ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2016 року Справа № 923/666/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Задорожної Н.О. при секретарі Кудак М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", м. Київ

до : Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Херсон

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватного підприємства "Торгово-виробнича компанія "Укрспецтехніка", м. Херсон

про звернення стягнення кредитного боргу в сумі 738000 грн. на предмет іпотеки

від позивача - Федоренко Є.М., представник, дов. № 397 від 08.08.2016 р.;

від відповідача - ОСОБА_3, представник, дов. від 05.07.2016 р.;

від третьої особи - не прибув.

Сутність спору: Позивач (Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", м. Київ, ) звернувся з позовом в якому просить господарський суд звернути стягнення кредитного боргу третьої особи (Приватне підприємство "Торгово-виробнича компанія "Укрспецтехніка", м. Херсон, ) в сумі 747435 грн. 19 коп., наданого на підставі укладеного між АКІБ "УкрСиббанк" та ПП "ТВК "Укрспецтехніка" кредитного договору № 0 від 02.11.2007 р., на іпотечне майно згідно укладеного між банком та ФОП ОСОБА_1 (відповідач, м. Херсон, РНДКПП НОМЕР_1) з метою забезпечення кредитних зобов'язань іпотечного договору від 02.11.2007 р., а саме: склад площею забудови 850,5 кв.м. - літ. "К", загальною площею 736,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Херсон, проспект Сенявіна, 27, шляхом визнання за позивачем права власності на цей об'єкт за вартістю, визначеною на момент реєстрації на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної вартості.

Право грошової вимоги по зобов'язаннях за кредитним договором № 0 від 02.11.2007 та договором іпотеки від 02.11.2007 р., реєстр. № 3380, позивачем набуто на підставі укладеного між ним та ПАТ "УкрСиббанк" (правонаступник АКІБ "УкрСиббанк") договору факторингу від 21.09.2015 р. № 26 та договору про відступлення прав вимоги № 1 від 22.09.2015 р. за договорами іпотеки до договору факторингу № 26 від 21.09.2015 р.

Позов обґрунтовано заміною на підставі укладеного правочину сторони у зобов'язанні, у зв'язку з чим позивач став новим кредитором і набув право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, яким забезпечено кредитні зобов'язання, а також наявністю несплаченого позичальником кредитного боргу.

Відповідач позов не визнає, зважаючи на пропуск позивачем встановленої для захисту порушеного права позовної давності, про застосування якої зазначив в наданому суду письмовому відзиві і додаткових обґрунтуваннях та поясненнях.

Зазначає, що пропуск позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови в позові.

Звертає увагу на те, що поряд із строком дії договору - до повного виконання сторонами зобов'язань, його умовами також встановлено і строки виконання зобов'язань із щомісячним погашенням платежів. Таким чином, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів умовами договору визначено місяцями.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Термін дії виконання договору за основним зобов'язанням настав 02.11.2010 р. З порушенням позичальником умов кредитного договору банк визначив термін повернення кредиту таким що настав у відповідності до рішення суду з 10.11.2011 р., тому останній день проведення стягнення на предмет іпотеки спливає 10.11.2014 р. за основним боргом та 10.11.2012 р. - за пенею.

Так як первісний кредитор (банк) втратив право стягнення на предмет іпотеки, то і новий кредитор, яким є позивач, не має права на стягнення на предмет іпотеки, так як відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога); право на вимогу, строк платежу якої минув зі спливом позовної давності, чинним законодавством України не передбачено.

Позивач, не погоджуючись з доводами відповідача зазначив, що предметом даного позову є не стягнення кредитного боргу з боржника та поручителя, а звернення стягнення присудженого судом кредитного боргу на іпотечне майно.

Зобов'язання припиняється належним виконанням, відтак невиконані зобов'язання по сплаті кредитного боргу, який стягнуто на підставі судового рішення тривають і не припинені, а дія договорів іпотеки та кредиту триває до їх повного виконання сторонами.

Розгляд справи відбувався з перервою, яка оголошувалася до 01 вересня 2016 р.

Третя особа правом надання письмового відзиву не скористалась, явку представника в судове засідання не забезпечила.

Направлена на її адресу ухвала про порушення справи від 29.06.2016 р. повернулась до Господарського суду Херсонської області з довідкою Укрпошти форми 20 про відсутність адресата за зазначеною у відправленні адресою.

Сторони не мають заперечень щодо розгляду справи без участі третьої особи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Згідно укладеного між третьою особою (позичальник) та АКІБ "УкрСиббанк" (правонаступник ПАТ "УкрСиббанк", далі за текстом банк, позикодавець) кредитного договору № 0 від 02.11.2007 р., банк зобов'язався надати позичальнику кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в національній валюті України в сумі ліміту кредитної лінії, що дорівнює 658700 грн. з 02.11.2007 р., а позичальник - повернути основну суму кредиту та сплачувати плату за користування кредитом у вигляді процентів, комісій, а також сплатити штрафні санкції та здійснити інші грошові платежі згідно умов договору на рахунок № 655 в АКІБ "УкрСиббанк" (а.с. 13-16).

У пунктах 1.3.1; 1.3.2, 1.3.5 кредитного договору позичальник зобов'язався за користування кредитними коштами сплачувати проценти за ставкою 14% річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк - сплачувати проценти за користування кредитом за ставкою 21 % річних, яка застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором. Позичальник зобов'язався сплачувати проценти у строк з 01 по 10 числа (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти за користування кредитом. При цьому, остаточне погашення процентів повинно бути зроблене не пізніше дати остаточного повного погашення кредиту.

Позичальник зобов'язався сплачувати банку комісію за управління лімітом кредитування в розмірі 1,5 % річних на суму невикористаного ліміту у день сплати відсотків, а також комісію за управління кредитною лінією в розмірі 1% процентів від суми первісного ліміту кредитування щорічно з другого року кредитування у день і місяць відповідно дню укладення договору (пункти 1.3.6 та 1.3.7 кредитного договору № 0).

У пункті 1.6 кредитного договору № 0 сторони встановили наступну черговість погашення позичальником своїх грошових зобов'язань за цим договором:

1) прострочені комісії, якщо буде мати місце прострочення;

2) строкові комісії;

3) прострочені проценти, якщо буде мати місце прострочення;

4) строкові проценти;

5) прострочена сума основного боргу, якщо буде мати місце прострочення;

6) строкова сума основного боргу;

7) штрафні санкції.

Згідно графіку погашення кредиту (додаток № 1 до кредитного договору № 0) позичальник зобов'язався повернути кредит в наступному порядку: до 02.09.2010 р. - 439133 грн. 33 коп.; до 04.10.2010 р. - 219566 грн. 66 коп. (а.с. 17).

У пункті 9.5 кредитного договору № 0 сторони досягли домовленості, що строк його дії встановлюється з дати його укладення і до повного погашення суми кредиту, процентів та пені у випадку її нарахування.

З метою забезпечення кредитних зобов'язань за кредитним договором № 0 між банком (іпотекодержатель) та відповідачем (ФОП ОСОБА_1, іпотекодавець) був укладений нотаріально посвідчений іпотечний договір від 02.11.2007 р., реєстр. № 3380, згідно з яким іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно - склад площею забудови 850,5 кв.м., літ. "К", загальною площею 736,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Антоновою Н.В. за реєстровим № 1256, витяг з Державного реєстру правочинів № 838815 від 31.03.2005 р., номер правочину: 523420, право власності іпотекодавця зареєстроване 04.04.2005 р. Херсонським ДБТІ у реєстровій книзі № 1 за реєстр. № 281. Ринкова вартість предмету іпотеки, згідно звіту суб'єкта оціночної діяльності ПП "Грунт і Дім" від 23.10.2007 р. становила 1317560 грн. (а.с. 18-20).

У пункті 6.1 іпотечного договору сторони встановили строк його дії з моменту нотаріального посвідчення і до повного виконання зобов'язань за договором, що обумовлює основне зобов'язання.

У зв'язку з порушенням позичальником кредитних зобов'язань за кредитним договором № 0 в частині повернення кредиту, сплати процентів та комісій, на підставі заочного рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 10.11.2011 р. по справі № 2-877/11 частково задоволено позов ПАТ "УкрСиббанк", стягнуто солідарно з третьої особи та п. Гуменюка В.М. на користь банка борг за кредитним договором № 0, що склався станом на 17.05.2010 р. в сумі 747435 грн. 19 коп., у тому числі: 658700 грн. борг по кредиту; 82098 грн. 03 коп. - борг по процентах; 6509 грн. 49 коп. - борг по простроченій комісії, 114 грн. 45 коп. - пеня за несвоєчасне погашення процентів, 1820 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 ГПК України рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Станом на дату подачі позову зазначене рішення суду по цивільній справі, яке набрало законної сили не виконано.

21 вересня 2015 р. між позивачем та ПАТ "УкрСиббанк" укладений договір факторингу № 26, відповідно до якого відбулась заміна сторони у зобов'язанні (кредитора), ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" набуто право вимоги за кредитним договором від 02.11.2007 р. № 0 (а.с. 28-31).

22.09.2015 р. між позивачем та АТ "УкрСиббанк" був також укладений договір про відступлення прав вимоги № 1 за договором іпотеки до договору факторингу № 26 від 21.09.2015 р., посвідчений приватним нотаріусом Верповською О.В. Київського міського нотаріального округу, реєстр. № 5001, на підставі якого ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" набуто право вимоги за іпотечним договором від 02.11.2007 р., укладеним між банком та ФОП ОСОБА_1 (а.с. 28-31).

Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно положень ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до абзацу 4 підпункту 4.4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 1 від 24.11.2014 р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів", наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання грошових сум шляхом звернення стягнення на передане в іпотеку майно.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 10.11.2011 р. по справі № 2-877/11 про солідарне стягнення з третьої особи та фізичної особи ОСОБА_6 на користь банку 747435 грн. 19 коп. до наступного часу залишається не виконаним, а кредитний борг не змінився.

Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.

Отже, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 04 вересня 2013 року № 6-73цс13, яка згідно ст. 111-28 ГПК України є обов'язковою для всіх судів України.

За умовами п. 4.1. договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором.

ІІунктом 4.2. договору іпотеки визначено, що звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання.

Підпунктом 5.2.1. визначено спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхомпередачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки, передбаченого законом, покладається на іпотекодержателя.

У разі встановлення у договорі такого способу звернення стягнення, як набуття права власності на предмет іпотеки, іпотекодержатель на підставі ч.2 ст. 16 ЦК України має право звернутися до суду з відповідним позовом.

Крім того, вирішуючи спори про звернення стягнення на предмет іпотеки, господарські суди мають враховувати приписи ст. 35 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Проте ненадіслання іпотекодержателем іпотекодавцю відповідної вимоги не виключає права іпотекодержателя на звернення до суду з відповідним позовом за захистом своїх порушених прав (абзаци 4,5 підпункту 4.4.2. Постанови Пленуму ВГСУ №1 від 24.11.2014 року «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів»).

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з положень ч.2 ст. 16 ЦК України, ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч.1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 11 грудня 2013 року № 6-124цс13, яка згідно ст. 111-28 ГПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 55 ГПК України, у позовах про витребування майна (визнання права власності) ціна позову визначається вартістю майна, що витребовується.

Згідно висновку про вартість іпотечного майна, наданого Київською філією ПП "Центр незалежної оцінки та експертизи", яка визначена шляхом порівняльної оцінки середньозваженої ринкової вартості, станом на 06.06.2016 р. вартість нежитлової будівлі складу літ. "К", площею забудови 850,5 кв.м., загальною площею 736,6 кв.м., розташованої у м. Херсоні, по проспекту Сенявіна, буд. 27 складає 738000 грн. без ПДВ (а.с. 12).

Виходячи з даних висновку, ціна даного позову визначена позивачем в сумі 738000 грн., а не з суми кредитного боргу, яка перевищує визначену позивачем ціну позову і складає 747435 грн. 19 коп.

Відповідачем доказів погашення кредитного боргу суду не надано.

З огляду на викладене, вищенаведені правові норми, відсутність належних доказів виконання позичальником або майновим поручителем кредитних зобов'язань, забезпечених переданим в іпотеку майном, господарський суд визнав позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Витрати по оплаті судового збору в розмірі 11070 грн. покладаються на відповідача.

Доводи відповідача є безпідставними і до уваги не приймаються, з урахуванням наступного.

Правова позиція Верховного суду України, зокрема судової палати у цивільних справах по справі № 6-990цс15 від 27.01.2016 р., на яку посилається відповідач, як на підставу своїх доводів і заперечень, стосується інших підстав та предмету позову, ніж ті, що є предметом та підставами в межах провадження, порушеного по господарській справі № 923/666/16.

По справі, що розглядається, кредитний борг стягнутий на підставі судового рішення.

Позивач не донараховував і не заявляв до стягнення будь-яких додаткових кредитних зобов'язань, комісій, штрафних санкцій та майнової відповідальності за прострочення боржником зобов'язання після винесення судового рішення по цивільній справі.

Згідно правової позиції судових палат у цивільних та господарських справах Верховного суду України, викладеної в постанові від 23.09.2015 р. у справі за № 6-1206цс15, згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості приватного підприємства «Торгово-виробнича компанія «Укрспецтехніка» (за кредитним договором № 0 від 02.11.2007 р., укладеним з АТ «УкрСиббанк») перед товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в розмірі 747435 гривень 19 коп. (з яких: борг за кредитом - 658700 грн.; борг по процентах - 82098,03 грн.; заборгованість по простроченій комісії - 6509,49 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів - 114,45 грн.), звернути стягнення на предмет іпотеки - склад площею забудови 850,5 кв. м. - літ. «К», загальною площею 736,6 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Антоновою Н.В., приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу, 31.03.2005 року, за реєстровим № 1256, витяг з Державного реєстру правочинів № 838815 від 31.03.2005 р., номер правочину: 523420, право власності іпотекодавця зареєстроване 04.04.2005 р. Херсонським державним бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі №1, за реєстровим № 281, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6913688 від 04.04.2005 р., реєстраційний номер 8263407, шляхом визнання права власності на зазначене майно за товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», за вартістю, визначеною на момент реєстрації на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_2, РНОКПП: НОМЕР_1, р. рахунки не відомі на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, поверх 6, оф. 32, , п/р № 8901 в ПАТ "Альфа Банк", МФО 0 (одинадцять тисяч сімдесят) грн. витрат по оплаті судового збору.

Повне рішення складено 07.09.2016 р.

Суддя Н.О. Задорожна