УХВАЛА

про повернення позовної заяви

22.08.2016Справа № 910/15153/16

Суддя Селівон А.М., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до 1. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

2. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича

про визнання протиправною бездіяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду, зобов'язання Уповноважену особу Фонду вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Громадянин ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. про визнання протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду щодо включення вимог позивача про сплату 401225,00 грн. за рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21.07.15 р. у справі № 219/135/15-ц до реєстру акцептованих вимог ПАТ "Дельта Банк" та ненадання інформації за запитами, а також зобов'язання включити вказані вимоги до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Суд зазначає, що правові засади справляння, розмір ставок судового збору та порядок його сплати регулюється Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.06.2011 року №3674-VI (у редакції Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 2 Закону України "Про судовий збір" визначено, що платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", станом на 01.01.2016 мінімальна заробітна плата встановлена у розмірі 1378,00 гривень.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати; за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Нормами статті 55 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошей - стягуваною сумою або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах про витребування майна - вартістю майна, що витребовується; у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою усіх вимог; у позовах про стягнення іноземної валюти - в іноземній валюті та у карбованцях відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. Ціну позову вказує позивач. У випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею.

Як встановлено судом, позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, а саме про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, отже, відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" мав сплатити судовий збір у розмірі 2756,00 грн. (1378,00 грн.*2).

При цьому в порушення вимог вказаних правових норм позивачем не надано доказів сплати судового збору, натомість, як свідчать матеріали позовної заяви, останні містять клопотання позивача про звільнення гр. ОСОБА_1 від сплати судового збору, в обґрунтування якого позивач посилається на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21.07.15 р. у справі № 219/135/15-ц, яким, на думку позивача, встановлені обставини, які мають бути прийняті судом в якості підстав для звільнення його від сплати судового збору, зокрема, порушення прав останнього як споживача внаслідок наявності правовідносин, які виникають з договорів банківського вкладу, та які, як зазначено у вказаному рішенні суду, підпадають під дію Закону України "Про захист прав споживачів", в зв'язку з чим згідно ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" позивач має бути звільнений від сплати судового збору.

Розглядаючи клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору суд зазначає, що відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті, тобто, враховуючи майновий стан сторони.

Окрім того, згідно з пунктом 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у розгляді питань, пов'язаних з відстроченням та розстроченням сплати судового збору, зменшенням його розміру або звільненням від його сплати (стаття 8 Закону) і застосуванням приписів Закону щодо пільг зі сплати судового збору (стаття 5 Закону) господарським судам слід враховувати, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно Закону України "Про захист прав споживачів", який регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів, а саме статті 22 вказаного Закону визначено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом; споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Враховуючи предмет позову щодо визнання протиправною бездіяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду, зобов'язання Уповноважену особу Фонду вчинити певні дії, судом не приймаються до уваги посилання позивача в клопотанні як на підставу його задоволення на обставини звільнення гр. ОСОБА_1 від сплати судового збору під час розгляду Артемівським міськрайонним судом Донецької області справи № 219/135/15-ц з огляду на відмінний предмет спору даних справ та, відповідно, відсутність можливості врахування обставин звільнення від сплати судового збору під час розгляду справи № 219/135/15-ц на підставі Закону України "Про захист прав споживачів" як преюдиціальних для даного спору.

Інших доказів на підтвердження наявності передбачених законодавством підстав для звільнення від сплати судового збору позивачем суду не надано.

Оскільки наведені в клопотанні обставини не є підставою для звільнення від сплати судового збору в розумінні ст. 8 Закону України "Про судовий збір" та ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", суд прийшов до висновку про відмову в задоволені клопотання гр. ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

У відповідності до п.3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає поверненню без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України.

Позивачу роз'яснюється, що відповідно до ч. 3 ст.63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву і додані до неї документи повернути позивачу без розгляду.

Суддя А.М. Селівон