ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2016р. Справа№ 914/320/16

За позовом: Комунального підприємства «Комбінат міського господарства» Дрогобицької міської ради, м.Дрогобич Львівської області

до відповідача: Дрогобицької міської ради Львівської області, м.Дрогобич Львівської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО-КМГ», м.Дрогобич Львівської області

про визнання рішення Дрогобицької міської ради №735 від 02.10.2012р. недійсним

Головуючий суддя Щигельська О.І.

Суддя Мороз Н.В.

Суддя Сухович Ю.О.

при секретарі Зарицькій О.Р.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю

від відповідача: не зявився

від третьої особи: ОСОБА_2 - представник за довіреністю

Суть спору: позов заявлено Комунальним підприємством «Комбінат міського господарства» Дрогобицької міської ради, м.Дрогобич Львівської області до Дрогобицької міської ради Львівської області, м.Дрогобич Львівської області про визнання недійсним рішення Дрогобицької міської ради №735 від 02.20.2012р. «Про затвердження експертних оцінок основних засобів комунального підприємства «Комбінат міського господарства» Дрогобицької міської ради.

Ухвалою суду від 08.02.2016р. (суддя Юркевич М.В.) порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 23.02.2016р. Ухвалою суду від 23.02.2016р. розгляд справи відкладено на 15.03.2016р. Ухвалою суду від 15.03.2016. заяву головуючого судді Юркевича М.В. про самовідвід від участі у справі №914/320/16 задоволено.

Внаслідок повторного автоматизованого розподілу судової справи №914/320/16, проведеного у відповідності до ст.2-1 ГПК України, справу передано на розгляд судді Щигельської О.І.

Ухвалою суду від 17.03.2016р. справу прийнято до провадження в новому складі суду та призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.04.2016р.

За клопотанням представника позивача (вх.№7231/16 від 23.02.2016р.) фіксування судового процесу здійснюється за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу «Оберіг».

В судовому засіданні 20.04.2016р. у задоволенні клопотання ТзОВ «ЕКО-КМГ» (вх.№946/16 від 23.02.2016р.) про залучення до участі в справі в якості відповідача відмовлено з огляду на відсутність позовних вимог заявлених до нього, в судовому засіданні оголошено перерву до 11.05.2016р. Ухвалою суду від 11.05.2016р. судом відмовлено у задоволенні клопотання ТзОВ «ЕКО-КМГ» (вх.№2517/16 від 11.05.2016р.) про залучення до участі в справі в якості відповідача, водночас, з власної ініціативи суду, ТзОВ «ЕКО-КМГ» залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка на заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, та відкладено розгляд справи на 23.05.2016р. Ухвалою суду від 23.05.2016р. за клопотанням представника третьої особи строк вирішення спору продовжено на 15 днів та відкладено розгляд справи на 30.05.2016р. для надання можливості учасникам судового процесу подати додаткові документи, витребувані судом. Ухвалою суду від 30.05.2016р. відмовлено у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження по справі та призначено колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів.

Внаслідок автоматизованого розподілу, проведеного у відповідності до ст.2-1 ГПК України, у склад колегії увійшли головуючий суддя Щигельська О.І., судді: Кітаєва С.Б., Сухович Ю.О.

Ухвалою суду від 31.05.2016р. вказаною колегією суддів справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 04.07.2016р. В судовому засіданні 04.07.2016р. оголошено перерву до 18.07.2016р.

У звязку з перебуванням судді Сухович Ю.О. у відпустці, що унеможливила її участь в судовому процесі, проведено повторний автоматизований розподіл у відповідності до ст.2-1 ГПК України, внаслідок якого у склад колегії увійшла суддя Ділай У.І.

Ухвалою суду від 18.07.2016р. вказаною колегією суддів справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 10.08.2016р.

У звязку з перебуванням суддів Ділай У.І. та Кітаєвої С.Б. у відпустці, що унеможливило їх участь в судовому процесі, проведено повторний автоматизований розподіл у відповідності до ст.2-1 ГПК України, внаслідок якого у склад колегії увійшли судді Мороз Н.В., Сухович Ю.О.

Ухвалою суду від 10.08.2016р. розгляд справи відкладено на 22.08.2016р.

Учасникам судового процесу розяснено права у відповідності до ст.ст. 20, 22, 27 ГПК України.

Представник позивача в судове засідання 22.08.2016р. зявився, позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві, додатковому обґрунтуванні позову (вх.№7149/16 від 23.02.2016р.) та поясненнях (вх.№17274/16 від 20.04.2016р.). Ствердив, зокрема, що оскаржуване рішення є незаконним, таким, що прийняте Дрогобицькою міською радою Львівської області без волевиявлення позивача, та в супереч його праву господарського відання, чим фактично втрутилася в оперативно-господарську діяльність підприємства, що одночасно свідчить про те, що вказаним рішенням відповідач як засновник та власник майна, закріпленого за підприємством позивача, вийшов за межі власних прав, передбачених законом. Просив позов задоволити.

Відповідачем явки повноважного представника в судове засідання 22.08.2016р. повторно не забезпечено, хоча про час та місце проведення судового засідання його повідомлено належним чином. На електронну поштову адресу господарського суду Львівської області 10.08.2016р. надійшла копія клопотання Дрогобицької міської ради Львівської області від 09.08.2016р. про розгляд справи у відсутності її повноважного представника, яке долучено судом до матеріалів справи та взяте до уваги. До матеріалів справи долучено відзив КП «КМГ» (вх.№10274/16 від 14.03.2016р.), в якому відповідачем визнано позовні вимоги.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.ч. 5, 6 ст.22 ГПК України, відповідач має право визнати позов повністю або частково, водночас, господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси. Зважаючи на те, що рішення у вказаній справі може вплинути на права та обовязки ТзОВ «ЕКО-КМГ», суд не приймає визнання позову Дрогобицької міської ради Львівської області.

Представник третьої особи, яка на заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судове засідання 22.08.2016р. зявився, проти вимог позовної заяви заперечив з мотивів, наведених у запереченнях проти позову (вх.№21723/16 від 23.05.2016р.). Зокрема, зазначив, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв в межах наданих йому законом повноважень, а відтак, підстави для визнання його недійсним відсутні. Окрім того, просив також застосувати до вимог КП «КМГ» наслідки спливу строку позовної давності та відмовити у задоволенні позову.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, в яких достатньо доказів для прийняття рішення по суті спору, у відповідності до ч.3 ст.4-3 ГПК України, судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, у звязку із чим передбачені у ст.77 ГПК України підстави для відкладення розгляду справи не вбачаються.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, судом встановлено таке.

Єдиним засновником та учасником Комунального підприємства «Комбінат міського господарства» Дрогобицької міської ради (позивач по справі) є Дрогобицька міська рада Львівської області (відповідач по справі), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №21569757 від 23.12.2015р., долученим до позовної заяви.

Також у п.1.1 Статуту КП «КМГ», затвердженого рішенням сесії Дрогобицької міської ради IV скликання від 02.02.2011р. №83 (далі Статут) визначено, що Комунальне підприємство «Комбінат міського господарства» Дрогобицької міської ради засноване на власності територіальної громади м.Дрогобич, в особі Дрогобицької міської ради (далі власник) в процесі реорганізації шляхом приєднання комунального підприємства «Дрогобичсвітло» до комунального підприємства «Комбінат міського господарства».

Як вбачається з матеріалів справи, до складу основних засобів вказаного підприємства, входило: 29 огорож контейнерних майданчиків; 442 контейнери, у тому числі 419 контейнерів для збору ТВП та 23 контейнери для збору ПЕТ пляшок; а також девять транспортних засобів, а саме: сміттєвоз КО-431 ЗІЛ 130, д.н.з. НОМЕР_1, 1984 року випуску; сміттєвоз КО-431 ЗІЛ 130, д.н.з. НОМЕР_2, 1988 року випуску; сміттєвоз КО-431 ЗІЛ ММЗ 4505, д.н.з. НОМЕР_3, 1989 року випуску; сміттєвоз КО-431 ЗІЛ 431412, д.н.з. НОМЕР_4, 1993 року випуску; сміттєвоз КО-440 ЗІЛ 433362, д.н.з. НОМЕР_5, 1999 року випуску; сміттєвоз КО-440 ЗІЛ 4333, д.н.з. НОМЕР_6, 1999 року випуску; сміттєвоз КО-440 ЗІЛ 431410, д.н.з. НОМЕР_7, 1987 року випуску; сміттєвоз Mercedes-Benz Aktros, д.н.з. НОМЕР_8, 2002 року випуску; та бульдозер ДЗ 110, д.н.з. НОМЕР_9. Зазначене майно належало КП «КМГ» на праві господарського відання та передано до статутного фонду новоствореного Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО-КМГ» (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача) на підставі акту № 1 від 01.10.2013р.

Позивач стверджує, що вказане майно передано іншій юридичній особі на виконання рішення Дрогобицької міської ради XXIV сесії шостого скликання від 02.10.2012р. №735. Вказаним рішенням затверджено експертні оцінки основних засобів КП «КМГ» згідно додатку №1 (п.1); надано дозвіл КП «КМГ» вносити до статутного фонду (складеного капіталу) створюваного господарського товариства основні засоби згідно додатку №2 (п.2); внесення основних засобів провести відповідно до норм чинного законодавства (п.3); виконання даного рішення доручити директору КП «КМГ» (ОСОБА_3) (п.4); контроль за виконанням даного рішення покласти на постійну комісію ради з питань оренди та приватизації комунального майна, промисловості, торгівлі, громадського харчування, побутового обслуговування, малого та середнього бізнесу (ОСОБА_4) та постійну комісію ради з питань бюджету, планування фінансів, цінової політики та інвестицій (ОСОБА_5) (п.5).

КП «КМГ» вважаючи таке рішення протиправним, звернулося до господарського суду Львівської області із позовом про визнання його недійсним, обґрунтовуючи заявлені вимоги тим, що підприємство не зверталося до Дрогобицької міської ради щодо прийняття такого рішення, його прийнято без волевиявлення позивача та без його відома. Позивач стверджує, що про існування вказаного рішення Дрогобицької міської ради, він довідався 01.10.2013р. зі змісту акту № 1 від 01.10.2013р., яким внаслідок тиску з боку працівників відповідача було передано на баланс ТзОВ «ЕКО-КМЕ» перелічені вище основні засоби. Зазначене свідчить про незаконне втручання Дрогобицької міської ради в господарську діяльність КП «КМГ».

При вирішенні спору суд виходив з такого.

Як визначено Конституцією України, народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування (ч.2 ст.5). Місцеве самоврядування є правом територіальної громади жителів села чи добровільного обєднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України (ч.1 ст.140).

У ч.2 ст.144 Конституції України зазначено, що рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду. Такій конституційній нормі кореспондують і положення Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», у ч.10 ст.59 якого визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ст.19 Конституції України та ст.ст. 73, 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та приймати рішення у межах наданих повноважень.

Президією Вищого адміністративного суду України у п.2 Розяснення №02-5/35 від 26.01.2000р. зазначено, що підставою для визнання акту недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та /або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обовязковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у звязку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів особи, що звертається до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.78 ГК України, комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління; орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами.

Як вже зазначалось, єдиним засновником та учасником КП «КМГ», його власником є Дрогобицька міська рада Львівської області.

Відповідно Статуту КП «КМГ», підприємство підпорядковане власнику, виконавчому комітету Дрогобицької міської ради та департаменту міського господарства Дрогобицької міської ради (п.1.2).

Згідно з ч.5 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування», органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відповідно до п.3.4.1 Статуту КП «КМГ», джерелами формування майна підприємства є, серед іншого, майно, передане підприємству власником.

Як визначено у ч.1 ст.133 ГК України, основу правового режиму майна суб'єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління.

Згідно з ч.3 ст.78 ГК України, майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство). Відповідно до п.3.1 Статуту, майно підприємства складають виробничі і невиробничі фонди, статутний фонд, обігові кошти та інші цінності, які відображаються в балансі підприємства.

В п.1.4 Статуту також зазначено, що підприємство користується правом господарського відання щодо закріпленого за ним майна.

У ч.1 ст.136 ГК України визначено, що право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Так, Статутом встановлено, що майно підприємства, що є у комунальній власності і закріплене за підприємством, належить йому на праві господарського відання. Здійснюючи право господарського відання підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном, в порядку, встановленому законодавством України та цим статутом в межах, наданих повноважень. Відчуження основних засобів здійснюється за згодою власника у встановленому законодавством порядку (п.3.2). Підприємство, якщо інше не передбачено чинним законодавством, має право передавати юридичним та фізичним особам за згодою власника майна, в тимчасове користування, або в позику устаткування, транспортні засоби, інвентар, сировину та інші матеріальні цінності, а також списувати їх з балансу (п.3.3).

У відповідності до п.30 ч.1 ст.26 вказаного Закону, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання: прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення та наданні згоди КП «КМГ» на відчуження майна, що є його основними засобами, Дрогобицька міська рада Львівської області діяла як засновник та учасник КП «КМГ», здійснивши організаційно-установчі повноваження в порядку, що відповідає вимогам Статуту КП «КМГ» та чинному на той час законодавству.

Як визначено ч.2 ст.145 ГК України, зміна правового режиму майна суб'єкта господарювання здійснюється за рішенням власника (власників) майна у спосіб, передбачений цим Кодексом та прийнятими відповідно до нього іншими законами, крім випадків, якщо така зміна забороняється законом.

Як визначено ч.ч. 1, 2 ст.135 ГК України, власник майна має право одноосібно або спільно з іншими власниками на основі належного йому (їм) майна засновувати господарські організації або здійснювати господарську діяльність в інших організаційно-правових формах господарювання, не заборонених законом, на свій розсуд визначаючи мету і предмет, структуру утвореного ним суб'єкта господарювання, склад і компетенцію його органів управління, порядок використання майна, інші питання управління діяльністю суб'єкта господарювання, а також приймати рішення про припинення заснованих ним суб'єктів господарювання відповідно до законодавства. Власник має право особисто або через уповноважені ним органи з метою здійснення підприємницької діяльності засновувати господарські організації, закріплюючи за ними належне йому майно на праві власності, праві господарського відання, а для здійснення некомерційної господарської діяльності - на праві оперативного управління, визначати мету та предмет діяльності таких організацій, склад і компетенцію їх органів управління, порядок прийняття ними рішень, склад і порядок використання майна, визначати інші умови господарювання у затверджених власником (уповноваженим ним органом) установчих документах господарської організації, а також здійснювати безпосередньо або через уповноважені ним органи у межах, встановлених законом, інші управлінські повноваження щодо заснованої організації та припиняти її діяльність відповідно до цього Кодексу та інших законів.

У відповідності до ч.7 ст.78 ГК України, органами управління комунального унітарного підприємства є: керівник підприємства, який призначається (обирається) органом, до сфери управління якого належить підприємство, або наглядовою радою цього підприємства (у разі її утворення) і є підзвітним органу, який його призначив (обрав).

Статутом КП «КМГ» визначено, що управління підприємством здійснюється згідно цього Статуту на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна та самоврядування, трудового колективу підприємства (п.5.1). Управління підприємством здійснюється директором (п.5.2). Так, директор підприємства самостійно вирішує питання діяльності підприємства в межах Статуту, за винятком тих, які згідно з Статутом віднесено до компетенції інших органів управління (п.5.3.4); користується правом розпорядження майном за згодою власника та коштами підприємства відповідно до законодавства (п.5.3.7). Окрім того, у відповідності до доповнення до Статуту КП «КМГ», затвердженого рішенням ХХІІ Сесії Дрогобицької міської ради від 27.07.2012р. №691, підприємство має право бути співзасновником (учасником) господарських товариств на території України, в тому числі за участю іноземних осіб (п.4.1.7); передавати належне підприємству майно, як внесок у статутний фонд господарського товариства, засновником якого буде підприємство. Передача майна як внесок в статутний фонд товариства відбувається на підставі його експертної оцінки у встановленому порядку (п.4.1.8). Статут також доповнено п.5.3, за яким директор підприємства бере участь в установчих зборах засновників підприємств, учасником (засновником) яких воно буде виступати, в тому числі на підписання установчих та всіх необхідних документів, повязаних з створенням та діяльністю товариства.

Суд, з огляду на вищенаведене, зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які би свідчили про те, що оскаржуване рішення порушило права позивача, в тому числі й господарського відання, оскільки саме по собі надання Дрогобицькою міською радою Львівської області згоди на відчуження майна шляхом внесення основних засобів КП «КМГ» до створюваного господарського товариства ТзОВ «ЕКО-КМГ» не покладало на позивача обовязку відчужити вищезазначені основні засоби та стати співзасновником юридичної особи, якій таке майно передано. В матеріалах справи відсутні докази які би свідчили про примус КП «КМГ» до вчинення таких дій, відсутність власного волевиявлення.

Відтак, суд приходить до висновку, що підстави для визнання недійсним рішення Дрогобицької міської ради №735 від 02.20.2012р. «Про затвердження експертних оцінок основних засобів комунального підприємства «Комбінат міського господарства» Дрогобицької міської ради відсутні. Таким чином, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Також суд звертає увагу на те, що рішення органів місцевого самоврядування поділяються на нормативні, які встановлюють обовязкові правила поведінки для невизначеного кола субєктів, та ненормативні (індивідуальні), які встановлюють такі правила для чітко визначеного, конкретного кола осіб. У Рішенні Конституційного Суду України від 23.06.1997р. № 2-зп, за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Таким чином, після реалізації встановлених оспорюваним рішенням прав та обовязків сторін правовідносин приватизації, зазначений ненормативний акт органу місцевого самоврядування фактично є таким, що припинив свою дію.

Щодо заяви КП «ЕКО-КМГ» про застосування наслідків спливу позовної давності, зробленої у поданому ним відзиві, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як визначено ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як визначено ст.260, ч.1 ст.261 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч.ч.2, 3, 4 ст.267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Водночас, за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Так, Пленумом Вищого господарського суду України у п.2.2 Постанови №10 від 29.05.2013р. розяснено, що перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З огляду на те, що суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог КП «КМГ», а також зважаючи на те, що заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності зроблено не стороною по справі, а третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, у її задоволенні слід відмовити, в тому числі й зважаючи на те, що нема підстав для застосування наслідків спливу строків позовної давності, оскільки судом не встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес позивача дійсно порушено.

Вирішуючи питання про розподіл господарських витрат, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак, судовий збір в розмірі слід покласти на позивача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Строк і порядок оскарження рішення суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 29.08.2016р.

Головуючий суддя Щигельська О.І.

Суддя Мороз Н.В.

Суддя Сухович Ю.О.