ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.08.16р. Справа № 904/3483/16

За скаргою: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дім страхування", м. Дніпро

на дії Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська

У справі:

за позовом Приватного акціонерного товариство Страхова компанія "Арсенал Страхування", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дім страхування", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 49000,00 грн.

Суддя Крижний О.М.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача (скаржник): не з'явився

від ВДВС: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дім страхування" на свою користь суму майнової шкоди у розмірі 49000,00 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2016 року позов задоволено повністю; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дім страхування" на користь Приватного акціонерного товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" виплачене страхове відшкодування у сумі 49 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1 378,00 грн.

14.06.2016 року на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2016 року видано наказ.

19.07.2016 року від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дім страхування" надійшла скарга на постанову старшого держаного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №51559660 від 01.07.2016 року, відповідно до якої просить скасувати постанову від 01.07.2016 року №ВП51559660 про арешт майна боржника ПрАТ "Страхова компанія "Дім страхування", прийняту державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пасовою Оленою Олександрівною.

Скарга мотивована тим, що одночасно із прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, без достатніх правових підстав прийнято постанову 01.07.2016 року про накладення арешту на все майно, що належить боржнику.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2016 року прийнято скаргу до розгляду та призначено її розгляд у судовому засіданні на 04.08.2016 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2016 року задоволено клопотання скаржника про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Розгляд скарги відкладався з 04.08.2016 року на 17.08.2016 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2016 року відмовлено скаржнику в задоволенні клопотання про участь в судовому засіданні 17.08.2016 року в режимі відеоконференції, у зв'язку з відсутністю технічної можливості.

У судове засідання, яке відбулося 17.08.2016 року представники сторін та відділу ДВС не з'явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

В матеріалах справи міститься клопотання позивача (вих.№5/п від 27.07.2016 року) про розгляд скарги без участі представника. Також позивачем подані заперечення на скаргу, відповідно до яких проти задоволення скарги заперечує, оскільки не вбачає в діях державного виконавця порушень законодавства при прийнятті постанови про накладення арешту на майно боржника.

Відзиву на скаргу та інших витребуваних судом доказів державним виконавцем Бабушкінського ВДВС до суду не надано, тому скарга розглядається за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подану скаргу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ч. 2 постанови пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.03 року № 14 стягувач, боржник або прокурор мають право оскаржити дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів тільки до господарського суду, який розглянув відповідну справу по першій інстанції (ст. 1212 ГПК).

Згідно ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

З огляду на викладене, державний виконавець при примусовому виконанні вчиняє комплекс дій спрямованих на примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

01.07.2016 року головним державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області №904/3483/16 від 14.06.2016 року про стягнення з ПрАТ "СК "Дім страхування" на користь ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" заборгованість в загальній сумі 50378,00 грн. (ВП №5155966). Також 01.07.2016 року державним виконавцем прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ВП №51559660).

Отже, відповідно до ч.2 ст. 25 Закону у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.07.2016 року, боржнику встановлено строк для добровільного виконання наказу до 08.07.2016 року.

Згідно з ч.1 ст. 27 Закону, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Матеріалами справи підтверджується, що 06.07.2016 року ПрАТ "СК "Дім страхування" перераховано на користь Бабушкінського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська кошти у розмірі 50378,00 грн. (платіжне доручення №2119 від 06.07.2016 року).

Відтак, боржник самостійно сплатив суму заборгованості у повному обсязі в межах строку на добровільне виконання наказу.

Згідно платіжного доручення №1169 від 20.07.2016 року кошти у розмірі 50378,00 грн. були перераховані Бабушкінським відділом державної виконавчої служби міста Дніпропетровська на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування".

Статтею 32 Закону України "Про виконавче провадження" визначено перелік заходів примусового виконання рішень, якими є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що накладаючи арешт в період дії строку для добровільного виконання рішення суду, без наявності достатніх доказів того, що майно боржника може зникнути, без проведення його опису та визначення його вартості і з огляду на те, що боржником виконане рішення суду в межах строку на добровільне виконання, суд вважає, що державний виконавець приймаючи постанову про арешт коштів боржника порушив баланс інтересів сторін виконавчого провадження, а отже порушив вимоги чинного законодавства.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Вищого господарського суду України від 25.03.2015 року по справі № 904/4534/14.

Також суд зауважує, що заява стягувача про накладення арешту, а також оскаржувана постанова не містять доказів необхідності накладення арешту саме до закінчення строку на добровільне виконання рішення суду.

Крім того, закінчення виконавчого провадження та скасування арешту не перешкоджає розгляду скарги, оскільки оскаржувана постанова діяла певний час та мала юридичні наслідки.

При цьому суд звертає увагу, що згідно з п. 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.12 року № 9, за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

За таких обставин постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.07.2016 року (ВП №51559660) слід визнати недійсною.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дім страхування" на дії Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська - задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсною постанову Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.07.2016 року ВП №51559660.

Суддя О.М. Крижний