ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ПРИЙНЯТТІ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ ДО РОЗГЛЯДУ

02.09.2016 р. Справа № 907/545/16

Суддя господарського суду Пригара Л.І.

розглянувши матеріали за позовом

ОСОБА_1, м. Ужгород

до Державної архітектурно - будівельної інспекції України, м. Київ в особі Державної архітектурно - будівельної інспекції у Закарпатській області, м. Ужгород

про скасування постанови № 190/1007 по справі про адміністративне правопорушення від 16.06.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява б/н від 30.08.2016 року (вх. № 02.5.1-17/593/16 від 31.08.2016 року) не підлягає розгляду в господарських судах України з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Згідно зі ст. 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в господарському процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього кодексу. Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно норм вищевказаних статтей Господарського процесуального кодексу України позивачами у господарському процесі можуть бути, зокрема, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

У пункті 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" вказано на те, що з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 41, 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивачем визначено фізичну особу ОСОБА_1 без посилання у позовній заяві на його статус як суб'єкта підприємницької діяльності. Таким чином, визначений у позовній заяві склад сторін, позивачем у якому вказана фізична особа без посилання на її статус як суб'єкта підприємницької діяльності, є підставою для відмови в прийнятті позовної заяви.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 12 ГПК України визначено категорії спорів, які підвідомчі господарським судам, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

41) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю);

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Як зазначено у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по - перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по - друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що спір про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним згідно ч. 6 ст. 96-1 КУпАП та стягнуто штраф виник не з господарських відносин між позивачем та відповідачем, а в результаті неправомірного притягнення до адміністративної відповідальності (на думку позивача), а тому даний спір є непідвідомчий господарському суду.

Статтею 7 Закону України „Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, відмови у відкритті провадження у справі.

Таким чином, на повернення суми сплаченого судового збору у відповідності до приписів ст. 7 Закону України „Про судовий збір" потребується подання відповідної заяви.

Керуючись п. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України,

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УХВАЛИВ:

1. В прийнятті позовної заяви відмовити.

2. Позовну заяву б/н від 30.08.2016 року (вх. № 02.5.1-17/593/16 від 31.08.2016 року) на 5 аркушах та додані до неї документи на 22 аркушах повернути заявнику.

Суддя Пригара Л.І.