РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2016Справа №910/13036/16

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»
доТовариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»
простягнення 2302 грн. 00 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились.

від відповідача: Мефодієнко І.С. - представник за довіреністю № 01/685-280 від 04.07.2016.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

18.07.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення 11414 грн. 20 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виконав обов'язок щодо виплати страхового відшкодування, у зв'язку із завданням шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу Форд, державний номер НОМЕР_1, водієм транспортного засобу Лексус, державний номер НОМЕР_2, цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/5580148, та право вимоги за якою перейшло до позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2016 порушено провадження у справі № 910/13036/16, розгляд справи призначено на 05.08.2016.

У судовому засіданні 05.08.2016 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Форд, державний номер НОМЕР_1, повинна визначатись з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, у зв'язку з чим відповідач звернувся до суб'єкта оціночної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертум-АВЕ», та вказаним суб'єктом оціночної діяльності було складено Консультацію № 92-R/22/7 від 29.06.2016 (копія долучена відповідачем до матеріалів справи), в якій зазначено, що коефіцієнт фізичного зносу автомобіля Форд, державний номер НОМЕР_1, становить 35%. Таким чином, з огляду на наявність коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу Форд, державний номер НОМЕР_1, у розмірі 35%, відповідачем було визначено суму страхового відшкодування за Полісом АЕ/5580148, яка склала 9112 грн. 20 коп., та яка була виплачена позивачу 28.07.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2016, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 19.08.2016.

10.08.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача страхове відшкодування за Полісом АЕ/5580148 у розмірі 2302 грн. 00 коп. (у зв'язку з частковою сплатою відповідачем страхового відшкодування за Полісом АЕ/5580148 на суму 9112 грн. 20 коп.).

17.08.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якому позивач підтримав позовні вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 2302 грн. 00 коп. (в редакції заяви про зменшення позовних вимог).

Розглянувши у судовому засіданні 19.08.2016 подану позивачем заяву про зменшення позовних вимог, суд прийняв її до розгляду з огляду на таке.

Відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Нормами частини 6 статті 22 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Відповідно до положень пункту 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 визначено, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

З огляду на те, що подана позивачем заява про зменшення позовних вимог підписана представником позивача, який відповідно до довіреності № 0115-177 від 11.12.2015 не обмежений у праві зменшувати позовні вимоги, суд приймає подану позивачем заяву про зменшення позовних вимог та розглядає справу з новою ціною позову у розмірі 2302 грн. 00 коп.

Представник позивача у судове засідання 19.08.2016 не з'явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 453; 17.08.2016 до відділу діловодства суду подав заяву про розгляд справи у судовому засіданні за відсутності представника позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні 19.08.2016 подав додаткові документи, які суд долучив до матеріалів справи, надав усні пояснення по справі, проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 19.08.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Довідки № 77594479 про дорожньо-транспортну пригоду, виданої 6 ротою 1 батальйону УПС МВС у м. Києві МВС України (вих. № 191 від 07.12.2015), та постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.02.2016 у справі № 639/10536/15-п 9провадження № 3/639/28/16), яка набрала законної сили 29.02.2016, встановлено, що 24.11.2015 ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом Лексус, державний номер НОМЕР_2, порушив Правила дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Форд, державний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

06.05.2015 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (страховик) та Приватним акціонерним товариством «Фармацевтична фірма «Дпрниця» (страхувальник, вигодонабувач) укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-2802-00093, яким передбачено страхування майнових інтересів страхувальника (вигодонабувача), пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням транспортними засобами, наведеними у додатку № 3 до Договору, серед яких автомобіль Форд, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п. 8 Договору строк його дії встановлено з 13.05.2015 по 12.05.2016.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до рахунку № ЗиФ-0290256 від 24.11.2015, виставленого СТО - Приватним акціонерним товариством «Завод Фрунзе», вартість відновлювального ремонту автомобіля Форд, державний номер НОМЕР_1, становить 12414 грн. 20 коп.

Відповідно до акту виконаних робіт № ЗиФ-774882 від 28.12.2015, складеного Приватним акціонерним товариством «Завод Фрунзе», фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля Форд, державний номер НОМЕР_1, становить 12414 грн. 20 коп.

Судом встановлено, що роботи, наведені в акті виконаних робіт № ЗиФ-774882 від 28.12.2015, знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з тими пошкодженнями автомобіля Форд, державний номер НОМЕР_1, які значені у Довідці № 77594479 про дорожньо-транспортну пригоду, яка видана 6 ротою 1 батальйону УПС МВС у м. Києві МВС України (вих. № 191 від 07.12.2015, та акті огляду пошкодженого транспортного засобу, складеному страхувальником та страховиком за договором добровільного страхування.

Згідно зі страховим актом № ПССКА-5026 від 09.12.2015, складеним Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група», розмір страхового відшкодування за Договором добровільного страхування № 28-2802-00093 від 06.05.2015 складає 12414 грн. 20 коп., на підставі якого та заяви страхувальника на виплату страхового відшкодування від 24.11.2015, позивачем було виплачено страхове відшкодування за Договором добровільного страхування № 28-2802-00093 від 06.05.2015 у розмірі 12414 грн. 20 коп. на рахунок СТО - Приватного акціонерного товариства «Завод Фрунзе», що підтверджується платіжним дорученням № 22254 від 09.12.2015.

Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Лексус, державний номер НОМЕР_2, була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/5580148 зі встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 50000 грн 00 коп., франшизи - 1000 грн. 00 коп. (відповідно до електронного витягу з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ, долученого позивачем до позовної заяви, та копії Полісу АЕ/5580148, долученої відповідачем до матеріалів справи у судовому засіданні 05.08.2016).

Судом встановлено, що 14.03.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом АЕ/5580148 (вих. № 11/14094 від 12.03.2016), яка була отримана відповідачем 15.03.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 459.

Однак, станом на дату звернення позивачем з даним позовом до суду відповідач не сплатив позивачу страхове відшкодування за Полісом АЕ/5580148.

При цьому, судом встановлено, що 28.07.2016 відповідач виплатив позивачу страхове відшкодування за Полісом АЕ/5580148 у розмірі 9112 грн. 20 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 25295 від 28.07.2016, у зв'язку з чим позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог, яка була прийнята судом до розгляду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Договором добровільного страхування № 28-2802-00093 від 06.05.2015, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 та від 23.09.2015 у справі № 3-303гс15.

Так як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Лексус, державний номер НОМЕР_2, станом на дату ДТП була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/5580148, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм транспортного засобу Лексус, державний номер НОМЕР_2, власнику транспортного засобу Форд, державний номер НОМЕР_1, покладається на відповідача (в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи за Полісом АЕ/5580148).

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов'язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Норма ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов'язку щодо проведення такої оцінки саме суб'єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

Суд дійшов висновку, що проведення оцінки завданої шкоди суб'єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Відповідно до пункту 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092, строк експлуатації - період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля Форд, державний номер НОМЕР_1, вбачається, що рік випуску автомобіля - 2014, а отже на момент ДТП строк його експлуатації не перевищував семи років.

Судом також враховано, що у пункті 7.39 вищезазначеної Методики наведені винятки стосовно використання зазначених у пункті 7.38 Методики вимог, однак належних доказів щодо існування вказаних обставин відповідачем суду надано не було.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази наявності у автомобіля Форд, державний номер НОМЕР_1, коефіцієнта фізичного зносу, який має враховуватись при визначенні вартості відновлювального ремонту.

При цьому, суд не приймає у якості належного та допустимого доказу наявності коефіцієнта фізичного зносу автомобіля Форд, державний номер НОМЕР_1, долучену відповідачем до матеріалів справи Консультацію № 92-R/22/7 від 29.06.2016, складену суб'єктом оціночної діяльності - Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертум-АВЕ», в якій зазначено, що коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу Форд, державний номер НОМЕР_1, становить 35%, з огляду на те, що у вказаній Консультації не вказано, за наявності яких саме обставин, зазначених у п. 7.39 Методики, суб'єкт оціночної діяльності дійшов висновку про наявність коефіцієнта фізичного зносу автомобіля Форд, державний номер НОМЕР_1.

При цьому, відповідачем не було надано будь-яких інших належних та допустимих доказів у підтвердження наявності обставин для вирахування коефіцієнта фізичного зносу автомобіля Форд, державний номер НОМЕР_1.

Таким чином, суд дійшов висновку, що акт виконаних робіт № ЗиФ-774882 від 28.12.2015 є належним та допустимим доказом вартості відновлювального ремонту автомобіля Форд, державний номер НОМЕР_1.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 3-50гс15.

Таким чином, позивач має право на стягнення з відповідача суми вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу на підставі вказаного акту виконаних робіт № ЗиФ-774882 від 28.12.2015, який підтверджує фактичну вартість відновлювального ремонту автомобіля Форд, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням відсутності доказів наявності коефіцієнта фізичного зносу вказаного транспортного засобу.

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Як встановлено судом, розмір франшизи за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/5580148 становить 1000 грн. 00 коп., а ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, становить 50000 грн. 00 коп.

З урахуванням того, що до позивача переходить право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/5580148 у межах фактично здійснених ним витрат (сума страхового відшкодування за договором добровільного страхування - 12414 грн. 20 коп.) та в межах фактичної вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Форд, державний номер НОМЕР_1 (12414 грн. 20 коп.), беручи до уваги розмір франшизи за Полісом АЕ/5580148, що становить 1000 грн. 00 коп. та здійснену відповідачем часткову сплату страхового відшкодування у розмірі 9112 грн. 20 коп., суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення 2302 грн. 00 коп. (в редакції заяви про зменшення позовних вимог) підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26; ідентифікаційний код: 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, буд. 32, літ. А; ідентифікаційний код: 30859524) страхове відшкодування у розмірі 2302 (дві тисячі триста дві) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання повного рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено 25.08.2016

Суддя І.М. Отрош