м. Київ, вул. Мечникова, 16, корпус А, офіс 1006) звільнити окреме індивідуально визначене нерухоме майно: нежитлове приміщення (каб. 1006А), загальною площею 105,6 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. Мечникова, 16-А.

Стягнути з Міжнародної громадської організації «Луганське земляцтво» (, 01133, м. Київ, вул. Мечникова, 16, корпус А, офіс 1006) на користь Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» (, 01601 м. Київ, вул. Мечникова, 16-А) 358 (триста п'ятдесят вісім) грн. 14 коп. - пені, 290 (двісті дев'яносто) грн. 35 коп. - інфляційних втрат, 64 (шістдесят чотири) грн. 47 коп. - 3% річних, 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. - судового збору.

Видати накази відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Повний текст рішення складено 17.08.2016р.)

Суддя В.І.Мельник