ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.16р. Справа № 904/6552/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропромсінтез», м. Кривий Ріг

До: Приватного підприємства «Сармат», смт. Широке

Про: стягнення 12 714, 00 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: не зявився;

Від відповідача: ОСОБА_1 (дов. від 01.12.15р.)

СУТЬ СПОРУ :

ТОВ «Дніпропромсінтез» ( позивач ) звернувся з позовом про стягнення з ПП «Сармат» (відповідач) 12 714, 00 грн. ( з яких: 9 600, 00 грн. основна заборгованість; 2 442, 00 грн. пеня та 672, 00 грн. штраф ) заборгованості за договором про перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому та міжміському сполученні №16/10 від 16.10.15р., укладеного між сторонами. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на невиконання відповідачем обовязків з оплати наданих позивачем послуг з перевезення вантажів відповідно до умов договору.

ПП «Сармат» ( відповідач) проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначаючи, що відповідно до п.3.4. договору строк проведення розрахунку відповідача із позивачем становить 7 банківських днів від дати одержання відповідачем документів, наведених у п.3.3. договору , серед яких є рахунку на оплату. Відповідач вказує , що позивачем не було вручено(надіслано) йому рахунків - фактур, а тому (на його думку) у нього не виникло обовязку по оплаті наданих позивачем послуг; тим більше сплати штрафних санкцій. Також відповідач зазначає, що нарахуванням йому позивачем штрафних санкцій ( з посиланням на ст.ст.230, 231 ГК України ) є не обґрунтованим, оскільки умовами договору не передбачено нарахування таких штрафних санкцій; а стягнення пені у розмірі 0,1% проводиться тоді, коли порушено зобовязання, в якому хоча б однією зі сторін є субєктом господарювання, що відноситься до державного сектору економіки, або порушення повязане з виконанням державного контракту, або виконання зобовязання фінансується за рахунок Державного бюджету.

22.08.16р. до канцелярії суду від позивача надійшла заява про відкладення слухання справи, у звязку з перебуванням директора позивача у щорічний відпустці по 15 вересня 2016 року. Суд не вбачає достатньо правових підстав для задоволення вищезазначеної заяви, оскільки судом отримано мотивований відзив на позов та він може розглянути справи за наявними в ній доказами.

23.08.16р. до канцелярії суду надійшли уточнення до відзиву на позов, в яких відповідач та його представник під час судового засідання 23.08.16р. повідомив суд про погашення 17.08.16р. основної заборгованості за договором в розмірі 9 600, 00 грн. та просив припинити провадження у справі в цій частині та відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення з нього на користь позивача штрафних санкцій.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд ,-

ВСТАНОВИВ :

16.10.15р. між ТОВ «Дніпропромсінтез» (перевізник ) та ПП «Сармат» (замовник) укладено договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому та міжміському сполученні №16/10, відповідно до умов якого замовник зобовязався надавати для перевезення вантажі (окрім небезпечних, заборонених або аналогічних, які забороняється перевозити без спеціального дозволу або взагалі), а перевізник прийняти їх для перевезення автомобільним транспортом до місць, зазначених замовником , і замовник зобовязався сприяти у виконанні перевізником своїх зобовязань, забезпечити його необхідною документацією, в установлені даним договором строки прийняти або забезпечити належний прийом обумовленого сторонами обєму вантажів та послуг та провести своєчасний і повний розрахунок з перевізником за виконані (надані) перевізником послуги. (п.1.1. договору).

Відповідно до п.3.1. договору ціна (вартість) послуг з перевезення за даним договором є фіксованою і складає 1 200, 00 грн. з урахуванням ПДВ за кожну перевезену партію вантажу; у випадку збільшення або зменшення цін на паливо більш, ніж на 5% перевізник інформує замовника електронним або факсимільним звязком; у такому випадку ціна на перевезення змінюється за угодою сторін на відсоток збільшення або зменшення ціни на паливо. Розрахунок за даним договором здійснюється замовником за фактично надані послуги шляхом перерахування коштів на банківський рахунок перевізника на підставі наступних документів, наданих перевізником за фактом надання послуг: рахунку на оплату; акту виконаних робіт ( у двох примірниках), підписаного перевізником і скріпленого його печаткою, у якому зазначаються: дата складання і номер ОСОБА_1, номерів товарно-транспортних накладних (ТТН), дати ТТН, пунктів перевезення (відправлення та призначення), ваги перевезеного вантажу замовника за кожною ТТН; зазначений акт, за відсутністю зауважень з боку замовника, підписується ним і скріплюється його печаткою протягом 3-х робочих днів від дати одержання; товарно транспортних накладних , оформлених належним чином, за переліком згідно із зазначеним актом. (п.3.3. договору).

Згідно з п.3.4. договору проведення розрахунку замовника із перевізником за надані послуги здійснюється протягом 7 (семи) банківських днів від дати одержання замовником документів, зазначених у п.3.3. договору ( особисте вручення, надсилання поштою, факсимільним звязком або електронною поштою відповідно до ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг»; при особистому врученні, замовник зобовязаний проставити напис на екземплярі товарно-транспортної накладної перевізника про отримання примірника рахунку та ТТН для оплати, скріпити напис підписом представника замовника та печаткою замовника ) .

Відповідно до п.4.1. договору за невиконання або неналежне виконання обовязків , передбачених даним договором , сторони несуть майнову відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством України; у випадку невиконання чи неналежного виконання сторонами їхніх обовязків відповідно до даного договору , винна сторона відшкодовує стороні, якій завдані збитки, розмір завданих збитків в повному обсязі, на основі документів, які підтверджують і доводять завдання збитків ( а.с.12-18)

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобовязання за договором про перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому та міжміському сполученні №16/10 від 16.10.15р. виконав належним чином, здійснив у жовтні 2015 р. перевезення вантажів відповідача на загальну суму 9 600, 00 грн. ( що підтверджується відповідними актами виконаних робіт (надання послуг) та товарно-транспортними накладними, підписаними відповідачем без зауважень ( а.с.27-34, 35-42).

Однак в порушення прийнятих на себе зобовязань відповідач надані позивачем послуги у встановлений договором строк не оплатив; у звязку з чим ( згідно наданого позивачем розрахунку) за відповідачем на час подачі позову до суду рахувалась заборгованість в розмірі 9 600 грн.

Окрім того позивач відповідно до приписів п.2 ст.231 ГК України нарахував відповідачу: 2 442, 00 грн. пені та 672, 00 грн. штрафу.

Направлену позивачем на адресу відповідача 23.12.15р. претензію вих.№79 від 20.01.16р. про сплату заборгованості за надані послуги в розмірі 9 600, 00 грн. ( яка була отримана відповідачем 25.01.16р.) відповідач залишив без розгляду.

На час прийняття рішення у справі відповідачем були надані докази погашення основної заборгованості за договором в розмірі 9 600, 00 грн. ( п/д № 5320 від 17.08.16 р. ,а.с.67 ) ; а тому провадження у справі в цій частині підлягає припиненню у звязку з відсутністю предмету спору.

Згідно до ч.1 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

У відповідності із ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.(ст.525 ЦК України).

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 231 ГК України передбачено, що до окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Позивач ( посилаючись на приписи ч.2 ст.231 Господарського кодексу України) нарахував пеню у розмірі 0,1 % в сумі і 2 442, 00 грн. та 7% штрафу в сумі 672, 00 грн.

Пунктом 2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» встановлено, що господарським судам необхідно мати на увазі, що штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 Господарського кодексу України, застосовується за допущене прострочення виконання лише не грошового зобовязання, повязаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Виходячи з викладеного, враховуючи, що позивач здійснив нарахування штрафу та пені на підставі ч.2 ст.231 Господарського кодексу України за порушення відповідачем грошового зобовязання, а умовами договору розмір пені сторонами не встановлено, позовні вимоги в частині стягнення пені та штрафу задоволенню не підлягають.

Відповідно до приписів п. 4.1. постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.13р. №7, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; при задоволенні позову в повному обсязі відшкодування витрат позивача, що пов'язані зі сплатою судового збору, покладається на відповідача; в разі відмови у позові повністю ці витрати покладаються на позивача; такі правила розподілу судового збору застосовуються у спорах як майнового, так і немайнового характеру. Правило статті 49 ГПК України щодо розподілу сум судового збору у справах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, пропорційно розміру задоволених позовних вимог застосовується також і у випадках, коли судовий збір сплачено за мінімальною (визначеною Законом) ставкою.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 33, 49, 80 82-85 ГПК України, господарський суд ,-

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача Приватного підприємства «Сармат» ( 53700, смт. Широке Широківського району Дніпропетровської області, вул. Леніна, 114; ) на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропромсінтез» ( 50006, м. Кривий Ріг, вул. Акціонерна, 1 а; ): 1 040, 49 грн. - витрат на сплату судового збору.

3. Припинити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 9 600, 00 грн. основної заборгованості за договором про перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому та міжміському сполученні №16/10 від 16.10.15р.

4. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити, судові витрати в цій частині покласти на позивача.

Суддя Васильєв О.Ю.

23.08.16р.