ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" серпня 2016 р.Справа № 916/1111/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГОВИЙ ФОНД";

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2;

про стягнення 89931,70грн.;

Головуючий суддя Степанова Л.В.

Суддя Малярчук І.А.

Суддя Шаратов Ю.А.

Представники:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: не з'явився;

Суть спору: про стягнення 89931,70грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГОВИЙ ФОНД" звернувся до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 89931,70грн. у тому числі 73793,18грн. заборгованості зі сплати лізингових платежів, 4453,17грн. пені, 11068,97грн. штрафу, 195,75грн. 3% річних, 420,63грн. інфляційного збільшення.

21.06.2016р. за вх.суду№2-3349/16 позивач звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог в якій просить стягнути з відповідача 4453,17грн. пені, 11068,97грн. штрафу, 195,75грн. 3% річних, 420,63грн. інфляційного збільшення.

Позивач позовні вимоги підтримує.

Відповідач в засідання суду не з`явився, правом на відзив в порядку ст. 59 ГПК України не скористався. Ухвали господарського суду Одеської області від 28.04.2016р., 19.05.2016р., 02.06.2016р., 14.06.2016р., 11.07.2016р., 26.07.2016р. направлялись відповідачу за належною адресою, зазначеною в позовній заяві та Спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28.04.2016р.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р., в разі якщо ухвалу суду було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до п. 32 Інформаційного листа ВГСУ від 29 вересня 2009 року № 01-08/350 "Про деякі питання, порушені в доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України" викладена правова позиція, згідно якої відмітка про відправку процесуального документа суду на зворотньому аркуші у лівому нижньому куті першого примірника процесуального документа є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам у справі та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначено про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Розглянувши матеріали справи суд встановив:

26.07.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГОВИЙ ФОНД" (позивач, Лізингодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (відповідач, Лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу №1642/07/13-В (далі договір) відповідно до умов якого Лізингодавець набуває у власність і передає на умовах фінансового лізингу в платне користування з правом викупу майно, найменування і характеристики якого вказані в Специфікації (додаток №2 до договору), а Лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу, оплачувати лізингові платежі, зазначені у графіку внесення лізингових платежів (додаток №1 до договору "Графік платежів", а також інші платежі відповідно до умов договору (п.1.1. загальних умов договору фінансового лізингу).

Відповідно до умов п.8.1. договору фінансового лізингу загальна сума лізингових платежів на дату укладання договору становить 452281,84грн. та може змінюватися відповідно до загальних умов договору фінансового лізингу.

Всі платежі за договором Лізингоодержувач зобов'язаний здійснювати в національній валюті України (гривні) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Лізингодавця. Лізингоодержувач зобов'язаний оплачувати лізингові платежі незалежно від виставляння та отримання рахунків Лізингодавця (п.2.1. договору).

Відповідно до п.п. 2.2., 2.7. загальних умов договору фінансового лізингу загальна сума лізингових платежів на дату укладання договору визначається п.8.1. договору і може змінюватися відповідно до умов договору. Порядок, розмір та терміни оплати Лізингоодержувачем лізингових платежів встановлюються в Графіку платежів (додаток №1 до договору). Датою здійснення лізингового платежу вважається дата фактичного надходження коштів на банківський рахунок Лізингодавця.

За несвоєчасну оплату лізингових платежів та інших платежів, передбачених договором, Лізингоодержувач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення. У разі несвоєчасної сплати лізингових платежів та інших платежів, передбачених договором, Лізингоодержувач оплачує штраф в залежності від терміну заборгованості: при затримці платежу від 2 до 10 днів - у розмірі 5% від суми простроченої заборгованості, від 11 до 20 днів - 10% від суми простроченої заборгованості, понад20 днів - 15% від суми простроченої заборгованості (пп.7.1.1., 7.1.2. п.7.1. загальних умов договору фінансового лізингу).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами (в тому числі, обов'язкового підписання сторонами всіх додатків до договору) і діє до повного виконання сторонами зобов'язань за договором (п.13.1 загальних умов договору фінансового лізингу).

01.08.2013р. між сторонами була підписана додаткова угода №1 до договору додаток №1 до договору "Графік внесення лізингових платежів".

01.08.2013р. між сторонами був підписаний акт прийому - передачі об'єкту лізингу за яким ТОВ "УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГОВИЙ ФОНД" передав, а ФОП ОСОБА_2 отримала об'єкт лізингу, а саме транспортний засіб HYUNDAI Santa Fe 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Як зазначає позивач, він виконав умови договору фінансового лізингу, а саме придбав об'єкт лізингу, а саме HYUNDAI Santa Fe 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та передав його в лізинг відповідачу. Відповідач оплатив авансовий платіж та сплачував лізингові платежі своєчасно та у повному обсязі але згодом порушив умови договору щодо своєчасної сплати лізингових платежів згідно договору фінансового лізингу. З січня 2016р. відповідач припинив виконання зобов'язань по оплаті згідно договору фінансового лізингу в повному обсязі, продовжуючи користуватися об'єктом лізингу.

Позивач вказує на те, що в процесі розгляду справи відповідачем було здійснено погашення лізингових платежів на суму 96700,00грн., що стало підставою для звернення позивача до суду з заявою про уточнення позовних вимог в якій позивач зазначив, що станом на момент уточнення позовних вимог у відповідача відсутня заборгованість за лізинговими платежами.

Враховуючи несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором фінансового лізингу, позивач нарахував відповідачу 4453,17грн. пені, 11068,97грн. штрафу, 195,75грн. 3% річних, 420,63грн. інфляційного збільшення.

Враховуючи викладене, позивач з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог №21839 від 16.06.2016р. (вх.суду№2-3349/16 від 21.06.2016р.) просить задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача 4453,17грн. пені, 11068,97грн. штрафу, 195,75грн. 3% річних, 420,63грн. інфляційного збільшення.

Дослідивши матеріли справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом та загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що 26.07.2013р. між позивачем та відповідачем було укладено договір фінансового лізингу №1642/07/13-В відповідно до умов якого позивач передав, а відповідач прийняв в лізинг транспортний засіб HYUNDAI Santa Fe 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується підписаним між сторонами актом 01.08.2013р. прийому - передачі об'єкту лізингу.

Додатковою угодою №1 від 01.08.2013р. сторони встановили графік внесення лізингових платежів.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього кодексу, інших актів цивільного законодавства в установлений законом або договором строк.

Статтями 1 та 2 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають з договору фінансового лізингу, за яким лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізиногоодержувачем специфікацій та умов та передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відносини, що виникають у зв'язку із договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку, з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Судом встановлено, що починаючи з січня 2016р. відповідач припинив сплату лізингових платежів, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду. В процесі розгляду справи відповідачем було здійснено погашення лізингових платежів на суму 96700,00грн., що стало підставою для звернення позивача до суду з заявою про уточнення позовних вимог в якій позивач зазначив, що станом на момент уточнення позовних вимог у відповідача відсутня заборгованість за лізинговими платежами.

Під час розгляду справи позивач надав до суду документи, що підтверджують погашення відповідачем основного боргу.

Щодо стягнення з відповідача пені у сумі 4453,17грн. та штрафу у сумі 11068,97грн. за період з 02.01.2016р. по 19.04.2016р. слід зазначити наступне.

Отже, виходячи з матеріалів справи, відповідач виконав свої зобов'язання з порушенням умов, визначених умовами договору фінансового лізингу (неналежне виконання).

Згідно п. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За приписами ст. 612 цього ж Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

За приписами ст. 230 Господарського кодексу України учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання штрафні (господарські) санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня). Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до пп.7.1.1., 7.1.2. п.7.1. загальних умов договору фінансового лізингу за несвоєчасну оплату лізингових платежів та інших платежів, передбачених договором, Лізингоодержувач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення. У разі несвоєчасної сплати лізингових платежів та інших платежів, передбачених договором, Лізингоодержувач оплачує штраф в залежності від терміну заборгованості: при затримці платежу від 2 до 10 днів - у розмірі 5% від суми простроченої заборгованості, від 11 до 20 днів - 10% від суми простроченої заборгованості, понад20 днів - 15% від суми простроченої заборгованості.

Суд, перевіривши розрахунок пені позивача, зазначає, що позивач просить стягнути пеню у розмірі 4453,17грн. за період з 02.01.2016р. по 19.04.2016р., однак з таблиці розрахунку позивача вбачається, що сумарний підрахунок пені складає 11068,97грн.

Здійснивши власний розрахунок пені, суд встановив, що стягненню з відповідача підлягає пеня у сумі 4492,56грн. за період з 02.01.2016р. по 19.04.2016р.

Відповідно до ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Оскільки від позивача не надходило клопотання про вихід за межі позовних, то судом приймається розрахунок пені зроблений позивачем.

Враховуючи викладене, стягненню з відповідача підлягає пеня у сумі 4453,17грн. за період з 02.01.2016р. по 19.04.2016р.

Щодо стягнення з відповідача штрафу у сумі 11068,97грн. за період з 02.01.2016р. по 19.04.2016р. слід зазначити наступне.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, вважає його правильним у зв'язку з чим стягненню з відповідача підлягає штраф у сумі 11068,97грн. за період з 02.01.2016р. по 19.04.2016р.

Щодо стягнення з відповідача 3% річних у сумі 195,75грн. та інфляційного збільшення боргу у сумі 420,63грн. слід зазначити наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок позивача та здійснивши власний розрахунок 3% річних за період 02.01.2016р. по 19.04.2016р. зазначає, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних у сумі 195,25грн.

Суд, перевіривши розрахунок інфляційного збільшення боргу, вважає його правильним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягають 420,63грн. інфляційного збільшення боргу.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Під час розгляду справи відповідачем не було належним чином доведено своєчасне виконання своїх зобов'язань за договором.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГОВИЙ ФОНД" підлягають частковому задоволенню у сумі 16138,02грн. у тому числі 4453,17грн. пені, 11068,97грн. штрафу, 195,25грн. 3% річних, 420,63грн. інфляційного збільшення.

Судові витрати покладаються на відповідача згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГОВИЙ ФОНД" задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (65119, АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГОВИЙ ФОНД" (04205, м. Київ, пр.-т Оболонський, 35-А, офіс 301, ) 4453/чотири тисячі чотириста п'ятдесят три/грн. 17коп. пені, 11068/одинадцять тисяч шістдесят вісім/грн. 97коп. штрафу, 195/сто дев'яносто п'ять/грн. 25коп. 3% річних, 420/чотириста двадцять/грн. 63коп. інфляційного збільшення, 1378/одна тисяча триста сімдесят вісім/грн. судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 116 ГПК України.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України.

Головуючий суддя Л.В. Степанова

Суддя І.А. Малярчук

Суддя Ю.А. Шаратов