ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.08.16 Справа № 904/4575/15

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача -Управління земельних ресурсів виконкому Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг Дніпропетровська область

про визнання незаконними і скасування рішення

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 представник за дов. № б/н від 13.02.15

від відповідача: Ольховська А.М.- представник за дов. б/№ б/д

від третьої особи: не з'явились

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Криворізької міської ради Дніпропетровської області, в якому просить господарський суд визнати незаконними та скасувати п.2 та п.3 рішення Криворізької міської ради від 25.03.2015 № 3538 "Про розгляд звернення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.".

В обґрунтування позову Позивач посилається на те, що п.2 та п.3 рішення Криворізької міської ради від 25.03.2015р. № 3538 підлягають визнанню протиправними та скасуванню судом з підстав невідповідності його вимогам законодавства України, висновкам судів різних інстанцій у справі № 21/5005/3257/2012, технічній документації із землеустрою стосовно земельних ділянок по АДРЕСА_1 затвердженій документації на будівництво ( реконструкції ) об'єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та умов його подальшого використання, перешкоджанню правомірному веденню підприємницької діяльності згідно отриманих в установленому порядку документів на об'єкт нерухомості, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та встановленій категорії цієї земельної ділянки як землі житлової та громадської забудови, порушенню прав та законних інтересів суб'єкта господарської діяльності - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на використання об'єктів нерухомого майна, зареєстрованих та визнаних державою за певним функціональним призначенням як об'єкти торгівлі та громадського харчування.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2015, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.01.2016 року, позов задоволено: визнано незаконними та скасовано п. 2 та п. 3 рішення Криворізької міської ради від 25.03.2015 № 3538 "Про розгляд звернення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1." та присуджено до стягнення судовий збір.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.05.2016 у справі № 904/4575/15 рішення місцевого господарського суду та постанову апеляційного господарського суду скасовано та справу передано на новий розгляд.

14.06.2016 справу № 904/4575/15, у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передано на новий розгляд судді Ярошенко В.І.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2016 суддя Ярошенко В.І. прийняла справу № 904/4575/15 до свого провадження та призначила її до розгляду в судовому засіданні на 12.07.2016.

11.07.2016 через канцелярію суду від третьої особи надійшли пояснення, в яких вона зазначає щодо правомірності ухваленого рішення міської ради від 25.03.2015 № 3538, в яких з посиланням на Генеральний план м. Кривого Рогу, затверджений рішенням міської ради від 21.11.2011 № 789, на План зонування території міста, затвердженого рішенням міської ради від 26.06.2013 № 2044, - зазначає, що земельні ділянки по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3 розташовані на землях рекреаційного призначення і норми законодавства України, на думку третьої особи, дозволяють використання земель рекреаційного призначення для розміщення об'єктів, які за своїм функціональним призначенням не відносяться до об'єктів рекреації, і з урахуванням розміщення на цих землях об'єктів нерухомого майна, що належить Позивачу на праві приватної власності, вважає, що рішення № 3538 від 25.03.2016 прийнято Криворізькою міською радою правомірно і відсутні підстави для скасування його положень, а саме п.п.2, 3 цього рішення, у зв'язку з чим просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

12.07.2016 від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву, в яких відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки земельні ділянки зазначені в спірному рішенні органу місцевого самоврядування відносяться до земель рекреаційного призначення, і, на думку відповідача, оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування відповідає вимогам закону, прийняте колегіальним органом місцевого самоврядування, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на рішення Криворізької міської ради від 24.01.2007 № 860 «Про надання в оренду земельної ділянки на АДРЕСА_3 для розміщення павільйону кафе з літнім майданчиком», висновки державної землевпорядної експертизи щодо технічної документації із землеустрою відносно земельних ділянок по АДРЕСА_1 рішення Криворізької міської ради № 3416 від 19.08.2009, Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», План зонування території міста Кривого рогу та Генеральний план міста Кривого Рогу, і вважає, що оскаржуване в даній справі рішення було прийняте компетентним органом, відповідає вимогам закону і за цих обставин Криворізька міська рада просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог Позивача у повному обсязі.

12.07.2016 від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких він, з посиланням на раніше прийняті судові рішення у справах № 904/2120/14, № 904/2112/14, № 904/7477/14, № 21/5005/3257/2012, просив суд застосувати при розгляді справи ст. 35 Господарського процесуального кодексу України щодо обставин, які були встановлені іншими судовими органами України і мають преюдиціальне значення.

Також, позивач надав додаткові докази, що підтверджують незаконність окремих положень оскаржуваного в даній справі акту органу місцевого самоврядування та порушення допущені певними посадовими особами органу державної влади із земельних ресурсів при формуванні відомостей відносно земельної ділянки по АДРЕСА_3 з правовою оцінкою таких дій з боку органів досудового розслідування та прокуратури.

Позивачем надано копію постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду у справі № 904/9241/15 від 13.06.2016, яку Позивач просить врахувати при прийнятті рішення у справі з підстав вирішення іншим судом спору, який стосувався передачі в користування земельної ділянки по АДРЕСА_2 на підставі рішень Криворізької міської ради № 3538 від 25.03.2015, п. 2 та п. 3 якого ФОП ОСОБА_1 просить суд визнати незаконними та скасувати.

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладався з 12.07.2016 на 27.07.2016.

27.07.2016 від представника позивача надійшло клопотання про продовження строку розгляду спору на п'ятнадцять днів.

Ухвалою суду від 27.07.2016 строк розгляду справи продовжено на п'ятнадцять днів та її розгляд призначено на 22.08.2016.

29.07.2016 від третьої особи надійшло клопотання, в якому вона просить суд визнати рішенням міської ради від 19.08.2009 № 3416 чинним та розглянути справу без участі її представника.

Ухвалою суду від 22.08.2016 розгляд справи відкладено на 29.08.2016.

29.08.2016 від відповідача надійшли додаткові заперечення, в яких він зазначив, що спірне рішення міської ради було прийнято компетентним органом на підставі чинного законодавства, що підтверджує законність і належність оскаржуваного рішення міськради. На теперішній час відомості про ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 є таким, що виданим помилково (лист Управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області від 30.03.2016 № 78/0-72/6-16).

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 29.08.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

19.08.2009 Криворізькою міською радою (далі - відповідач) було прийнято рішення № 3416 «Про затвердження проектів землеустрою, технічної документації, вилучення, припинення права постійного користування землею та надання земельних ділянок на АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 в оренду та постійне користування».

На підставі цього рішення Криворізькою міською радою було направлено Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (далі - позивач) договори оренди земельних ділянок по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 для розгляду та підписання з визначенням цільового призначення даних земельних ділянок як землі рекреаційного призначення.

Не погодившись з пропозицією Криворізької міської ради про укладання договорів оренди земельних ділянок по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 в редакції Криворізької міської ради, яка передбачала передачу в оренду цих земельних ділянок за цільовим призначенням як землі рекреаційного призначення, ФОП ОСОБА_1 надала протокол розбіжностей до запропонованої Криворізькою міською радою редакції договору, який був відхилений Криворізькою міською радою, і за цих обставин між сторонами виник спір, який був предметом розгляду судами різних інстанцій у справі № 21/5005/3257/2012.

Остаточне рішення у даній справі було прийняте Вищим господарським судом України 28.03.2013.

Суд вважає за необхідне, у відповідності до вимог ст. 35 Господарського процесуального кодексу України та п.2.6. Постанови Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», при оцінці законності прийнятого органом місцевого самоврядування оскаржуваного в даній справі рішення Криворізької міської ради № 3538 від 25.03.2015 врахувати факти встановлені судовими органами України у інших справах, які мали місце у спірних правовідносинах між ФОП ОСОБА_1 та Криворізькою міською радою відносно використання земельних ділянок по АДРЕСА_3 та по АДРЕСА_2.

В рішенні Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 21/5005/3257/2012 від 12.06.2012 встановлено, що:

- у рішенні Криворізької міської ради від 19.08.2009 № 3416, на яке посилається в обґрунтування своїх вимог позивач не міститься розгляд питання про зміну цільового призначення земельної ділянки площею 0, 07 га раніше наданій відповідачу на підставі договору оренди земельної ділянки від 21.07.2008 № 42;

- згідно матеріалів справи, до земель рекреаційного призначення у розмірі віднесено лише 0, 053 га;

- в умовах надання земельної ділянки, підписаних начальником управління Держкомзему у м. Кривий Ріг Сагуйченко В.І. зазначено «умови вилучення: зміна цільового використання частини земельної ділянки рекреаційного призначення площею 0, 053 га виконати в порядку нового відведення…»;

- у листі Криворізького міського управління земельних ресурсів від 22.01.08 №1816 взагалі зазначено, що проектом передбачається надання в оренду ФОП ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0, 123 га для розміщення існуючого кафе з літнім майданчиком. Згідно з Класифікатором цільового використання земель, затвердженого Держкомземом України від 24.04.1998 № 14-1-7/1205 земельній ділянці присвоєний код цільового призначення 1.11.3.- землі роздрібної торгівлі та комерційних послуг;

- у листі Криворізького міського управління земельних ресурсів від 21.05.07 №759 зазначено, що управління погоджує обґрунтування площі під існуюче кафе з літнім майданчиком та зміну цільового призначення частини земельної ділянки рекреаційного призначення;

- пунктами 1, 2 статті 20 Земельного кодексу України передбачено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради автономної республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень;

- зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення ( викуп ) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.;

- тобто, сільська, селищна, міська рада розглядає проектні матеріали та приймає рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки, яка розташована в межах населеного пункту.;

- згідно договору оренди земельної ділянки від 21.07.2008 №42 (продовженого рішенням Криворізької міської ради від 29.07.2009 № 3386), яким було надано відповідачу в оренду земельну ділянку площею 0,0699 га цільове призначення даної земельної ділянки - землі житлової та громадської;

- у жодному з матеріалів Проекту землеустрою не зазначено про зміну цільового призначення земельної ділянки площею 0,07 га, раніше наданій відповідачу на підставі договору оренди земельної ділянки від 21.07.08 № 42, а навпаки.;

- в Умовах надання земельної ділянки зазначено про зміну цільового використання частини земельної ділянки рекреаційного призначення площею 0, 053 га виконати в порядку нового відведення;

- у листі Криворізького міського управління земельних ресурсів від 21.05.07 №759 зазначено, що управління погоджу зміну цільового призначення частини земельної ділянки рекреаційного призначення;

- випливає висновок, що проектом землеустрою передбачено зміну цільового використання частини земельної ділянки саме рекреаційного призначення площею 0,053 га, а не навпаки;

- взагалі незрозуміло, на підставі чого Криворізькою міською радою було прийнято рішення про передачу відповідачу в оренду земельної ділянки рекреаційного призначення площею 0,123га для розміщення існуючого кафе з літнім майданчиком, яка знаходиться на АДРЕСА_3 в Саксаганському районі м. Кривого Рогу.

Суд враховує ці обставини при оцінці доводів відповідача щодо встановлення цільового призначення спірних земельних ділянок по АДРЕСА_3 та по АДРЕСА_2 як землі рекреаційного призначення, і відхиляє їх як необґрунтовані, так як вищенаведені висновки судових органів визначають, що органом місцевого самоврядування не приймалося рішення про встановлення такої категорії земель як землі рекреаційного призначення в рішенні № 3416 від 19.08.2009, і зазначене рішення було прийнято лише з питань затвердження проектів землеустрою, технічної документації, вилучення, припинення права постійного користування землею та надання земельних ділянок на АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 в оренду та постійне користування.

Одночасно з цим суд приходить до висновку, що технічна документація із землеустрою стосовно земельних ділянок по АДРЕСА_3 та по АДРЕСА_2 передбачала використання цих земельних ділянок ФОП ОСОБА_1 як землі житлової та громадської забудови, що визначено в п.5.6. рішення Криворізької міської ради № 3416 від 19.08.2009, згідно якого орган місцевого самоврядування поклав обов'язок на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 забезпечити виконання вимог викладеного у висновках управління Держкомзему у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 03.08.2009 №22/286, № 22/285, і ці висновки містять умови використання даних земельних ділянок, які згідно до проектів їх землеустрою передбачають, що данні земельні ділянки є землями житлової та громадської забудови.

Також, судом прийнято до уваги, що Криворізькою міською радою не приймалося рішень щодо встановлення категорії земельної ділянки площею 0,123 га як землі рекреаційного призначення відносно земельної ділянки по АДРЕСА_3 при об'єднанні двох окремих земельних ділянок з різним цільовим призначенням: площею 0,0699 га - землі житлової та громадської забудови та площею 0,053 га як землі рекреаційного призначення.

Оцінюючи правовідносини, які склалися між позивачем та відповідачем з приводу використання земельної ділянки під будівництво молодіжного кафе по АДРЕСА_2, суд бере до уваги раніше прийняті судові рішення по справах № 904/2120/14, № 904/7477/14, які набули законної сили, в яких зроблено висновки, що передача Криворізькою міською радою земельної ділянки по АДРЕСА_2 з визначенням її категорії як землі рекреаційного призначення, є незаконною, так як об'єкт нерухомого майна, який розміщений на цій земельній ділянці, не є об'єктом рекреації, а тому не може бути розміщений на землях даної категорії, і це є порушенням вимог ст.ст. 50, 51, 52 Земельного кодексу України щодо режиму використання земель рекреаційного призначення.

Одночасно з цим, суд, при вирішенні даної справи на підставі належних та допустимих доказів приходить до висновку, що відповідач на підставі рішення № 3538 від 25.03.2015 та рішення № 3416 від 19.08.2009 двічі протягом 2015 року заявляв два окремих позови про визнання договорів оренди земельних ділянок по АДРЕСА_3 та по АДРЕСА_2 укладеними в редакції Криворізької міської ради, включаючи до предмету договору підставу передачі цих земельних ділянок вищенаведені правові акти органу місцевого самоврядування, і визначаючи, що ці земельні ділянки підлягають передачі як землі рекреаційного призначення.

На момент прийняття рішення в даній справі Дніпропетровський апеляційний господарський суд прийняв відповідні постанови у справах № 904/9241/15 від 13.06.2016 та №904/8915/15 від 25.08.2016р., які були розглянуті судами за позовами Криворізької міської ради до ФОП ОСОБА_1 про визнання договорів оренди земельних ділянок по АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 укладеними в редакції Криворізької міської ради.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Криворізької міської ради у справі № 904/9241/15 суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи Криворізької міської ради, які ґрунтуються на Генеральному плані м. Кривого Рогу, затвердженому рішенням міської ради від 21.11.2011 № 789, на Плані зонування території міста, затвердженому рішенням міської ради від 26.06.2013 № 2044, як на підстави використання земельної ділянки в певній категорії не відповідає вимогам Земельного кодексу України щодо правового режиму використання земель рекреаційного призначення, і жодний акт органу місцевого самоврядування не може змінювати законодавства України щодо використання земель, як це передбачає закон.

Такі ж висновки зробив і суд апеляційної інстанції у справі № 904/8915/15, залишивши в законній силі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2015 у даній справі, яким було відмовлено в задоволенні позовних вимог Криворізької міської ради до ФОП ОСОБА_1 про визнання договору оренди земельної ділянки укладеним в редакції Криворізької міської ради.

Суд враховує в даній справі висновки зроблені Господарським судом Дніпропетровської області у справі № 904/8915/15 в частині встановлення факту відсутності договірних відносин з оренди земельної ділянки по АДРЕСА_3 площею 0,123 га, враховуючи встановлені судом порушення, допущені з боку Криворізької міської ради при врегулюванні земельних відносин, а саме прийняття Криворізькою міською радою рішень № 3416 від 19.08.2009, № 2473 від 29.01.2014, № 3538 від 25.03.2015, на підставі яких пропонувалися органом місцевого самоврядування відносини, які визнані судом, як такі, що не відповідають вимогам закону.

На виконання вимог Вищого господарського суду України, які містяться в постанові від 18 травня 2015 у справі № 904/8915/15, суд на підставі наданих сторонами судового процесу доказів та виходячи з висновків раніше прийнятих судових рішень у справі № 21/5005/3257/2012 приходить до висновку, що позивач продовжує використовувати земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0, 0699 га на умовах визначених договором від 28 березня 2008, зареєстрований № 42, який був поновлений рішенням Криворізької міської ради продовженого рішенням Криворізької міської ради від 29.07.2009 № 3386.

Відповідно до умов даного договору та приписів Закону України «Про оренду землі» припинення договірних відносин з оренди земельної ділянки здійснюється на підстав акту приймання-передачі (повернення земельної ділянки) і на час прийняття рішення у справі сторонами судового процесу не підтверджено належними та допустимими доказами повернення даної земельної ділянки ФОП ОСОБА_1 Криворізькій міській раді, одночасно з цим матеріали справи містять докази використання даної земельної ділянки позивачем в комерційних цілях для розміщення об'єкта громадського харчування і сплати за її використання.

За цих обставин суд приходить до висновку, що сторонами не вчинялися дії по припиненню договірних відносин, що вказує на неможливість існування інших договорів оренди відносно даної земельної ділянки, так як чинне законодавство України не передбачає існування одночасно декількох договорів оренди відносно однієї земельної ділянки, тим більше з формуванням цих відносин за різним цільовим призначенням одночасно.

Надаючи правову оцінку обставинам справи пов'язаних з зареєстрованими відомостями в Державному земельному кадастрі України суд виходить з того, що відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» скасування будь-яких відомостей щодо земельної ділянки здійснюється державним кадастровим реєстратором виключно на підставі прийнятого рішення з одночасним закриттям Поземельної книги на цю земельну ділянку, а матеріали справи, окрім пояснень начальника управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області Гончара Д.П., не містять доказів про вчинення таких дій.

Також суд бере до уваги матеріали надані позивачем щодо наявності на розгляді в іншому суді кримінального провадження по притягненню до кримінальної відповідальності посадової особи управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області ОСОБА_7 за ознаками вчинення кримінального правопорушення при реєстрації незаконних відомостей про правовий статус земельної ділянки, розташованої за адресою по АДРЕСА_3 з цільовим призначенням як землі рекреаційного призначення та висновки судових органів України у справі № 21/5005/3257/2012, які підтвердили наявність між сторонами правовідносин з використання земельної ділянки по АДРЕСА_3 площею 0,0699 га в категорії як землі житлової та громадської забудови.

Зазначені обставини є суттєвими при оцінці рішення Криворізької міської ради № 3538 від 25.03.2015 в частині встановлення обов'язку органом місцевого самоврядування по приведенню діяльності позивача у відповідність до встановленого цільового призначення даної земельної ділянки як землі рекреаційного призначення, і за цих обставин суд приходить до висновку про незаконність таких вимог відповідача, так як цільове призначення даної земельної ділянки в порядку ст. 20 Земельного кодексу України як землі рекреаційного призначення не встановлювалося та не припинено договірних відносин з користування земельною ділянкою по АДРЕСА_3 площею 0,0699 га, за рахунок якої було сформовано нову земельну ділянку загальною площею 0,123 га.

Виходячи з матеріалів справи та встановлених обставин, суд відхиляє доводи відповідача про можливість використання земельних ділянок по АДРЕСА_3 і по АДРЕСА_2 як землі рекреаційного призначення з розміщенням об'єктів нерухомого майна, які за своїм функціональним використанням не підлягають розміщенню на землях рекреації і застосовує до даних правовідносин вищенаведені судові акти, в яких були прийняті відповідні висновки з цих питань.

Отже, до даних спірних правовідносин необхідно застосувати наступні норми матеріального права, які визначають порядок та умови використання земель в певній категорії та умови розміщення об'єктів на землях рекреації.

Наказом Державного комітету України у справах будівництва, архітектури і охорони історичного середовища № 44 від 17.04.1992 затверджені ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92», які є обов'язковими для органів державного управління, місцевого і регіонального самоуправління підприємств і установ незалежно від форм власності та відомчого підпорядкування, громадських об'єднань і громадян, які здійснюють проектування, будівництво і благоустрій на території міських і сільських поселень.

Пунтком10.4 наказу Державного комітету України у справах будівництва, архітектури і охорони історичного середовища №44 від 17.04.1992 законодавчо заборонено наступна діяльність на землях рекреації, а саме: розміщення будинків, споруд і комунікацій не допускається: б) на землях зелених зон міст, включаючи землі міських лісів, якщо об'єкти, які проектуються, не призначені для відпочинку, спорту або обслуговування приміського лісового господарства.

Суд приходить до висновку, що передача земельних ділянок в оренду на підставі правого акту органу місцевого самоврядування індивідуальної дії - рішення Криворізької міської ради № 3538 від 25.03.2015 порушує вимоги закону, а сам акт органу місцевого самоврядування спрямований на реалізацію повноважень органу місцевого самоврядування по розпорядженню земельними ділянками в спосіб заборонений законом, є таким, що прийнятий в порушення вимог Конституції України та законодавства України.

Суд відхиляє доводи відповідача про можливість розміщення об'єктів, не пов'язаних з використанням в цілях рекреації на землях рекреаційного призначення, виходячи з нижченаведених законодавчих та нормативно-правових актів України.

Відповідно до Земельного кодексу України, Закону України "Про землеустрій" та Положення про Державний комітет України із земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.2008 № 224 розроблена Класифікація видів цільового призначення земель, яка затверджена наказом Держкомзему України № 548 від 23.07.2010 «Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель».

Як встановлено в п.1.2 Класифікації видів цільового призначення земель (далі - КВЦПЗ) код та цільове призначення земель застосовуються для забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення у державному земельному кадастрі.

Відповідно до п. 1.3 КВЦПЗ, дана класифікація застосовується для використання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, організаціями, підприємствами, установами для ведення обліку земель та формування звітності із земельних ресурсів.

КВЦПЗ визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об'єктів ( п.1.4. ).

Відповідно до положень КВЦПЗ на землях рекреаційного призначення використання земельної ділянки передбачено виключно для будівництва та обслуговування об'єктів рекреаційного призначення, а на спірних земельних ділянках розміщені об'єкти позивача, які за своїм функціональним призначенням жодним чином не можуть бути використані на землях рекреаційного призначення.

Зважаючи на встановленні обставини, господарський суд керується наступним.

Оскаржуване в даній справі рішення № 3538 від 25.03.2015 було прийняте Криворізькою міською радою за результатами розгляду заяви ФОП ОСОБА_1 про скасування раніше прийнятого рішення Криворізької міської ради від 29.01.2014 № 2473.

Скасовуючи пункти 2 та 3 рішення Криворізької міської ради від 29.01.2014 № 2473, які встановлювали приналежність земельних ділянок по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 до земель рекреаційного призначення, орган місцевого самоврядування в рішенні № 3538 від 25.03.2015 встановив обов'язок щодо суб'єкта господарювання - ФОП ОСОБА_1 по приведенню її господарської діяльності у відповідність до раніше встановленого цільового призначення як землі рекреаційного призначення, а в разі не вчинення таких дій протягом 3-х місяців з моменту прийняття даного рішення визначив заходи примусу для даного суб'єкта господарювання.

Оцінюючи правовий акт органу місцевого самоврядування на відповідність вимогам Конституції України та законодавству України, суд виходить з наступного.

Статтею 6 Конституції України встановлено, що кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Відповідно до ст. 6 Господарського кодексу України загальними принципами господарювання в Україні є рівний захист державою усіх суб'єктів господарювання та свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом.

Згідно ст. 23 Господарського кодексу України органи місцевого самоврядування здійснюють свої повноваження щодо суб'єктів господарювання виключно в межах, визначених Конституцією України, законами про місцеве самоврядування та іншими законами, що передбачають особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі, іншими законами. Органи місцевого самоврядування можуть здійснювати щодо суб'єктів господарювання також окремі повноваження органів виконавчої влади, надані їм законом.

Незаконне втручання органів та посадових осіб місцевого самоврядування у господарську діяльність суб'єктів господарювання забороняється. Не допускається видання правових актів органів місцевого самоврядування, якими встановлюються не передбачені законом обмеження щодо обігу окремих видів товарів (послуг) на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць.

Органи, посадові та службові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед суб'єктами господарювання, підстави, види і порядок якої визначаються Конституцією України та законом.

Спори про поновлення порушених прав суб'єктів господарювання та відшкодування завданої їм шкоди внаслідок рішень, дій чи бездіяльності органів, посадових або службових осіб місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень вирішуються в судовому порядку.

Статтею 43 Господарського кодексу України встановлено, що підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Відповідно до ст. 47 Господарського кодексу України держава гарантує усім підприємцям, незалежно від обраних ними організаційних форм підприємницької діяльності, рівні права та рівні можливості для залучення і використання матеріально-технічних, фінансових, трудових, інформаційних, природних та інших ресурсів.

Встановлення в рішенні Криворізької міської ради № 3538 від 25.03.2015 умов щодо здійснення іншої підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 на земельних ділянках по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 є порушенням прав та законних інтересів суб'єкта господарювання, який в установленому законом порядку отримав дозвільні документи та здійснив відведення цих земельних ділянок для розміщення об'єктів нерухомого майна з функціональним призначення як об'єкти громадського харчування, і не відповідає за своїм змістом раніше прийнятим актам Криворізької міської ради, на підставі яких розроблялась та затверджувалась відповідна технічна документація на забудову земельної ділянки по АДРЕСА_2 та документація з розміщення та використання існуючого кафе з літнім майданчиком, що розміщений на земельній ділянці по АДРЕСА_3.

Матеріали справи не містять доказів встановлення цільового призначення земельної ділянки по АДРЕСА_3 Криворізькою міською радою як землі рекреаційного призначення.

Статтею 21 Земельного кодексу України та п. 4.3 Постанови Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» визначено, що порушення порядку встановлення цільового призначення земельних ділянок є підставою для визнання недійсним рішень органу місцевого самоврядування.

Стаття 15 Цивільного кодексу України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів, до яких належать 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, а також встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Окрім того, статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Так, згідно з частиною другою вказаної статті права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Поряд з цим частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що з врахуванням встановлених в даній справі обставин, спірні пункти рішення Криворізької міської ради № 3538 від 25.03.2015 є незаконними, а тому підлягають скасування в судовому порядку.

За результатами вирішення даного спору судові витрати по справі покладаються на відповідача у відповідності до ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 4, 32 - 34, 36, 43, 49, 82 - 85, 111-28, 116 - 117 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати незаконними та скасувати п.2 та п.3 рішення Криворізької міської ради від 25.03.2015 № 3538 «Про розгляд звернення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.».

Стягнути з Криворізької міської ради Дніпропетровської області (50101, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пл. Радянська, 1; ідентифікаційний код 33874388) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_4; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 1218 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 29.08.2016

Суддя В.І. Ярошенко