ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2016р. Справа№ 914/1632/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Металік Комплект», м.Львів

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Іскра», м. Львів

про стягнення 42 445, 60 грн.

Суддя Коссак С.М.

при секретарі Сало О.А.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю б/н від 30.04.2014 р.;

Від відповідача: ОСОБА_2 представник за довіреністю №01/54 від 30.12.2015р.

На розгляд господарського суду Львівської області Товариством з обмеженою відповідальністю Металік Комплект подано позов до Публічного акціонерного товариства Іскра про стягнення 42 445, 60 грн.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 14.06.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 04.07.2016р., про що сторони були повідомлені належним чином під розписку, що підтверджуються повідомленнями про вручення поштового відправлення (оригінали поштівок в матеріалах справи).

В судовому засіданні 04.07.2016р. з метою повного та всебічного дослідження всіх обставин справи оголошено перерву до 18.07.2016р.

18.07.2016р. судом продовжено строк розгляду справи на 15 днів та відкладено розгляд справи на 29.08.2016р.

29.08.2016р. відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх.№ 34606/16).

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов Договору № 06/07 від 06.07.2011р. не оплатив вартість виконаних робіт в сумі 42 445,60 грн.

В судовому засіданні 29.08.2016р. представник позивача позовні вимоги підтримує з підстав зазначених в позовній заяві та письмових пояснень поданих в судовому засіданні, просить позов задоволити та стягнути заборгованість за договором № 06/07 від 06.07.2011р. в сумі 42 445,60 грн.

В судовому засіданні 29.08.2016р. представник відповідача надав усні пояснення у справі, існування заборгованості за договором № 06/07 від 06.07.2011р. визнає в частково в сумі 29 341,60 грн. з підстав зазначених у відзиві (вх.№ 34606/16 від 29.08.2016р.). Зазначає, що відповідачем було сплачено позивачу більшу суму грошових коштів за договором № 25/06 від 25.06.2012р. ніж вартість поставленого йому товару, на суму 13 104,00 грн. Що вказані кошти, в розмірі 13 104,00 грн. фактично було сплачено згідно договору 06/07 від 06.07.2011р., однак помилково зараховані в рахунок оплати за договором № 25/06 від 25.06.2012р.

У судовому засіданні 29.08.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

06.07.2011р. між позивачем та відповідачем було укладено договір № 06/07 (далі за текстом - Договір), згідно якого замовник (відповідач у справі) доручає, а підрядник (позивач у справі) зобовязується на власний ризик виконати, у відповідності до умов даного Договору роботу, а замовник зобовязується прийняти цю роботу та оплатити її (п.1.11 Договору).

Відповідно до п.2.1., п. 5.1. виготовлення, згідно конструкторського документації замовника та специфікації (додаток №1) форм А-55 на машину «Ріббон». Вартість та витрати по виконанню робіт визначаються специфікацією (додаток № 1 до даного Договору).

Додатком № 1 до Договору було погоджено вартість робіт з виготовлення форми А-55 на машину «Ріббон» в кількості 120, що в сумі складає 125 445,60 грн.

Згідно п. 6.1. Дог7овору замовник проводить 50% попередньої оплати підрядчику, решта 50 % оплати після отримання виготовлено комплекту форм протягом 20 календарних днів.

На виконання умов Договору відповідачем було проведено передоплати, а саме: оплата 01.02.2012р. на суму 35 000,00 грн. та 14.03ю2012р. на суму 30 000,00 грн. з призначенням платежу: на виконання робіт згідно Договору № 06/07 від 06.07.2011р., що в сумі складає трохи більше ніж 50% обумовленої Договором передоплати, а саме 65 000,00 грн.

Приймання передача виготовлених форм здійснюється згідно бухгалтерських документів (накладних, податкових накладних) протягом трьох днів повідомлення замовником про готовність предмету договору.

На виконання умов Договору, відповідач згідно видаткової накладної №РН-0000033 від 15.03.2012р. (рахунок-фактура № СФ-0000211 від 06.07.2011р.) отримав товар форма А-55 на машину «Ріббон» на загальну суму 125 445,60 грн.

Також на виконання умов Договору відповідачем частково здійснено оплату виконаних робіт на суму 18 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, що підтримується сторонами у справі.

Отже, відповідачем частково здійснено оплату видаткової накладної від 15.03.2012р. згідно Договору № 06/07 від 06.07.2011р. за виготовлення форми на колбу А-55 на машину «Ріббон».

З матеріалів справи вбачається, що відповідач своєчасно покладені на нього зобовязання щодо оплати виконаних робіт за Договором не виконав, у звязку з чим у нього заборгованість в сумі 42 445,60 грн. (125 445,60 грн. 83 000,00грн. (65 000,00+18 000,00), що підтримується позивачем та не заперечується відповідачем належними та допустимими доказами.

Відповідач не заперечує існування заборгованості за Договором № 06/07 від 06.07.2011р., але в сумі 29 341,60 грн. Зазначає, що ним було сплачено позивачу більшу суму грошових коштів, але за договором № 25/06 від 25.06.2012р. на суму 13 104,00 грн.

До матеріалів справи відповідач додав лист № 1569 від 04.07.2016р., адресований позивачу про правильність на його думку призначення платежів.

Належних та допустимих доказів повної оплати за виконанні роботи згідно Договору відповідачем не надано.

Доказів повного або часткового погашення заборгованості на момент розгляду справи в суді сторонами суду не подано.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу положень статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Між сторонами у справі виникли зобов'язання на підставі договору в силу пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник, зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачені наслідки порушення зобовязання.

Матеріалами справи підтверджено факт виконання позивачем своїх зобовязань за Договором.

Відповідач не заперечив виконання робіт позивачем згідно Договору, а саме за Договором № 06/07 від 06.07.2011р. згідно п.2.1 Договору та Додатку №1 Специфікація до Договору (встановлені вироби (Форма А-55 на машину Ріббон), їх кількість, ціна та загальній вартості 125 445,60 грн. вартість, що є предметом даного Договору.

Посилання відповідача, на те що кошти в сумі 13 104,00 грн. ним було сплачено за виготовлення форм на колбу А-55 згідно Договору № 06/07 від 06.07.2011р., однак помилково зараховані в рахунок оплати за договором № 25/06 від 05.06.2012р. є безпідставними та необґрунтованими.

Як вбачається з банківських виписок з рахунків (копії яких представлені відповідачем та наявні в матеріалах справи) призначенням платежів від 04.07.2012р., 10.07.2012р. та 06.02.2013р. є За форму на колбу зг. Рах. Факт № СФ-0000127 від 03.07.2012р..

В рахунку-фактурі № СФ-0000127 від 03.07.2012р. зазначено товар Форма на колбу А 50-1 та Форма на колбу А 55-1, який не відповідає специфікації та умовам (п.2.1) Договору №06/07 від 06.07.2011р., що є предметом даного позову.

Належних та допустимих доказів звернення відповідача до позивача із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог між сторонами на суму 13 104,00 грн. з врахуванням вимог ст. 601 Цивільного кодексу України не надано.

Судом встановлено, що даний спір виник з підстав наявності у відповідача заборгованості, зокрема за Договором № 06/07 від 06.07.2011р. згідно видаткової накладної № РН-0000033 від 15.03.2012р. (замовлення згідно рахунку-фактури № СФ-0000211 від 06.07.11). Відтак, зобовязання, що виникають є самостійними.

Належних та допустимих доказів повної оплати виконаних робіт згідно Договору №06/07 від 06.07.2011р., предметом якого згідно п. 2.1. Договору та специфікації (додатку № 1 до Договору), євиготовлення форм на колбу А-55 на машину «Ріббон» згідно видаткової накладної № РН-0000033 від 15.03.2012р. (замовлення згідно рахунку-фактури № СФ-0000211 від 06.07.11) не подано. Неоплаченою залишається заборгованість в сумі 42 445,60 грн.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за Договором в сумі 42 445,60 грн., оскільки такі обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи.

Згідно з ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи зі змісту наведеного вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 179, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 15, 526, 610, 611, 612, 626, 629 Цивільного кодексу України та ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Іскра», (79066, місто Львів, вулиця Вулецька, будинок 14; ідентифікаційний код 00214244) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Металік Комплект» (79066 м. Львів, вул. Зелена, буд. 301; ідентифікаційний код 25548673) 42 442,60 грн. заборгованості та 1 378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 31.08.2016 року.

Суддя Коссак С.М.