ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17 серпня 2016 р. Справа № 903/513/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Волиньобленерго" в особі Луцької міської філії, м. Луцьк

до відповідача: Житлово-комунальне підприємства №11, м. Луцьк

про стягнення 31 658 грн. 92 коп.

Суддя Кравчу А. М.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №13/18-184 від 03.06.2016 року

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 137 від 26.02.2016 року

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України розяснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки сторін.

Суть спору: 20.07.2016 року на адресу господарського суду Волинської області надійшла позовна заява ПАТ "Волиньобленерго" в особі Луцької міської філії до ЖКП №11 про стягнення 31 658 грн. 92 коп., з яких 15 623 грн. 45 коп. пені, 15 168 грн. 16 коп. інфляційних втрат, 867 грн. 31 коп. 3% річних.

Позовна заява обґрунтована невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань по оплаті штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору № 529-1144000 від 11.04.2005 року про постачання електричної енергії.

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач 03.08.2016 року подав заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з відповідача 15 535 грн. 69 коп. пені, 15 168 грн. 16 коп. інфляційних втрат, 862 грн. 93 коп. 3% річних.

Згідно п. 3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Зменшення позовних вимог не порушує чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів, прийняте судом, тому має місце нова ціна позову - 31 566 грн. 78 коп..

Відповідач у відзиві № 597 від 15.08.2016 року, клопотанні № 596 від 15.08.2016 року та представник у судовому засіданні позовні вимоги заперечує, заявила клопотання про застосування строків позовної давності до нарахування пені, зменшення розміру пені до 1 500 грн. 00 коп. у зв'язку з скрутним фінансовим становищем підприємства.

Представник позивача позовні вимоги з врахуванням строків позовної давності підтримала, клопотання відповідача про зменшення пені заперечила.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України.

Відповідно до п. 1.3 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року N 28 постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Правила регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії) (п. 1-1 ПКЕЕ).

Дія цих Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення) (п. 1-1 ПКЕЕ).

Частиною 2 ст. 275 ГК України та пунктом 5.1 ПКЕЕ передбачено, що споживання електричної енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

11.04.2005 року між позивачем та відповідачем укладено договір про постачання електричної енергії № 529-1144000 (а.с. 11-23).

Згідно п.п. 1, 2.2.3, 2.2.4, 4.2.1, 8.1, 8.4, 8.5, 10.5 договору позивач постачає, а відповідач оплачує вартість поставленої електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору та додатками до нього, що є його невід'ємними частинами. Споживач зобов'язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №2 "Порядок розрахунків" та №3 "Порядок зняття показів засобів обліку електричної енергії", а також здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника електричної енергії та електроустановками споживача згідно з додатком №5 "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії". За внесення платежів, передбачених п.п. 2.2.3-2.2.4 договору, з порушенням термінів, визначених додатком № 2 "Порядок розрахунків", споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається в розрахунковому документі окремим рядком. Оплата електричної енергії та інших платежів здійснюється споживачем самостійно шляхом перерахування коштів на відповідні розрахункові рахунки постачальника в терміни, визначені додатком № 2 "Порядок розрахунків". Виписка рахунку-фактури за використану електричну енергію, пеню, реактивну електроенергію та надбавки проводяться постачальником протягом трьох робочих днів після останнього дня розрахункового періоду. Остаточний розрахунок по всіх платежах проводиться протягом трьох банківських днів з дня отримання рахунків. Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2005 року. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною стороною не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Додатком № 2 до договору про постачання електричної енергії від 11.04.2004 року визначено наступний порядок розрахунків: відповідно до визначеної згідно п. 3 цього додатку величини коштів за фактично спожиту електричну енергію постачальник електричної енергії виписує споживачу рахунок на оплату електричної енергії, який має бути оплачений протягом 3 операційних днів від дня отримання споживачем рахунку (а.с. 22).

Згідно ст. 17 ЗУ "Про електроенергетику" розрахунок за договорами електропостачання здійснюється на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

На виконання умов договору постачальник за період з січня по жовтень 2015 року здійснив постачання електроенергії на загальну суму 495 009 грн. 87 коп., що підтверджується відповідними рахунками (а.с. 24-33).

В порушення умов договору відповідач свої зобовязання за договором виконав з порушенням строків, встановлених договором постачання електричної енергії № 529-1144000 від 11.04.2005 року, додатку № 2 до вказаного договору.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки (штрафу, пені). В силу п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно ст. 223 ГК України при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позивач просить стягнути з відповідача 15 623 грн. 45 коп. пені..

Враховуючи строк оплати тривалістю три операційні дні від дня отримання рахунку, згідно рахунків № 529-1144000/1/ від 27.01.2015 року у позивача виникло право на звернення до суду з вимогою про стягнення пені - 07.02.2015 року; №529-1144000/2/1 від 25.02.2015 року - 03.03.2015 року, № 529-1144000/3/1 від 27.03.2015 року - 02.04.2015 року, № 529-1144000/4/1 від 30.04.2015 року - 07.05.2015 року, № 529-1144000/5/1 від 26.05.2015 року - 02.06.2015 року, №529-1144000/6/1 від 22.06.2015 року - 07.07.2015 року, №529-1144000/7/1 від 24.07.2015 року - 30.07.2015 року, №529-1144000/8/1 від 27.08.2015 року - 02.09.2015 року, № 529-1144000/9/1 від 18.09.2015 року - 24.09.2015 року, № 529-1144000/10/1 від 22.10.2015 року - 28.10.2015 року.

ПАТ "Волиньобленерго" звернулось за захистом своїх прав до господарського суду Волинської області з позовною заявою про стягнення коштів з ЖКП №11 20.07.2016 року.

Згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, підставними та підлягають до стягнення з відповідача 5 118 грн. 09 коп. пені, нарахованої в межах строків позовної давності за період з 20.07.2016 року по 24.11.2015 року, з яких 0 грн. 04 коп. згідно рахунку № 529-1144000/5/1 від 26.05.2015 року, 346 грн. 46 коп. згідно рахунку № 529-1144000/6/1 від 22.06.2015 року, 971 грн. 68 коп. згідно рахунку № 529-1144000/7/1 від 24.07.2015 року, 1 772 грн. 93 коп. згідно рахунку № 529-1144000/8/1 від 27.08.2015 року, 1 117 грн. 03 коп. згідно рахунку № 529-1144000/9/1 від 18.09.2015 року, 909 грн. 95 коп. згідно рахунку № 529-1144000/10/1 від 22.10.2015 року.

У позові на суму 10 505 грн. 36 коп. слід відмовити у зв'язку зі спливом строків позовної давності.

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нараховані позивачем 867 грн. 31 коп. 3% річних, 15 168 грн. 16 коп. інфляційних втрат підставні і підлягають до стягнення з відповідача в силу ст. 625 ЦК України.

Відповідно до п.3 ст.83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до пп.3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п.3 ст.83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Господарським судом при вирішенні клопотання представника відповідача про зменшення розміру пені враховано матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави, відсутність наявної загрози банкрутства відповідача, стихійного лиха, інших надзвичайних подій.

Наведені представником відповідача підстави для зменшення пені, зокрема, скрутний фінансовий стан відповідача не є тією виключною обставиною, яка давала б підстави для зменшення пені. Зазначені відповідачем в заяві явища становлять один із можливих ризиків підприємницької діяльності і не є незвичайною і не прогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки та носять загальний характер і у повній мірі стосуються обох договірних сторін.

Тобто, в даному випадку, відсутні виняткові обставини, які б мали своїм наслідком зменшення пені судом.

Крім того, судом враховуються матеріальні інтереси обох сторін, оскільки невиконання протягом тривалого часу рішення суду також порушує матеріальні інтереси стягувача і може призвести до негативних наслідків для нього.

Врахувавши всі обставини, що призвели до порушення договірних зобов'язань відповідачем, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені у зв'язку з неподанням ним доказів винятковості обставин, які б могли бути підставою для зменшення розміру пені. При цьому, суд враховує також заперечення представника позивача щодо такого зменшення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ст. 43 ГПК України встановлює, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в частині задоволених позовних вимог в сумі 920 грн. 55 коп. відповідно до ст. 49 ГПК України слід віднести на нього.

Господарський суд, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,-

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з житлово-комунального підприємства № 11 (м. Луцьк, вул. Федорова, 9, ) на користь публічного акціонерного товариства "Волиньобленерго" в особі Луцької міської філії (м. Луцьк, вул. Залізнична, 1, )

- 5 118 грн. 09 коп. пені, 15 168 грн. 16 коп. інфляційних втрат, 862 грн. 93 коп. 3% річних та судовий збір в сумі 920 грн. 55 коп. а всього: 22 069 грн. 73 коп. (двадцять дві тисячі шістдесят дев'ять грн. 73 коп.).

3. У позові на суму 10 505 грн. 36 коп. відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

повний текст рішення

складений 22.08.2016 року

Суддя А. М. Кравчук