ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2016 р. Справа № 50/135-08

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Івакіна В.О., суддя Камишева Л.М., суддя Россолов В.В.

при секретарі Євтушенку Є.В.

за участю прокурора Бояринов М.В. (посв. №006809 від 28.09.2012 р.)

та представників:

1-го позивача ОСОБА_1 (дов. №1407 від 04.08.2016 р.)

2-го позивача ОСОБА_2 (дов. №61 від 20.04.2016 р.)

відповідача ОСОБА_3 (директор)

ВДВС не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.№2175Х/1-8) на ухвалу господарського суду Харківської області від 01 серпня 2016 року у справі

за позовом Харківського міжрайонного транспортного прокурора в інтересах держави в особі - 1. Публічного акціонерного товариства "Південна залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця", м. Харків

2. Регіонального відділення Фонду державного майна в Україні по Харківській області, м. Харків

до ТОВ "Культурно-оздоровчий центр "Дозвілля", м. Харків

за участю Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області, м. Харків

про розірвання договору оренди та виселення

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 17.11.2008 р. у справі №50/135-08 позов Харківського міжрайонного транспортного прокурора м. Харкова в особі СТГО "Південна залізниця", Регіонального відділення Фонду державного майна в Україні по Харківській області до ТОВ "Культурно-освітній та оздоровчий центр "Дозвілля" задоволено частково, виселено ТОВ "Культурно-освітній та оздоровчий центр "Дозвілля" з нежитлового приміщення площею 1312,1 кв.м, що розташовано за адресою: м. Харків, вул. Залізнична, 26 та повернуто вказане нежитлове приміщення регіональному відділенню Фонду державного майна в Україні по Харківській області; припинено провадження у справі в частині розірвання договору оренди №8 від 28.11.2002 р. та додаткової угоди №5 до нього.

На виконання рішення 28.11.2008 р. господарським судом Харківської області були видані відповідні накази зі строком дії для пред'явлення до виконання у кредитні установи (державному виконавцю) до "29" листопада 2011 р., в тому числі й про виселення ТОВ "Культурно-освітній та оздоровчий центр "Дозвілля" з нежитлового приміщення площею 1312,1 кв.м, що розташовано за адресою: м. Харків, вул. Залізнична, 26 та повернення вказаного нежитлового приміщення Регіональному відділенню Фонду державного майна в Україні по Харківській області.

Від боржника - ТОВ "Культурно-оздоровчий центр "Дозвілля" 07.07.2016 р. до господарського суду Харківської області надійшла скарга на дії старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби у виконавчому провадженні № 31478506 (вх. №202 від 07.072016р.). У поданій скарзі боржник просив: визнати рішення старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Харкова ОСОБА_4 про закінчення виконавчого провадження №31478506 такими, що не відповідають п. 4 ст. 20 Закону України "Про культуру", п. 1 ст. 6, п. 10 ст. 78 Закону України "Про виконавче провадження". Визнати незаконними та скасувати акт державного виконавця від 02.06.2016р. про виконання вищевказаного судового рішення шляхом виселення боржника із займаного приміщення, акт опису й арешту майна боржника від 02.06.2016р., постанову старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Харкова ОСОБА_4 від 02.06.2016р. у виконавчому провадженні №31478506 про закінчення виконавчого провадження. Зобов'язати державного виконавця Бакицьку О.П. виконати вимоги п. 10 ст. 78 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.08.2016 р. у справі №50/135-08 (суддя Светлічний Ю.В.) у задоволенні скарги ТОВ "Культурно-оздоровчий центр "Дозвілля" на рішення старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області у виконавчому провадженні №31478506 відмовлено.

Відповідач з ухвалою господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, вважаючи, що ухвалу прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд дійшов хибного висновку, зазначивши, що ТОВ "Культурно-оздоровчий центр "Дозвілля" не є закладом культури. Просить ухвалу господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким скаргу ТОВ "Культурно-оздоровчий центр "Дозвілля" на дії старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 задовольнити.

В судовому засіданні 30.08.2016 р. відповідач звернувся із заявою (вх. №8488) про долучення до матеріалів справи додаткових документів. Вказана заява колегією суддів задоволена, надані документи долучені до матеріалів справи.

Перший позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою. Зокрема, зазначає, що скаржником не надано доказів того, що він є закладом культури, який здійснює діяльність відповідно до чинного законодавства України. Просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Другий позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою. Зокрема, зазначає, що виконання судового рішення від 17.11.2008 р. було здійснено державним виконавцем з дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження". Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін.

У звязку з відпусткою судді Пелипенко Н.М., протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2016 року для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Івакіна В.О., суддя Россолов В.В., суддя Камишева Л.М.

Прокурор вимоги ухвали суду від 15.08.2016 р. не виконав, відзив на апеляційну скаргу та документи в обґрунтування своїх заперечень не надав. В судовому засіданні заявив, що у вирішенні питання щодо законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали покладається на розсуд суду.

Ленінський ВДВС м. Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області вимоги ухвали суду від 15.08.2016 р. не виконав, відзив на апеляційну скаргу та документи в обґрунтування своїх заперечень не надав, в судове засідання свого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення.

Колегія суддів вважає, що судом виконано процесуальний обовязок щодо повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог пункту 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Вищого господарського суду України від 10.12.2002 р. за №75.

Незявлення в судове засідання представника ВДВС не перешкоджає розгляду справи, тому, беручи до уваги 15-ти денний строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, встановлений ст.102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, відзивів на неї, вислухавши в судовому засіданні пояснення прокурора та уповноважених представників сторін, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, правильність застосування норм процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу № 50/135-08, виданого господарським судом Харківської області 28.011.2008 р. на виконання рішення господарського суду Харківської області від 17.11.2008 р. у справі №50/135-08, державним виконавцем 19.05.2009 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №31478506.

На момент прийняття вищевказаного судового рішення, спеціального порядку щодо виселення закладів культури законодавчо врегульовано не було, але під час його виконання Верховною радою України прийнятий Закон України Про культуру за №2778-VІ від 14.12.2010 р., відповідно до частини 4 статті 20 якого забороняється виселення закладів культури (театрів, філармоній, бібліотек, музеїв, архівів, художніх галерей (виставок), кінотеатрів, позашкільних закладів естетичного виховання і дозвілля дітей та юнацтва, клубних закладів тощо) з приміщень без надання їм іншого рівноцінного приміщення.

Як стверджує відповідач, ТОВ Культурно-оздоровний центр Дозвілля є закладом культури недержавної форми власності основним напрямком діяльності якого є функціонування бібліотек та архівів (КВЕД 91.01); освіта у сфері спорту та відпочинку (КВЕД 85.51); організація інших видів відпочинку та розваг (КВЕД 93.29) та інші види діяльності.

01.06.2016 р. на адресу старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Харкова ОСОБА_4 направлено клопотання щодо звернення до Харківської міської ради або РВ ФДМУ по Харківській області з повідомленням про надання ТОВ Культурно-оздоровний центр Дозвілля іншого рівноцінного приміщення. У разі ненадання у визначений строк іншого приміщення, боржник просив скласти відповідний акт і звернутися до суду з поданням про встановлення порядку подальшого виконання рішення. До вирішення судом зазначеного питання виконавчі дії не проводити.

Проте, 02.06.2016 р. старшим державним виконавцем Бакицькою О.П. були проведені виконавчі дії, спрямовані на виселення товариства, складено акт від 02.06.2016 р. про виконання судового рішення шляхом виселення боржника із займаного приміщення та акт опису й арешту майна боржника від 02.06.2016 р.

Вважаючи, що вказаними діями державний виконавець порушив права та охоронювані законом інтереси ТОВ Культурно-оздоровний центр Дозвілля, останнє звернулось до господарського суду Харківської області зі скаргою на дії старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області у виконавчому провадженні № 31478506, в якій просив:

- визнати рішення старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Харкова ОСОБА_4 про закінчення виконавчого провадження №31478506 такими, що не відповідають п. 4 ст. 20 Закону України "Про культуру", п. 1 ст. 6, п. 10 ст. 78 Закону України "Про виконавче провадження";

- визнати незаконними та скасувати акт державного виконавця від 02.06.2016 р. про виконання вищевказаного судового рішення шляхом виселення боржника із займаного приміщення, акт опису й арешту майна боржника від 02.06.2016 р., постанову старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 від 02.06.2016 р. у виконавчому провадженні №31478506 про закінчення виконавчого провадження;

- зобов'язати державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 виконати вимоги п. 10 ст. 78 Закону України "Про виконавче провадження".

В обґрунтування скарги, зокрема, посилається на приписи ч.4 ст. 20 Закону України "Про культуру".

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції, зазначивши, що боржник у даній справі не є закладом культури в розумінні ч.4 ст. 20 Закону України "Про культуру", дійшов висновку про відсутність порушень в діях державного виконавця при виконанні рішення суду у даній справі.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, з огляду на наступне.

В силу приписів статей 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обовязковими до виконання на всі території України.

Законом України Про виконавче провадження визначено умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання у добровільному порядку.

Так, згідно статті 1 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Як вже зазначалось вище, постановою ДВС від 19.05.2009 р. відкрито виконавче провадження №31478506 на примусове виконання рішення від 17.11.2008 р. у справі №50/135-08.

За заявою боржника у зв'язку з накладанням мораторію виконання рішень прийнятих про виселення редакцій друкованих засобів масової інформації, закладів культури, у тому числі бібліотек, згідно Постанови Верховної Ради України від 16.01.2009 р. за №901-VІВ державним виконавцем було винесено постанову від 03.06.2009 р. про зупинення виконавчого провадження з виконання вищезазначеного виконавчого документа на підставі п. 6 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження".

РВ ФДМУ по Харківській області неодноразово звертався до начальника Ленінського ВДВС ГТУЮ зі скаргами на дії органів державної виконавчої служби та зобов'язання до вчинення виконавчих дій, в яких просив скасувати постанову про зупинення виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Харківської області № 50/135-08 від 28.11.2008 р., поновити провадження по виконанню вказаного виконавчого документа та вжити всіх необхідних заходів щодо його виконання.

В обґрунтування своєї позиції, зокрема, зазначав, що за результатами комісійних оглядів будівлі за адресою: м. Харків, вул. Залізнична, 26, проведених балансоутримавачем в травні-червні 2014, 2015 років, встановлено відсутність ознак здійснення організації роботи з дозвілля дітей, підлітків, відсутність розкладів гуртків, П.І.Б. їх керівників, будь-якої документації, що могла свідчити про здійснення діяльності з організації дозвілля дітей та юнацтва. Вказані факти зафіксовані в актах від 06.05.2014 р., 13.05.2014 р., 19.05.2014 р., 22.05.2014 р., 02.06.2014 р., 04.06.2014 р., 18.05.2015 р.

20.08.2015 р. державним виконавцем було винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № 31478506.

02.06.2016 р. старшим державним виконавцем Ленінського ВДВС ГТУЮ у Харківській області було складено акт державного виконавця на виконання наказу господарського суду Харківської області № 50/135-08 від 28.11.2008 р. Рішення суду виконано у повному обсязі, а саме: виселено ТОВ Культурно-освітній та оздоровчий центр Дозвілля з нежитлового приміщення площею 1312,1 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. Залізнична, 26 та повернуто вказане нежитлове приміщення регіональному відділенню ФДМУ по Харківській області та балансоутримувачу (Центральний будинок науки та техніки Харківської дирекції залізничних перевезень).

Факт приймання-передачі орендованого майна по договору оренди № 3204-Н від 29.12.2006 р. зафіксовано в акті від 02.06.2016 р., підписаному у трьохсторонньому порядку балансоутримувачем, орендарем (боржником) та регіональним відділенням ФДМУ по Харківській області.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, який зазначив, що посилання боржника на п.4 ст.20 Закону України "Про культуру" про заборону виселення закладів культури (театрів, філармоній, бібліотек, музеїв, архівів, художніх галерей (виставок), кінотеатрів, позашкільних закладів естетичного виховання і дозвілля дітей та юнацтва, клубних закладів тощо) з приміщень без надання їм іншого рівноцінного приміщення, є неправомірними та необґрунтованими, враховуючи наступне.

Закон України "Про культуру" визначає правові засади діяльності у сфері культури, регулює суспільні відносини, пов'язані із створенням, використанням, розповсюдженням, збереженням культурної спадщини та культурних цінностей, і спрямований на забезпечення доступу до них.

Згідно ст. 1 Закону України "Про культуру" встановлено, що базова мережа закладів культури - комплекс підприємств, установ, організацій і закладів культури державної та комунальної форми власності, діяльність яких спрямована на створення умов для забезпечення розвитку творчості людини, збирання, збереження, використання і поширення інформації про матеріальні та духовні культурні цінності, наукові розробки, а також на забезпечення цілісності культурного простору України, доступності національного культурного надбання, дотримання прав громадян у сфері культури. Діяльність у сфері культури (культурна діяльність) творча, господарська, наукова, бібліотечна, інформаційна, музейна, освітня, культурно-дозвіллєва та розважальна діяльність, спрямована на створення, тиражування, розповсюдження, демонстрування, популяризацію, збереження і використання культурних благ та культурних цінностей для задоволення культурних потреб громадян. Заклад культури юридична особа, основною діяльністю якої є діяльність у сфері культури, або структурний підрозділ юридичної особи, функції якої полягають у провадженні діяльності у сфері культури.

Колегія суддів, дослідивши надані відповідачем до суду першої та апеляційної інстанцій документи на підтвердження того, що товариство відповідача є закладом культури (зокрема, інформаційний запит від 16.08.2016 р., листи №01-55/3-819 від 22.05.2015 р., №662/9-1/94-16 від 24.08.2016 р.), не приймає їх в якості належних доказів в обґрунтування позиції боржника, оскільки з їх змісту не можливо встановити, що ТОВ Культурно-оздоровний центр Дозвілля є саме тим закладом, що здійснює діяльність відповідно до вимог Закону України "Про культуру".

З матеріалів справи вбачається, що відповідач (боржник) є товариством з обмеженою відповідальністю, та не є підприємством закладів культури державної або комунальної форми власності згідно п.1 ст.1 Закону України "Про культуру", а отже не є закладом культури, тому дія п.4 ст. 20 Закону України "Про культуру" на нього не розповсюджуються.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 4 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права визначено Законом України "Про судоустрій і статус суддів", частиною 2 статті 13 якого встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Виконання рішення є стадією судового процесу, її завершальною і невід'ємною частиною і, як наслідок, є метою правосуддя, направленого на захист порушеного права.

За таких обставин, виконання рішення суду є обов'язком боржника, а створені державою органи для її примусового виконання є одним із важелів такого виконання.

Відповідно ст.115 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду, що набрало законної сили, є обов'язковим на всій території України і виконується у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

З огляду на наведене, колегія суддів зазначає про правомірність висновку суду першої інстанції про те, що позиція скаржника саме про незаконність дій державного виконавця не відповідає фактичним обставинам справи і є необґрунтованою, в звязку з чим скарга ТОВ Культурно-оздоровний центр Дозвілля не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Апеляційні вимоги не підтверджені належними доказами, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстав для їх задоволення.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що ухвала господарського суду Харківської області від 01.08.2016 р. у справі №50/135-08 винесена при належному зясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм процесуального права і підстави для її скасування відсутні, в звязку з чим, апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 99, 101, 102, пунктом 1 статті 103, статтями 105, 106,121-2 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 01.08.2016 р. у справі №50/135-08 залишити без змін.

Повна постанова складена 01.09.2016 р.

Головуючий суддя Івакіна В.О.

Суддя Камишева Л.М.

Суддя Россолов В.В.