РІШЕННЯ

06 вересня 2016 року Справа № 913/785/16

Провадження №34/913/785/16

Господарський суд Луганської області у складі:

судді Іванова Антона Володимировича секретар судового засідання-помічник судді Павлова А.О.

розглянувши позов

Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит, м. Київ

до першого відповідача Публічного акціонерного товариство Стаханівський завод технічного вуглецю, м. Старобільськ Луганської області,

другого відповідача Відкритого акціонерного товариства Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат, м. Горішні Плавні Полтавської області

про стягнення заборгованості у сумі 44185460 грн. 07 коп.

У засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_1, представник за довіреністю № 3-243500/7455 від 10.06.2016;

від 1 відповідача - представник не прибув;

від 2 відповідача - представник не прибув.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство Банк Фінанси та Кредит звернувся до господарського суду Луганської області з позовом до першого відповідача - Публічного акціонерного товариство Стаханівський завод технічного вуглецю та другого відповідача - Відкритого акціонерного товариства Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат з вимогою про солідарне стягнення з відповідачів 42379,90 грн. та судового збору у сумі 1378,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання покладених на першого відповідача обов'язків щодо сплати кредитних коштів за договором про відновлювальну кредитну лінію №1309м-10 від 09.02.2010, та на невиконання другим відповідачем зобовязань за договором поруки № 380 від 04.09.2015.

Від позивача до початку розгляду справи по суті надійшла заява про зміну предмету позову від 05.08.2016 № 3-243210/9377, в якій він просить стягнути з ПАТ Стахановський завод технічного вуглецю заборгованість за договором про мультивалютну кредитну лінію від 09.02.2010 № 1309м-10 в сумі 121865952 грн. 53 коп., в тому числі:

- строкова заборгованість по кредиту 460 доларів США 20 центів, що еквівалентно 11418 грн. 74 коп.;

- строкова заборгованість по кредиту 2148 грн. 38 коп.;

- строкова заборгованість по відсоткам 2184220 доларів США 52 центів, що еквівалентно 54196085 грн. 85 коп.;

- строкова заборгованість по відсоткам 27942365 грн. 85 коп.;

- прострочена заборгованість по відсоткам 859184 доларів США 05 центів, що еквівалентно 21318548 грн. 92 коп.;

- прострочена заборгованість по відсоткам 18395385 грн. 41 коп.

Вказана заява прийнята судом до розгляду як заява про зміну предмету позову. Крім того, суд дійшов до висновку, що за вказаною заявою також збільшено розмір позовних вимог, тому з урахуванням доплати судового збору, судом прийнято вказане збільшення розміру позовних вимог відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог від 06.09.2016 № 06-09/2016, в якій він просить стягнути з відповідача заборгованості за договором про мультивалютну кредитну лінію від 09.02.2010 № 1309м-10 в сумі 44185460 грн. 07 коп.

При цьому, позивачем зазначено, що вказана заборгованість складається з 460,20 доларів США (що еквівалентно 12002 грн. 59 коп.) строкової заборгованості за кредитом в доларах США, 2148 грн. 38 коп. строкової заборгованості за кредитом в гривні, 2184218, 73 доларів США (що еквівалентно 44171319 грн. 10 коп.) строкової заборгованості за відсотками в доларах США.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України зменшення розміру позовних вимог є правом позивача. Тому, вказана заява позивача приймається судом до розгляду.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Перший відповідача витребувані судом документи не представив, правом на участь своїх представників у судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Ухвали суду направлялись за юридичною адресою першого відповідача відповідно до безкоштовного витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до абз. 2 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 2.1 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції (зі змінами) в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і повернуто підприємством зв'язку з посиланням на те, що за зазначеною адресою не проживає, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Явка учасників процесу в судове засідання не визнавалася обовязковою.

При цьому, перший відповідач не заявив клопотання про відкладення розгляду справи з наведенням відповідного обґрунтування необхідності такого відкладення та доданням доказів поважності неприбуття у дане судове засідання.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції (зі змінами) у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Другий відповідач підтвердив сплату суми заборгованості за договором поруки № 380 від 04.09.2015 в межах 81500000 грн. 00 коп.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд встановив наступне.

Між відкритим акціонерним товариством Банк «Фінанси та Кредит», як кредитором, та відкритим акціонерним товариством «Стахановський завод технічного вуглецю», як позичальником, 09.02.2010 було укладено договір про відновлювальну кредитну лінію № 1309-10 (а.с. 12-16).

Предметом Договору (п. 1.1 договору) є правовідносини, за якими банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію з встановленням наступного графіку збільшення ліміту:

з 09.02.20 грн. 00 коп.;

з 10.02.20 грн. 00 коп., а позичальник зобовязується повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти відповідно до графіку зниження ліміту з остаточним строком погашення до 08.02.2012 включно, та сплатити за користування кредитними коштами проценти в розмірі 15,5% річних.

Відповідно до п. 3.4 договору нарахування та оплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Позичальник сплачує проценти за користування кредитними коштами в строк з 26 числа кожного місяця, не пізніше останнього робочого дня кожного місяця. В зазначений строк сплачуються проценти, нараховані за користування кредитними коштами з 26 числа попереднього місяця до 25 числа поточного місяця (включно).

Згідно із п. 6.1 договору банк має право вимагати повернення виданих кредитних коштів та оплатити проценти за весь період користування кредитом до настання строку, зазначеного в договору, а позичальник зобовязаний повернути отримані кредитні кошти та оплатити всі проценти протягом 1 робочого дня з моменту отримання вимоги у випадку невиконання позичальником умов договору.

Між сторонами до кредитним договором підписано додаткову угоду від 22.08.2014, якою змінено умови кредитного договору на наступні:

- п. 1.1 договору: банк надає позичальникові грошові кошти в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, терміновості, платності та цільового використання;

- п. 1.1.1 договору: надання кредитних коштів здійснюватиметься окремими частинами з лімітом максимальної заборгованості 470000000 грн. 00 коп. згідно з графіком зниження ліміту кредитної лінії;

- п. 2.5 договору: позичальник зобовязується повернути всі отримані кредитні кошти у валютах заборгованості по кожному траншу до 25 серпня 2017 року згідно зниження ліміту кредитної лінії. Погашення заборгованості за кожним траншем здійснюється у тій самій валюті, у якій були надані кредитні кошти;

- п. 3.1 договору передбачені процентні ставки за користування кредитними коштами у валютах кредитування;

- п. 3.4 договору: нарахування та оплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно та щоквартально. Позичальник сплачує проценти за користування кредитними коштами в строк з 01 по 10 число кожного кварталу. Або з 26 по 30(31) число кожного місяця, нараховані за користування кредитними коштами з 26 числа попереднього місяця до 25 числа поточного місяця (включно);

- п. 6.1 договору: банк має право вимагати повернення виданих кредитних коштів та оплатити проценти за весь період користування кредитом до настання строку, зазначеного в договору, а позичальник зобовязаний повернути отримані кредитні кошти та оплатити всі проценти протягом 1 робочого дня з моменту отримання вимоги у випадку невиконання позичальником умов договору.

До додаткової угоди складено додаток № 88 «Графік зниження ліміту кредитної лінії».

В забезпечення виконання умов кредитного договору між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ВАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» 04.09.2016 укладено договір поруки № 380, відповідно до якого поручитель зобовязується перед банком відповідати у межах відповідальності цього договору, за своєчасне і повне виконання відповідачем зобовязань по погашенню кредиту в сумі 3700000 доларів США, отриманого за договором про відновлювальну кредитну лінію від 09.02.2010 № 1309м-10 зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.

Пунктом 1.4 договору поруки передбачено загальний розмір відповідальності поручителя перед кредитором складає 81500000 грн. 00 коп.

На виконання кредитного договору банк перерахував кредитні кошти позичальнику, що підтверджується меморіальними ордерами, доданими до матеріалів справи.

Як вбачається з виписки по особовому рахунку, відповідач та поручитель грошові зобовязання за кредитним договором виконали частково в частині повернення кредиту та сплати процентів за користування процентів.

У звязку з невиконанням першим відповідачем своїх грошових зобовязань, позивач звернувся з позовом до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи позивача та надані ним докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог до першого відповідача, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою договір від 09.02.2010 № 1309м-10 є кредитним договором, згідно якого, за приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Крім того, за приписами Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року N 254, підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи, які мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі (п.п.4.2., 4.3.). До первинних документів відносяться меморіальні (для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій)(п. 4.4."б" Положення). Меморіальні документи застосовуються банками для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку. До меморіальних документів (паперових або електронних), що використовуються для безготівкових розрахунків, належать такі розрахункові документи (п. 4.6. Положення): меморіальні ордери; платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги; розрахункові чеки; інші документи (інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку).

Факт видачі першому відповідачу кредиту підтверджено матеріалами справи, а саме меморіальними ордерами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно п.2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст.ст. 43, 33 Господарського процесуального кодексу України сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

Пунктом 2.5 кредитного договору передбачено, що кредит надається на строк до 25.08.2017. Пунктом 6.1 договору передбачено, що банк має право вимагати повернення виданих кредитних коштів та оплатити проценти за весь період користування кредитом до настання строку, зазначеного в договору, а позичальник зобовязаний повернути отримані кредитні кошти та оплатити всі проценти протягом 1 робочого дня з моменту отримання вимоги у випадку невиконання позичальником умов договору.

З матеріалів справи вбачається, що зменшення ліміту заборгованості здійснюється відповідачем згідно графіку. Відповідно наданого позивачем розрахунку заборгованості та банківської виписки про рух коштів перший відповідач припинив здійснювати оплату кредиту з серпня 2015 року. Зазначене свідчить про прострочення повернення чергової частини кредиту.

Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у звязку з порушенням умов договору згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобовязань. Дострокове повернення позичальником всієї заборгованості за кредитним договором є способом цивільно-правової відповідальності боржника.

Законом не визначено форму предявлення такої вимоги позикодавцем, а тому останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред'явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі формі позову.

Отже, не надіслання банком в досудовому порядку письмової вимоги позичальнику про дострокове повернення кредиту не є перешкодою для реалізації права позикодавця звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав безпосередньо до суду, оскільки обмеження заявників у праві на судовий захист шляхом відмови у задоволенні позову за відсутності доказів попереднього їх звернення до позичальника з вимогами, оформленими в інший спосіб, ніж позов, фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту, суперечити положенням частини 2 статті 124 Конституції України та позиції Конституційного Суду України в рішенні від 09.07.2002 № 15-рп/2002 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини 2 статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів), згідно з якою вирішення правових спорів у межах досудових процедур є правом, а не обовязком особи, яка потребує такого захисту.

Відповідно до п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 1 від 24.11.2014 Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів у розгляді питання щодо дострокового повернення кредиту в зв'язку з простроченням виконання боржником свого зобов'язання за кредитним договором господарські суди мають виходити з такого. У силу частини другої статті 1054 Цивільного кодексу України до кредитних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 1050 зазначеного Кодексу, якою встановлено санкцію за прострочення повернення чергової частини позики, а саме: позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, що належать йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України. У такому випадку дострокове повернення кредиту не має ознак одностороннього припинення договірних зобов'язань та є належним способом захисту порушеного права.

Враховуючи викладене, відсутність письмової вимоги про дострокове повернення кредиту не є перешкодою для реалізації права позивача, яке передбачено ст. 124 Конституції України, ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, звернутись до суду у будь-який час за захистом своїх порушених прав.

З урахуванням викладеного, позов до першого відповідача підлягає задоволенню у повному обсязі та з нього слід стягнути строкову заборгованість за кредитом в доларах США в сумі 460,20 доларів США (що еквівалентно 12002 грн. 59 коп.), строкову заборгованість за кредитом в гривні в сумі 2148 грн. 38 коп. та строкову заборгованість за відсотками в доларах США 2184218, 73 доларів США (що еквівалентно 44171319 грн. 10 коп.).

Провадження щодо позовних вимог Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит до Відкритого акціонерного товариства Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат про стягнення заборгованості у сумі 42379 грн. 90 коп. слід припинити відповідно до приписів п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи те, що другим відповідачем сплачено заборгованість, заявлену до стягнення, після порушення провадження у справі.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України на першого відповідача покладається судовий збір в сумі 206700 грн. 00 коп. (виходячи з розміру позовних вимог, заявлених з урахуванням зменшення їх розміру).

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись, ст. ст. 44, 49, 75, п. 1-1 ст. 80, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит до Публічного акціонерного товариство Стаханівський завод технічного вуглецю про стягнення заборгованості у сумі 44185460 грн. 07 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути Публічного акціонерного товариство Стаханівський завод технічного вуглецю, м. Старобільськ Луганської області, вул. Монастирська, б. 71 «А», код 05389959, на користь Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит, м. Київ, вул. Артема, б. 60, код за , строкову заборгованість за кредитом в доларах США в сумі 460,20 доларів США (що еквівалентно 12002 грн. 59 коп.), строкову заборгованість за кредитом в гривні в сумі 2148 грн. 38 коп., строкову заборгованість за відсотками в доларах США 2184218, 73 доларів США (що еквівалентно 44171319 грн. 10 коп.), судовий збір в сумі 206700 грн. 00 коп. Видати наказ позивачу.

3. Провадження щодо позовних вимог Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит до Відкритого акціонерного товариства Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат про стягнення заборгованості у сумі 42379 грн. 90 коп. припинити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано - 07.09.2016.

Суддя А.В.Іванов