РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2016Справа №5011-49/13897-2012

За позовомТовариство з обмеженою відповідальністю "Паріо плюс"
доПублічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні
відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "ПК Квартал Плюс"
про стягнення 467 876,23 грн.
Суддя Яковенко А.В.

Представники сторін:

від позивачаБакулін О.Ю.
від відповідачане з'явився
від третьої особине з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Паріо плюс" (надалі - «Товариство») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" (надалі - «Банк») про стягнення з останнього збитків у розмірі 467 876,23 грн., крім того просив покласти на відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язання звільнити нежитлові приміщення, розташовані за адресою м. Київ, вул. Горького, 43, літ. А, позивач не має можливості передати приміщення в оренду та отримувати орендну плату, що призводить, на його думку, до заподіяння збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 389 896,85 грн. та збитків у вигляді штрафу в розмірі 77 979,37 грн., сплаченого ТОВ ПК «Квартал Плюс».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2012 було порушено провадження у справі №5011-49/13897-2012 та призначено розгляд справи на 31.10.2012.

У зв'язку з перебуванням судді Митрохіної А.В. на лікарняному, розпорядженням Заступника Голови господарського суду міста Києва від 31.10.2012 справу №5011-49/13897-2012 було передано для розгляду судді Якименку М.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.2012 суддя Якименко М.М. прийняв справу №5011-49/13897-2012 до свого провадження та призначив судове засідання на 14.11.2012.

У зв'язку з виходом судді Митрохіної А.В. з лікарняного, розпорядженням Заступника Голови господарського суду міста Києва від 05.11.2012 справу №5011-49/13897-2012 було передано для розгляду судді Митрохіній А.В.

Ухвалою Господарського суду від 14.11.2012 розгляд справи відкладався на 21.11.2012 відповідно до вимог ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

20.11.2012 на адресу Господарського суду міста Києва, від представника позивача, надійшов супровідний лист № 19 від 16.11.2012 з позовною заявою № 18 від 16.11.2012 у відкоригованій редакції .

У судовому засіданні 21.11.2012 оголошувалася перерва до 26.11.2012.

Ухвалою Господарського суду від 26.11.2012 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "ПК Квартал Плюс" (01133, м. Київ-133 , бульв. Л.Українки, 34, оф. 427) та відкладено розгляд справи на 10.12.2012.

Ухвалою Господарського суду від 10.12.2012 зупинено провадження у справі №5011-49/13897-2012 до вирішення Господарським судом міста Києва справи №5011-38/15286-2012 про визнання недійсним договору оренди (найму) №05 від 11.06.2012р.

Ухвалою Господарського суду від 18.01.2013 поновлено провадження у справі №5011-38/15286-2012 та призначено розгляд справи на 13.02.2013р.

Ухвалою Господарського суду від 13.02.2013 продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справі №5011-49/13897-2012 на 25.02.2013.

У зв'язку з перебуванням судді Митрохіної А.В. у відпустці, розпорядженням Заступника Голови Господарського суду міста Києва від 25.02.2013 справу №5011-49/13897-2012 було передано в провадження судді Якименку М.М.

Ухвалою Господарського суду м Києва від 25.02.2013 суддя Якименко М.М. прийняв справу №5011-49/13897-2013 до свого провадження та призначив до розгляду на 18.03.2013.

У зв'язку з виходом судді Митрохіної А.В. з відпустки, розпорядженням Заступника Голови Господарського суду міста Києва від 04.03.2013 справу №5011-49/13897-2013 було передано для розгляду судді Митрохіній А.В.

Ухвалою Господарського суду м Києва від 04.03.2013 суддя Митрохіна А.В. прийняла справу №5011-49/13897-2013 до свого провадження.

У зв'язку з перебуванням судді Митрохіної А.В. на лікарняному, розпорядженням Заступника Голови Господарського суду міста Києва від 18.03.2013 справу №5011-49/13897-2013 було передано в провадження судді Якименка М.М.

Ухвалою Господарського суду м Києва від 18.03.2013 суддя Якименко М.М. прийняв справу №5011-49/13897-2013 до свого провадження та призначив до розгляду на 03.04.2013.

18.03.2013 представник відповідача через канцелярію суду подав клопотання про зупинення провадження у справі.

У зв'язку з виходом судді Митрохіної А.В. з лікарняного, розпорядженням Заступника Голови Господарського суду міста Києва від 26.03.2013 справу №5011-49/13897-2013 було передано для розгляду судді Митрохіній А.В.

Ухвалою Господарського суду м Києва від 26.03.2013 суддя Митрохіна А.В. прийняла справу №5011-49/13897-2013 до свого провадження.

Ухвалою Господарського суду м Києва від 03.04.2013 розгляд справи відкладався на 10.04.2013, відповідно до вимог ст. 77 Господарського процесуального Кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2013 задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" про зупинення провадження у справі №5011-49/13897-2012 та зупинено провадження у справі №5011-49/13897-2012 за позовом TOB "Паріо Плюс" до ПАТ "Укрінбанк" про стягнення збитків у розмірі 467 876,23 грн. до вирішення пов'язаної з нею справи за №910/3678/13, що розглядається Господарським судом міста Києва.

Відповідно до наказу Голови Господарського суду міста Києва № 415-К від 16.10.2014 прізвище судді Митрохіної А.В. змінено на Яковенко А.В.

До Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі №5011-49/13897-2012.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2015 р. відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Паріо Плюс» про поновлення провадження у справі №5011-49/13897-2012.

25.05.2016 до Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі №5011-49/13897-2012 у зв'язку із усуненням обставин, які зумовили зупинення провадження у даній справі.

Із поданого клопотання вбачається, що рішенням Господарського суду міста Києва від 25.08.2015 р. позовні вимоги ПАТ «Український інноваційний банк» задоволено та визнано недійсним договір купівлі продажу нежилого будинку від 24.02.2010 р.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 р., яка залишена без змін Постановою Вищого господарського суду України від 02.02.2016 р., апеляційну скаргу ТОВ «Паріо Плюс» задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2015 р. скасовано та прийнято нове, яким в позові відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 р. клопотання ТОВ «Паріо Плюс» про поновлення провадження у справі №5011-49/13897-2012 задоволено, поновлено провадження у даній справі та призначено вказану справу до розгляду на 25.07.2016 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2016 р. розгляд справи відкладено до 15.08.2016 р. у зв'язку із неявкою представника відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2016 р. розгляд справи відкладено до 22.08.2016 р. у зв'язку із неявкою представника відповідача

В судове засідання 22.08.2016 р. представник позивача з'явився, надав пояснення по справі, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідача та третьої особи, які належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, в судове засідання не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили, вимоги ухвали суду від 11.07.2016 р. не виконали.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання сторони були належним чином повідомлені, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2010 між Товариством та Банком укладено договір №01/03/10 оренди нежитлових приміщень у місті Києві по вулиці Горького 43, літ. «А», площею 300,2 кв.м.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.06.2011 р. у справі №23/76, яке залишено без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.07.2011 р., розірвано договір оренди (найму) №01/03/10, укладений 01.03.2010 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Паріо Плюс» та Публічним акціонерним товариством «Український інноваційний банк», зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк» звільнити нежитлові приміщення, розташовані за адресою: місто Київ, вулиця Горького, будинок 43, літера «А», площею 300,2 кв. м.

11.06.2012 р. між ТОВ «Паріо Плюс» та «ТОВ «ПК Квартал - Плюс» укладено договір оренди (найму) №5, відповідно до умов якого Товариство зобов'язується передати ТОВ «ПК Квартал - Плюс» в тимчасове платне користування - оперативну оренду нежилі приміщення, які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Горького 43, літ. «А».

Як вказує позивач у своїй позовній заяві на момент підписання договору оренди (найму) №5 від 11.06.2012 р відповідачем не було звільнено орендоване приміщення.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконання відповідачем зобов'язань щодо звільнення орендованого приміщення, у зв'язку з чим позивач вказує на обов'язок відповідача відшкодувати збитки у вигляді упущеної вигоди у розмірі 389 896,85 грн. та збитку у розмірі 77 979,37 грн.

Згідно із ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 614 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Обґрунтовуючи завдані збитки позивач посилається на наступні обставини.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.06.2011 р. у справі №23/76, яке залишено без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.07.2011 р., розірвано договір оренди (найму) №01/03/10, укладений 01.03.2010 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Паріо Плюс» та Публічним акціонерним товариством «Український інноваційний банк», зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк» звільнити нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Київ, вулиця Горького, будинок 43, літера «А», площею 300,2 кв. м.

Позивач вказує, що у зв'язку з тим, що відповідач не звільнив на виконання рішення орендоване приміщення, він не зміг виконати свої зобов'язання за Договором оренди (найму) №5 від 11.06.2012 р. внаслідок чого призвело до заподіяння збитків у вигляді упущеної вигоди за період з 20.06.2012 р. по 03.10.2012 р. у розмірі 389 896,85 грн. та понесені збитки у вигляді штрафу в розмірі 77 979,37 грн.

Статтею 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Упущена вигода - це доход або прибуток, який міг би одержати суб'єкт зовнішньоекономічної діяльності в разі здійснення зовнішньоекономічної операції і який він не одержав внаслідок дії обставин, що не залежать від нього, якщо розмір його передбачуваного доходу або прибутку можна обґрунтувати.

Отже, за загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Для правильного вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов'язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач. За загальними правилами судового процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав своїх вимог і заперечень (стаття 33 Господарського процесуального Кодексу України).

Виходячи з цього, позивач повинен довести факт спричинення шкоди у вигляді неодержаного прибутку, обґрунтувати її розмір, довести безпосередній причинний зв'язок між правопорушенням та заподіянням шкоди і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 623 Цивільного кодексу України, на кредитора покладений обов'язок довести розмір збитків, заподіяних йому порушенням зобов'язання. При цьому кредитор повинен не тільки точно підрахувати розмір збитків, але і підтвердити їх документально. При обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби зобов'язання було виконано боржником належним чином.

Крім того, законодавець встановлює, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягатиме відшкодуванню. Тобто підставою для відшкодування упущеної вигоди є протиправні дії, які мали наслідком не отримання позивачем доходу, на який він розраховував.

З матеріалів справи вбачається, що 21.06.2012 р. постановою Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві було відкрите виконавче провадження на підставі наказу Господарського суду міста Києва від 26.09.2011 за №23/76, підставою для відкриття вказаного виконавчого провадження була заява ТОВ «Паріо Плюс» про примусове виконання судового рішення у справі №23/76, що датована 18.06.2012 р.

Таким чином, на момент укладання між Товариством та ТОВ «ПК Квартал Плюс» Договору оренди (найму) №5 від 11.06.2012 р., Товариству було відомо про не завершення стадії судового процесу у справі №23/796 та не звільнення відповідачем орендованих приміщень.

За змістом ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд відзначає, що в матеріалах справи відсутні жодні докази наміру позивача щодо примусового звільнення приміщень відповідачем до підписання Договору оренди (найму) №5 від 11.06.2016 р., крім того п. 10.8 вказаного Договору передбачено, що у разі не передачі до 20.06.2012 р. орендодавцем орендарю приміщень з причини незалежних від орендаря, орендодавець сплачує неустойку в розмірі 20% вартості договору за кожний місяць, а постанова про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення відповідачем датована 21.06.2012 р., тобто позивачем обізнано не виконано свої зобов'язання за Договором оренди (найму) №5 від 11.06.202 р.

За змістом ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами в розумінні приписів ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України не доведено факту умисного заподіяння збитків позивачу, більш того позивач не скористався своїм правом до укладання Договору оренди (найму) № 5 від 11.06.2012 р. щодо примусового звільнення приміщення.

Положеннями статті 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд відзначає, що для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) розміру збитків;

3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками;

4) вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода -наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, позивачем не доведено суду наявності складу цивільного правопорушення в діях відповідача, що виключає можливість задоволення позовних вимог про стягнення з відповідачів збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 398 896,85 грн. та збитків у розмірі 77 979,37 грн.

За таких обставин, в задоволенні позовних вимог з викладених у позові Товариства правових підстав необхідно відмовити.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Товариство з обмеженою відповідальністю "Паріо плюс" відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

3. Дата складання повного тексту рішення 31.08.2016 р.

Суддя А.В.Яковенко