ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року Справа № 923/787/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Задорожної Н.О. при секретарі Кудак М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНООПТТОРГ-ТРЕЙД", м. Дніпропетровськ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Херсон

про стягнення 43283,87 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - Заудальський В.В., представник, дов. вих. № 35 від 02.09.2015 року;

від відповідача - ОСОБА_1, представник, дов. № 01/16 від 10.08.2016 року.

Сутність справи: Позивач (ТОВ "Технооптторг-Трейд", м. Дніпропетровськ, ) звернувся з позовом, в якому просить господарський суд стягнути з відповідача (Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, м. Херсон, ІПН НОМЕР_1) 43283 грн. 87 коп., у тому числі: 18000 грн. боргу за відвантажену на підставі укладеного між сторонами договору поставки № 826/13/14 від 23.07.2013 р. продукцію, 3622 грн. 69 коп. пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті продукції, 3000 грн. штрафу за прострочку оплати продукції понад 15 календарних днів; 400 грн. процентів за прострочення оплати товару та користування чужими коштами, нарахованих на підставі ч. 3 ст. 692 ЦК України; 16658 грн. 44 коп. інфляційних втрат та 1602 грн. 74 коп. річних за ставкою 3 % за прострочення боржником грошового зобов'язання.

Позов обґрунтовано порушенням відповідачем договірних зобов'язань в частині проведення повної та своєчасної оплати вартості продукції.

В наданому суду письмовому відзиві та усних поясненнях відповідач посилається на недодержання позивачем правил направлення позовної заяви і доданих до неї документів, з урахуванням вимог, встановлених ст. 56 ГПК України.

Не заперечуючи факту існування між сторонами договірних відносин, факту одержання продукції та її часткової оплати, відповідач звертає увагу господарського суду на недотримання вимог ст. 56 ГПК України при направлені копії позовної заяви і доданих до неї документів, порушення встановленого законом порядку для нарахування пені та сплив позовної давності для захисту порушеного права, про застосування якої відповідач звернувся в поданому відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

На підставі укладеного між сторонами договору поставки від 23.07.2013 р. № 826/13/14, позивач (постачальник) зобов'язався передати у власність відповідача (покупець) автомобільні товари в асортименті, визначеному у видаткових накладних, а відповідач зобов'язався прийняти цей товар та провести його оплату (а.с. 11-15).

У пунктах 3.1; 3.2; 3.4 договору № 826/13/14 сторони передбачили, що передача товару здійснюється на складі постачальника, транспортом і за рахунок покупця; зобов'язання постачальника щодо поставки (передачі) товару вважається виконаними після передачі товару покупцю та підписання товарно-транспортної або видаткової накладної; підписана сторонами товарно-траспортна та/або видаткова накладна є достатнім і допустимим доказом, що підтверджує факт передачі покупцю товару.

Згідно видаткової накладної № 28021 від 26.07.2013 р., позивач відвантажив відповідачу автомобільні шини на загальну суму 30120 грн. 24 коп. (у т. ч. ПДВ), що свідчить про виконання ним договірних зобов'язань в частині поставки товару (а.с. 16).

Зазначена видаткова накладна містить усі необхідні реквізити, підписи уповноваженої особи постачальника, та покупця - ОСОБА_1

Покупець зобов'язався сплачувати одержаний товар за цінами, зазначеними у видаткових накладних, не пізніше 14 днів з дати поставки товару; датою оплати вважається дата фактичного зарахування грошових коштів на поточний рахунок (п. 4.2; 4.3; 4.4 договору № 826/13/14).

Виходячи з дати поставки - 26.07.2013 р., відповідач мав обов'язок здійснити оплату товару у строк до 09.08.2013 р.

Відповідач зобов'язання по оплаті товару виконав частково, перерахувавши позивачу в рахунок оплати одержаного по видатковій накладній № 28021 товару: 25.09.2013 р. - 10120 грн. 24 коп.; 05.11.2014 р. - 2000 грн., разом 12120 грн. 24 коп., після чого залишок несплаченої суми складає 18000 грн.

Борг відповідача за одержаний та неоплачений товар станом на 23.12.2013 р. в розмірі 20000 грн. також підтверджений складеним між сторонами актом взаємозвірки розрахунків, засвідченим печатками та підписами уповноважених представників постачальника і покупця, належно засвідчена копія якого надана в матеріали справи (а.с. 19).

У пунктах 6.2 та 6.3 договору № 826/13/14 сторони також передбачили, що у випадку порушення строків оплати вартості товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,2 % від суми фактичної заборгованості (але не менше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє на момент її нарахування) за кожен день прострочення. Пеня нараховується з дня порушення відповідної умови договору до моменту повного виконання такого зобов'язання покупцем. У випадку прострочення виконання грошових зобов'язань понад 15 днів додатково стягується штраф у розмірі 15 % від суми фактичної заборгованості. Крім того, у випадку несвоєчасної оплати товару, постачальник вправі вимагати від покупця на підставі ст. 692 ЦК України оплати товару та процентів за ставкою 2 % від несвоєчасно сплаченої суми за користування грошовими коштами постачальника з моменту переходу права власності на несвоєчасно оплачений товар.

Згідно наданого розрахунку борг відповідача за одержаний, але не оплачений товар становить 18000 грн.; за період прострочки оплати товару за період з 15.01.2016 р. по 14.07.2016 р. позивач нарахував відповідачу 3622 грн. 69 коп. пені, застосовуючи подвійну облікову ставку Національного банку України, що діяла протягом періоду прострочки.

За прострочку оплати товару понад 15 календарних днів, позивач нарахував відповідачу 15 % штрафу від простроченої суми, розмір якого складає 3000 грн.

Позивач, з посиланням на положення ст. 692 ЦК України та п. 6.3 договору № 826/13/14 просить стягнути також з відповідача проценти у розмірі 2% від простроченої суми за користування чужими грошовими коштами, сума яких складає 400 грн.

Крім того, на підставі ч. 1 ст. 530, 610, ч. 1 ст. 612, ч. 2 ст. 625 ЦК України, за прострочення боржником грошового зобов'язання, позивач перерахував борг із застосуванням встановленого Державним комітетом статистики України індексу інфляції за період прострочки з 10.08.2013 р. по 07.06.2016 р., а також за цей же період прострочки нарахував річні за ставкою 3 %. Розмір завданих інфляцією збитків складає 16658 грн. 44 коп.; річних - 1602 грн.

Відповідач належними та допустимими доказами факти існування боргу за одержаний і неоплачений товар у сумі 18000 грн. не спростував; доказів його оплати не надав.

Зважаючи на доведеність належними та допустимими доказами, у розумінні приписів ст.ст. 32, 33, 34, 36 ГПК України, факту одержання відповідачем товару на суму 30120 грн. 24 коп., відсутності доказів його повної оплати, з урахуванням положень ст. ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530, ст. 610, ч. 1 ст. 612, ч. 2 ст. 625 ЦК України, позовні вимоги в частині стягнення 18000 грн. основного боргу, 16658 грн. 44 коп. інфляційних втрат, 1602 грн. 74 коп. річних за прострочення боржником грошового зобов'язання та 400 грн. процентів визнані обґрунтованими і підлягають задоволенню.

В частині стягнення 3622 грн. 69 коп. пені та 3000 грн. штрафу відмовляється у зв'язку із пропуском встановленої ст. 258 ЦК України спеціальної позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, зробленою до винесення рішення.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовуються судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно абз. 1/, 2/ ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення пені і штрафу застосовується позовна давність в один рік.

Стаття 253 ЦК України передбачає, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Щодо нарахування штрафу в сумі 3000 грн. за прострочення строку оплати, то перебіг строку позовної давності для його стягнення слід рахувати з 10.08.2013 р. (дата поставки 26.07.2013 р. + 15 календарних днів), відтак позовна давність для його стягнення спливла 11.08.2014 р.

Щодо нарахованої пені в сумі 3622 грн. 69 коп., то порядок її нарахування встановлений приписами ч. 6 статей 231 та 232 ГК України і не може бути змінений за домовленістю сторін.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 4.3 договору № 826/13/14 встановлено, що оплата товару здійснюється покупцем у строк не пізніше ніж 14 днів з дати поставки товару.

Згідно видаткової накладної № 28021 товар відповідачем одержано 26.07.2013 р., зобов'язання по його оплаті мало бути виконано у строк до 08.08.2013 р. включно (з 09.08.2013 р. зобов'язання вважається порушеним) з цієї дати по 09.02.2014 р. включно, позивач мав право для нарахування пені за прострочку оплати товару.

З урахування встановленої ст. 258 ЦК України спеціальної позовної давності для стягнення пені в один рік, позовна давність для звернення до суду з вимогою про її стягнення спливла 10.02.2015 р.

Суд не приймає доводи відповідача щодо порушення встановленого порядку відправлення позивачем копії позовної заяви та доданих до неї документів на адресу відповідача.

Відповідно до ст. 56 ГПК України, позивач зобов'язаний при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Направлення відповідачу копії позовної заяви і розрахунку підтверджено наданими в матеріали справи фіскальним чеком Укрпошти та описом вкладення від 14.07.2016 р. Додані до позовної заяви договір, витратна накладна та двосторонній акт взаємозвірки є у відповідача в наявності.

Витрати по оплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам у сумі 1167 грн. 16 коп. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, 73000, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, п/р НОМЕР_2 в ПАТ "ВТБ БАНК", МФО 321767 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Технооптторг-Трейд", 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Андрія Фарба, буд. 10, , рахунок 1974 в ФВАТ "Державний Експортно-Імпортний банк України", МФО 0 (вісімнадцять тисяч) грн. основного боргу, 400 (чотириста) грн. процентів, 16658 (шістнадцять тисяч шістсот п'ятдесят вісім) грн. 44 коп. інфляційних втрат, 1602 (одна тисяча шістсот два) грн. 74 коп. річних та 1167 (одна тисяча сто шістдесят сім) грн. 16 коп. витрат по оплаті судового збору.

2. В задоволенні решти позову відмовити.

Повне рішення складено 25.08.2016 року.

Суддя Н.О. Задорожна