ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2016 р.Справа № 922/1498/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвой Л.О.

розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Полтавський вентиляторний завод", с. Котельва
до Приватного підприємства "Торговий дім "Галпідшипник" в особі філії ПП "ТД "Галпідшипник" у м. Харкові, м. Харків
про стягнення 10095537,60 грн.
за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - ОСОБА_1, довіреність №б/н від 11.05.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Полтавський вентиляторний завод" (смт Котельва) звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Приватного підприємства "Торговий дім "Галпідшипник" в особі філії ПП "ТД "Галпідшипник" у місті Харкові збитки заподіяні порушенням зобов`язання за договором придбання технічного обладнання №088эн-41 від 05.02.14р. в сумі 10095537,60 грн. та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 151433,06 грн.

Ухвалою суду від 16.05.16р. порушено провадження по справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні, а також надано позивачу відстрочку сплати судового збору до 30 травня 2016 року.

Ухвалою суду від 16.05.16р. за заявою представника, метою забезпечення позову, до вирішення спору по суті вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ТОРГОВИЙ ДІМ "ГАЛПІДШИПНИК" (, вул. Зелена, буд. 238-З, м. Львів, 79035; місцезнаходження філії: вул. Залютинська, буд. 10, м. Харків, 61177) в національній та іноземній валюті, що знаходяться на наступних рахунках у банківських установах:

- № 2201 у ПАТ "АЛЬФА-БАНК" у м. Києві, МФО 300346;

- №№ 8186, 6071, 1867, 8949, 3001 у ЗАХIДНЕ ГРУ ОСОБА_2" м. Львів, МФО 325321;

- № 6095 у Казначейство України, МФО 899998;

- № 536 у АТ "ЄВРОГАЗБАНК", МФО 380430;

- №№ 7, 7, 7, 287, 287, 287 у ПАТ "КРЕДОБАНК", МФО 325365;

- № 0493 у ПАТ "УНІВЕРСАЛ БАНК", МФО 322001;

- № 7591 у АТ "ОТП Банк", МФО 300528;

- № 0378 у ПАT "ПУМБ", МФО 334851;

- № 003 у ЗРФ АКБ "ТРАНСБАНК" м. Львів, МФО 385435 та на будь-яких інших виявлених рахунках в межах суми заявлених позовних вимог в розмірі 10 095 537,60 грн. 60 коп.

Ухвалою суду від 30.05.16р. позовну заяву залишену без розгляду у зв`язку з невиконанням уповноваженими представниками позивача вимог ухвал суду.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14.06.16р. Ухвалу Господарського суду Харківської області від 30 травня 2016 року у справі № 922/1498/16 скасовано, справу № 922/1498/16 передано на розгляд Господарського суду Харківської області.

Ухвалою суду від 04.07.16р. справу №922/1498/16 призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 27.07.16р.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.08.16р. постанову Харківського апеляційного господарського суду від 14.06.2016р. та ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.05.2016 у справі №922/1498/16 скасовано, у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства Полтавський вентиляторний завод про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Представник позивача в судове засідання 01.09.16р. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про, що свідчить поштове повідомлення, яке повернулось на адресу суду з відміткою про отримання, про причини неявки суд не повідомив, витребувані судом документи не надав.

Представник відповідача в судовому засіданні 01.09.16р. проти позовних вимог заперечував в повному обсязі, просив суд відмовити в їх задоволенні.

Враховуючи те, що норми ст. 65 ГПК України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

05.02.2014р. між ПРИВАТНИМ АТ "ПОЛТАВСЬКИЙ ВЕНТИЛЯТОРНИЙ ЗАВОД" (далі - ПPAT "ПВЗ") та ПРИВАТНИМ АТ "МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ "АЗОВСТАЛЬ" (далі - ПРАТ "МК "АЗОВСТАЛЬ") було укладено договір (а.с. № 12-17 том 1) на придбання технічного обладнання №088эн-41, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобовязується передати, а покупець прийняти та сплатити обладнання на умовах передбачених цим Договором.

На підставі договору (а.с.94-97 том 1) від 03.01.2012р. №20010 згідно з накладною на відпуск товарно - матеріальних цінностей ПРАТ "ПВЗ" було отримано від ПП "ТД "ГАЛПІДШИПНИК" підшипники, які в подальшому було використано у виготовленні вентиляторів у відповідності до умов договору на придбання технічного обладнання від 05.02.2014р. № 088эн-41.

З метою комплектації обладнання, передбаченого специфікацією від 14.04.2014р. №2, відповідно до рахунку від 26.12.2014р. № 15935 ПРАТ "ПВЗ" було перераховано на розрахунковий рахунок філії ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ТОРГОВИЙ ДІМ "ГАЛПІШИПНИК" у м. ХАРКОВІ (далі - ПП "ТД ГАЛПІДШИПНИК") грошові кошти за постачання вісьмох підшипників.

Так, позивач, в своїй позовній заяві вказує, що 12.02.2015 року ПРАТ "МК "АЗОВСТАЛЬ" було складено акт № 27 про невідповідність умовам специфікації № 2 переданого покупцеві вентилятору, яка виникла саме у зв`язку з використанням у виробництві підшипників, придбаних у ПП "ТД ТАЛПІДШИПНИК".

Також, в позовній заяві позивач вказує, що на адресу ПРАТ "ПВЗ" надійшли претензії від ПРАТ "МК "АЗОВСТАЛЬ" від 13.02.2015р. № 089ло/2015/116 та від 07.04.2016р. № 089ло/2016/21 з вимогою сплатити неустойку в розмірі 115 200,00 грн. та 322 560,00 грн. відповідно, у звязку з неналежним виконанням умов договору на придбання технічного обладнання від 05.02.2014 № 088эн-41. Згідно з претензіями від 13.02.2015р. №089ло/2015/116 та від 07.04.2016року №089ло/2016/21 вартість поставленого товару неналежної якості складає 576000,00 грн. та 1152000,00 грн. відповідно. Виконання перед покупцем обовязку, як вказує позивач, передбаченого ч. 5 ст. 268 ГК України, призводить до заподіяння ПРАТ "ПВЗ" збитків на загальну суму в розмірі 1728000,00 грн. (576000,00 грн. + 1152000,00 грн.).

Крім того, як зазначає позивач, між ПРАТ "ПВЗ" та ПРАТ "МК "АЗОВСТАЛЬ" існувала домовленість про щорічну поставку обладнання на суму, яку визначено в специфікації від 14.04.2014р. №2. Проте, у звязку з поставкою обладнання неналежної якості відповідно до договору на придбання технічного обладнання від 05.02.2014 № 088эн-41 ПРАТ "МК "АЗОВСТАЛЬ" в 2015 та 2016 роках відмовився від укладання відповідних угод, чим фактично ПРАТ "ПВЗ" було заподіяно збитки у вигляді упущеної вигоди на загальну суму 4629777,60 грн. (2314888,80 грн. X 2).

Також, позивач вважає, що відшкодуванню підлягає моральна шкода в розмірі 3300000,00 грн., оскільки неналежне виконання ПП "ТД "ГАЛПІДШИПНИК" умов договору від 03.01.2012р. № 20010 призвело до виникнення значних матеріальних збитків, приниження його ділової репутації, зниження престижу та підриву довіри до його діяльності, майже повної втрати господарських відносин з іншими контрагентами, виникнення загрози банкрутства.

Зважаючи на вищенаведене, позивач просить суд стягнути з відповідача збитки на загальну суму 10095537,60 грн.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобовязання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт господарювання (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязків.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

У відповідності до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до п. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафна санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

На підставі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором; збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення; при визначення неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Наслідки порушень зобов'язань за договором є правовою підставою, згідно із ст. 623 Цивільного кодексу України, для стягнення збитків.

З огляду на положення статті 224 Господарського кодексу України, статей 22, 611, 614, 623 ЦК України, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому, на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачем не надано достатніх доказів в підтвердження наявності вини у відповідача та доказів понесення позивачем збитків саме в розмірі 10095537,60 грн. Крім того, не надано доказів неналежного виконання умов договору на придбання технічного обладнання від 05.02.2014р. №088эн-41 щодо якості продукції. Також, позивачем не доведено ствердження про те, що невідповідність умовам специфікації №2 переданого покупцеві вентилятору, виникла саме у зв`язку з використанням у виробництві підшипників, придбаних у ПП "ТД ГАЛПІДШИПНИК".

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача збитків в сумі 6795537,60 грн. є необґрунтованими, не доведеними належними доказами, тому є такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо заявлених вимог про стягнення моральної шкоди, суд виходить з того, що моральна шкода відшкодовується, якщо позивач доведе наявність втрат немайнового характеру. В даному випадку, суд відмовляє в задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 3300000,00 грн. у зв`язку з ненаданням жодних доказів в підтвердження наявності таких втрат.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що в позові відмовлено у повному обсязі, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 23, 610, 611, 1167 Цивільного кодексу України; ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Полтавський вентиляторний завод" (38600, обл. Полтавська, смт. Котельва, вул. Островського, 8, ) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 206700,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 05.09.2016 р.

Суддя ОСОБА_3