ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2016 р.Справа № 916/1581/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Савицького Я.Ф.

Суддів: Гладишевої Т.Я.,

ОСОБА_1

секретар судового засідання Максіміхіна Ю.В.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 17.08.2016р.:

від позивача: ОСОБА_2, за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_3, за довіреністю;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт

на рішення господарського суду Одеської області

від 12 липня 2016 року

по справі № 916/1581/16

за позовом: Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт

до відповідача: Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів

про стягнення 33942,62 грн.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 17.08.2016р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Одеської області від 12.07.2016р. по справі №916/1581/16 (суддя Цісельський О.В.) частково задоволено позовні вимоги Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт до Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів про стягнення 33942,62 грн., з відповідача на користь позивача стягнуто: суму заборгованості у розмірі 23096,38 грн., пеню у розмірі 500,00 грн., 3% річних у сумі 586,20 грн., інфляційних втрат у сумі 4546,96 грн. та 1356,93 грн. судового збору з посиланням на те, що позивачем на виконання умов договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №387-0 від 26.04.2013р. було надано відповідачу послуги з утримання об'єкту оренди, водопостачання, водовідведення, постачання теплової енергії, постачання електричної енергії на загальну суму 23096,38 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), натомість, позивач не виконав своїх зобовязань щодо оплати за надані послуги та не спростував наявність вказано заборгованості, отже, позовна вимога щодо стягнення суми заборгованості підлягає задоволенню. Крім того, судом першої інстанції задоволено позовну вимогу про стягнення 3% річних у сумі 586,20 грн., так як розрахунок здійснений позивачем належним чином та частково задоволено позовну вимогу про стягнення втрат від інфляції, мотивуючи це тим, що позивачем при здійсненні розрахунку допущені помилки. Місцевий господарський суд, посилаючись на ст.551 ЦК України та ст.233 ГК, зменшив розмір пені до 500,00 грн., мотивуючи це тим, що позивачем не надано до суду доказів понесення ним збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань за договором або погіршення матеріального стану підприємства, саме у звязку з порушенням відповідачем умов даного договору, суд першої інстанції вважає, що стягнення вказаної суми пені у повному обсязі не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобовязання.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Державне підприємство Іллічівський морський торговельний порт звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій позивач просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 12.07.2016р. по справі №916/1581/16 частково, прийнявши нове рішення в частині стягнення пені та інфляційних, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи це тим, що оскаржуване рішення прийняте з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та судом порушено норми матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що рішення першої інстанції слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 серпня 2012р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (Орендодавець) та Гідрометеорологічним центром Чорного та Азовського морів (Орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної форми власності №18/3, згідно умов п.1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, яке складається:

- нежитлове приміщення будівлі диспетчерської 5-го терміналу порту (інв. №4616, реєстровий номер 01125672.2.РАЯИЮК08575) загальною площею 12,90 кв.м., за адресою: 1) Одеська обл., м. Іллічівськ, с. Бурлача Балка, вул. Північна, 4;

- нежитлові приміщення двохповерхової будівлі метеостанції (інв.№3035, реєстровий номер01125672.2.РАЯИЮК0473), площею 204,10 кв.м., за адресою: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 2; (далі - Майно), загальною площею 217,00 кв.м., обліковується на балансі державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" (надалі - Балансоутримувач). Вартість майна визначена згідно актів оцінки нерухомого майна Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" від 17.04.12р. №б/н і становить у сумі: 65 306,37 (шістдесят п'ять тисяч триста шість грн., 37 коп.) гривень.

26 квітня 2013р. між Державним підприємством "Іллічівський морський торговельний порт" (Балансоутримувач) та Гідрометеорологічним центром Чорного та Азовського морів (Орендар) було укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №387-0, згідно умов п.1.1. якого, Балансоутримувач - Державне підприємство "Іллічівський морський торговельний порт" забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі диспетчерської 5-го терміналу, що знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Іллічівськ, с. Бурлача Балка, вул. Північна, 4 (надалі Будівля), а також утримання прибудинкової території, а Орендар бере участь у витратах Балансоутримувача та здійснює відшкодування витрат Балансоутримувача за теплопостачання, водовідведення, водопостачання та каналізацію, електроенергію, прибирання приміщень будинку та прибудинкової території пропорційно до займаної ним площі в цій Будівлі.

Орендар користується нежитловим приміщенням, загальною площею 12,90 кв.м. (надалі орендоване Приміщення) згідно до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №18/3, укладеного сторонам 14 серпня 2012р.

Положеннями п.3.1. договору встановлено, що не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним, Орендар згідно з "Порядком розрахунків" (Додаток №1 договору, який є невід'ємною частиною), сплачує на рахунок Балансоутримувача:

- відшкодування витрат на утримання об'єкту Оренди та користування земельною ділянкою із розрахунком 20,24 грн. у т.ч. ПДВ за кожний квадратний метр займаної площі (на дату укладення договору);

- за водопостачання із розрахунку 34,22 грн. у т.ч. ПДВ за 1 м/куб, (тариф вартості водопостачання на дату укладення договору);

- за водовідведення із розрахунку 54,88 грн. у т.ч. ПДВ за 1м/куб, (тариф вартості водовідведення на дату укладення договору);

- за теплову енергію, із розрахунку 2905,06 грн. у т.ч. ПДВ за Гкал, (тариф вартості теплової енергії на дату укладення договору);

- за електричну енергію, із розрахунку 0,3216 грн. у т.ч. ПДВ за Гкал, (тариф вартості передачі 1 кВт/год електричної енергії по мережам порту на дату укладення договору).

Відповідно до п.4.3. договору за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Зі змісту п.6.1. договору вбачається, що даний договір набуває чинності від дня його підписання уповноваженими представниками сторін, згідно зі ст.631 ЦК України регламентує взаємовідносини сторін з 14 серпня 2012р. та діє протягом договору оренди №18/3 від 14 серпня 2012р.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов вищенаведеного договору позивачем відповідачу було надано послуги з утримання об'єкту Оренди, водопостачання, водовідведення, постачання теплової енергії, постачання електричної енергії на загальну суму 23 096,38 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) та у зв'язку з чим, виставив відповідачу рахунки на оплату зазначених послуг.

Проте, як зазначає позивач, вартість отриманих від позивача послуг відповідачем залишено без оплати, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в сумі 23 096,38 грн.

Враховуючи наявність заборгованості, позивач звернувся до відповідача з претензією №26/06-15 0710 від 29.02.2016р., відповідно до якої просив сплатити суму боргу.

У відповідь на зазначену претензію відповідач листом №241 від 05.04.2016р. повідомив, що договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №387-0 не зареєстровано в органах Державної казначейської служби України, у зв'язку з чим підстави для оплати рахунків позивача відсутні.

Вказані обставини стали підставою звернення ДП Іллічівський морський торговельний порт" до господарського суду Одеської області з позовної заявою, в якій просить стягнути з Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів 33 942,62 грн., де 23 096,38 грн. заборгованість, 5 210,63 грн. пеня, 586,20 грн. 3% річних, інфляційні втрати у розмірі 5 067,41 грн.

Дослідивши обставини справи, апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Такі ж самі положення містяться й у ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, за якими зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Приймаючи до уваги наявні в матеріалах докази надання позивачем відповідачу послуг за умовами договору від 26.04.2013р. №387-0 та відсутність жодних доказів виконання відповідачем зобовязання щодо оплати вартості отриманих від позивача послуг, судова колегія зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів на користь позивача заборгованості в сумі 23096,38 грн.

Крім основної заборгованості, позивачем заявлено до стягнення 586,20 грн. у якості 3% річних та інфляційні втрати у розмірі 5 067,41 грн.

Відповідно до п.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних, здійснений позивачем, колегія суддів вважає його правильним, відтак, позовна вимога про стягнення 586,20 грн. у якості 3% річних підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо нарахованих позивачем інфляційних втрат, судова колегія зазначає наступне.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних збитків, апеляційний господарський суд погоджується з місцевим господарським судом, що позивачем допущені помилки при його здійсненні.

У листі Верховного Суду України „Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ від 03.04.1997р. № 62-97р. зазначено наступне. Для визначення суми боргу з урахуванням індексу інфляції необхідно щомісячні індекси, які складають відповідний період, помножити між собою, а отриманий зведений індекс інфляції помножити на суму боргу. Крім того, у випадках, коли відшкодуванню підлягає сума, яка складається з внесків, що зроблені в різні періоди, кожний внесок збільшується на розмір індексу інфляції відповідного періоду, результати підсумовуються. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому умовно слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок розпочинається с наступного місяця червня.

У постанові Вищого господарського суду України від 01.02.2012 N 52/30 висловлено правову позицію, згідно із якою при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Отже, за результатами здійсненого перерахунку, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правомірним висновок господарського суду першої інстанції про нарахування відповідачу до сплати збитків від інфляції в сумі 4546,96 грн., у звязку з чим, позовні вимоги у названій частині підлягають частковому задоволенню.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 5 210,63 грн. пені.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст. 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

У ч.6 ст. 231 Господарського Кодексу України також встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими грошовими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За вимогами ч.6 ст. 232 Господарського Кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Відповідно до п.4.3. договору за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок пені, здійснений позивачем, вважає, його правильним, проте, зазначає наступне.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, судом першої інстанції з посилання на ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України, зменшено розмірі пені до 500,00 грн.

За наявності підстав, передбачених ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.233 Господарського кодексу України, розмір пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, може бути зменшений за рішенням господарського суду, при цьому повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні і інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Зі змісту наведених норм випливає, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

Чинним законодавством України не передбачено перелік таких виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Судом при цьому враховуються фактичні обставини справи та надається оцінка наявним в матеріалах справи доказам.

Дослідивши матеріали справи, судова колегія погоджується з місцевим господарським судом, що позивачем не надано до суду доказів понесення ним збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань за договором або погіршення матеріального стану підприємства, саме у звязку з порушенням відповідачем умов даного договору, за таких обставин, правомірним є висновок суду про зменшення розміру пені до 500,00 грн., оскільки стягнення вказаної суми пені у повному обсязі не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобовязання.

Враховуючи вищенаведене, Одеський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 12.07.2016р. по справі №916/1581/16 без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Одеської області від 12.07.2016р. по справі №916/1581/16 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 22.08.2016р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Гладишева Т.Я.

Суддя Головей В.М.